Справа № 343/1506/21
Провадження № 22-ц/4808/258/22
Головуючий у 1 інстанції Керніцький І. І.
Суддя-доповідач Василишин Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючої (суддя-доповідач) Василишин Л.В.

суддів: Фединяка В.Д., Максюти І.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 29 вересня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

У серпні 2021 року ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом, в якому просила стягувати з ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дати подання позову і до досягнення повноліття дитиною.

Позов обґрунтовано тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 , який було розірвано рішенням Долинського районного суду 30 липня 2010 року. Під час перебування у шлюбі у них ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася донька ОСОБА_5 . На підставі рішення Долинського районного суду від 29 квітня 2014 року з відповідача на її користь стягується аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 у розмірі 550,00 грн. Через декілька років вони примирились із ОСОБА_1 та продовжили спільне проживання. У період спільного проживання з відповідачем у них народилась друга донька, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Згоди з приводу способу виконання батьком обов`язку стосовно утримання дитини добровільно не досягнуто. Посилаючись на вказані обставини, матеріальне становище ОСОБА_1 просила задовольнити позов.

Рішенням Долинського районного суду від 29 вересня 2021 року 2021 року позов задоволено частково.

Вирішено проводити стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/5 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з 06 серпня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Виконання рішення у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Також стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 908,00 грн судового збору.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення змінити в частині розміру аліментів з 1/5 частини всіх видів заробітку (доходу) на 1/6 частину.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідно до положень статті 183 СК України аліменти на двох дітей визначається судом у єдиній частці від заробітку (доходу) батька, у розмірі - однієї третини. Проте суд першої інстанції в порушенні цієї норми прийнято два рішення про стягнення аліментів окремо на кожну дитину по 1/5 частці від усіх доходів.

Не взято судом першої інстанції до уваги і те, що на утримання ОСОБА_1 є дитина від іншого шлюбу та непрацездатна дружина (пенсіонер-інвалід). А тому вважає, що аліменти у розмірі 1/6 частка усіх доходів на кожну дитину, а 1/3 частка на двох дітей були б соціально справедливі та відповідали чинному законодавству.

Не застосовано місцевим судом і правових позицій Верховного Суду, які містяться у постановах від 30 жовтня 2019 року у справі №462/4973/15-ц, від 27 червня 2019 року у справі № 161/10751/16-ц щодо зменшення розміру аліментів у зв`язку із погіршення матеріального становища батька.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. Зазначає, що вона не працює, оскільки здійснює догляд за перестарілою особою - ОСОБА_9 , 1935 року народження. Також вказує, що у дитини зафіксована вроджена вада розвитку головного мозку, дитина потребує лікуванню та постійного догляду. А тому вважає, що стягнутий судом розмір аліментів є справедливим.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно з частиною першою статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи категорію справи, ціну позову розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив, і це підтверджується матеріалами справи, що сторони є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9).

За змістом витягу про зареєстрованих у житловому приміщенні/ будинку від 15 липня 2021 року дочка проживає разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.10).

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Статтею 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частини перша-третя статті 181 СК України).

Задовольняючи частково позов суд першої інстанції виходив із положень сімейного законодавства щодо обов`язку батьків утримувати свою неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття та врахувавши матеріальне становище сторін, наявність на утриманні відповідача сина ОСОБА_10 , 2014 року народження та дружини, яка являється особою з інвалідністю, а також інші обставини, що мають істотне значення для вирішення спору дійшов переконання про можливість відповідача сплачувати аліменти у розмірі 1/5 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком місцевого суду виходячи з наступного.

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 у 2019-2020 роках працював старшим механіком у Стрийському НГП ГПУ Львівгазвидобування. Зазначена обставина відповідачем не заперечується та не спростовується.

Відповідно до щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функції держави та місцевого самоврядуванням за 2019 рік його заробітна плата за основним місцем роботи становила 191 350 грн. У власності ОСОБА_1 знаходиться квартира, загальною площею 28,50 кв.м, автомобіль марки Toyota Rav 4, 2006 року випуску. Також у власності відповідача були готівкові кошти у сумі 9 000 доларів США (11-13).

Будь-яких доказів на спростування вказаних обставин відповідачем не надано.

Згідно з свідоцтвом про народження від 11 червня 2014 року батьками ОСОБА_10 є відповідач ОСОБА_1 та ОСОБА_11 (а.с.26).

За змістом акту обстеження від 09 вересня 2021 року ОСОБА_1 проживає за адресою АДРЕСА_2 . До його складу сім`ї входять дружина ОСОБА_11 , син ОСОБА_10 , 2014 року народження (а.с.27).

Відповідно до акта огляду медико-соціальною експертною комісією ОСОБА_11 з 09 червня 2021 року є інвалідом третьої групи загального захворювання (а.с.31).

Відповідно до частин першої, другої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно із статтею 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установлено у 2021 році прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень.

Враховуючи встановлені на підставі поданих сторонами доказів обставини та вищевказані норми матеріального права, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання їхньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/5 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття.

Доводи апеляційної скарги про те, що ухвалюючи рішення суд не врахував обставин, що на утриманні ОСОБА_1 перебувають син ОСОБА_10 , 2014 року народження та дружина ОСОБА_11 апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки вказані обставини були досліджені та оцінені судом в сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами. Крім того,відповідач не надав суду належних та допустимих доказів щодо неможливості сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі.

Аргументи апеляційної скарги про незастосування судом першої інстанцій правової позиції Верховного Суду, викладеної у постановах від 30 жовтня 2019 року у справі №462/4973/15-ц, від 27 червня 2019 року у справі № 161/10751/16-ц не заслуговують на увагу, оскільки предмет спору та фактичні обставини у цих справах є відмінними від предмету спору та обставин у справі, яка переглядається.

Не спроможними є і доводи апеляційної скарги щодо визначення аліментів на утримання двох дітей у єдиній частці від заробітку (доходу) батька.

Дійсно 29 вересня 2021 року Долинським районним судом постановлено рішення, яким змінено спосіб стягнення аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно з рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 29 квітня 2014 року в твердій грошовій сумі аліменти в розмірі 550,00 грн на стягнення їх у частці від заробітку врозмірі 1/5 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Проте таке постановлене в іншій справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів. В справі, яка переглядається позивачка просила стягнути аліменти на одну дитину - ОСОБА_4 .

Колегія суддів також вважає необґрунтованими посилання апелянта на положення частини п`ятої статті 183 СК України, оскільки такими врегульовано порядок звернення до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів, а в даному випадку ОСОБА_3 звернулась до суд з позовною заявою, при розгляді якої суд правильно керувався положеннями статті 182, частини першою статті 183 СК України.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, відсутні. А отже, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а судове рішення - без змін.

Зважаючи на результат перегляду рішення суду, судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на особу, яка подала скаргу.

Згідно з пунктом 3 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства).

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Керуючись статтями 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Долинського районного суду від 29 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач Л.В. Василишин

Судді: В.Д. Фединяк

І.О. Максюта