н/п 2/490/504/2022 Справа № 490/4740/21
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2022 року м. Миколаїв

Центральний районний суд міста Миколаєва у складі: головуючого судді Гуденко О.А. , розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївгаз Збут" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату послуг з постачання природного газу, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Миколаївгаз Збут" (позивач, ТОВ "Миколаївгаз Збут) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату послуг з постачання природного газу, в якому просило суд: стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги з постачання природного газу в сумі 38 567,85 грн за період з липня 2015 по вересень 2019 року та судовий збір.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує на те, що ТОВ «Миколаївгаз Збут» надає населенню м. Миколаєва послуги з постачання природного газу, в тому числі відповідачу. Позивач свої обов`язки щодо надання послуг з постачання природного газу виконував належним чином та в повному обсязі. Відповідач за той час, поки був власником квартири та був споживачем послуг з особовим раххунком № НОМЕР_1 свої обов`язки щодо своєчасної і в повному обсязі сплати за послуги з водопостачання та водовідведення виконували не в повному обсязі, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 червня 2021 року для розгляду цієї справи визначено суддю Гуденко О.А.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 червня 2021 року справу прийнято до свого провадження суддею Гуденко О.А. і відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позоавного провадження без виклику сторін.

16 лютого 2022 року надійшов відзив на позов від представника відповідача адвоката Зотікова Сергія Євгеновича, в якомупозовні вимоги не визнає, просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, а також застосувати позовну давність. Зазначає, що позов був поданий 16 червня 2021 року, а заборгованість визначена за період з жовтня 2015 року, отже , оскільки послуги за спожитий газ повинні оплачуватися не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахуноковим, то в межах позовної давності заборгованість може бути визначена лише з червня 2018 року на загальну суму до вересня 2019 року 4029,51 грн.

Ззаначає, що у вказаний період в квартирі по АДРЕСА_1 взагалі не споживав, оскільки там не проживав і не був там зареєстрований, не передава показів газового лічильника та в квартирі не було газового обладнання, він взагалів не знав про наявність особового рахунку за цією адресою. Він не подавав заяву про приєднання до типового постачання природного газу, не підписував та не укладава жодних договорів на постачання газу.

Отже, відсутність договірних відносин сторін та ненадання позивачем доказів фактичного споживання газу у вказаний період ( адже він жодного разу за газ не сплачував) свідчить про те, що позивачем не доведено обставин щодо встановлення договірних відносин зі споживачем та споживання послуг, що зумовлює необхідність в задволенні позову. Сам по собі факт перебування квартири у власності відповідача не доводить споживання в ній природного газу.

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Миколаївгаз Збут» надає населенню послуги з постачання природного газу, в тому числі за адресою АДРЕСА_1 з відкриттям о/р № НОМЕР_1 .

ОСОБА_1 був власником вказаної квартири у період з липня 2015 року по 19 вересня 2019 року, а отже є споживачем природного газу за вказаною адресою.

Згідно розділу ІІІ Правил постачання природного газу, затверджених відповідно до п. 17 ч. 3 ст. 4 Закону України «Про ринок природного газу» ВР №329-УІІІ від 09.04.2015 року НКРЕКП постановою №2496 від 30 вересня 2015 року, між сторонами був укладений типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам, фактом приєднання споживача ОСОБА_1 до умов типового договору постачання природного газу є споживання природного газу за вказаний період , оскільки не відмовився від споживання газу та не висловив свою незгоду отримувати від постачальника природний газ в установленому законом порядку .

Відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, із врахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи, регулюються Правилами постачання природного газу, затвердженими Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) від 30.09.2015 №2496. Розділом ІІІ вказаних Правил передбачено, що постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженим постановою НКРЕКП №2500 від 30.09.2015.

Договір постачання природного газу побутовим споживачам природного газу укладається з врахуванням ст.ст. 633, 634, 641, 642 ЦК України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті НКРЕКП та постачальника, і не потребує двостороннього підписання письмового договору. Постачальники зобов`язані на власному сайті розмістити редакцію договору постачання природного газу, яка має відповідати типовому договору постачання природного газу побутовим споживачам.

Якщо споживач не повернув постачальнику заяву-приєднання, фактом згоди споживача про приєднання до умов договору (акцептування заяви-приєднання) є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками - і факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору таким постачальником.

Відносини між постачальником та побутовими споживачами (населення) регулюються Правилами та Типовим договором постачання природного газу побутовим споживачам.

Вказаними Правилами постачання природного газу визначено, що договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.

Відповідно до статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Тож між ТОВ «Миколаївгаз Збут» та ОСОБА_1 склалися правовідносини по постачанню та споживанню природного газу.

Відповідно до п. 4 Постанови КМУ № 2246 від 09.12.1999 р. «Про затвердження Правил надання населенню послуг з газопостачання» послуги з газопостачання надаються споживачеві на підставі договору, що укладається ним відповідно до типового договору, затвердженого у встановленому порядку. Типовий договір про надання послуг з газопостачання затверджено Постановою Кабінету Міністрів України № 938 від 05.07.2006 року.

Згідно з п. 10 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою Кабінету міністрів України №2246 від 09.12.1999 року(зі змінами відповідно до Постанови КМ України від 09 квітня 2008 року №346) розрахунок населення за надані послуги з газопостачання здійснюється починаючи з 1 січня 2007 року за роздрібними цінами, диференційованими залежно від обсягів споживання, що встановлені НКРЕ, за показаннями лічильників газу, а у разі їх відсутності за нормами споживання природного газу. Застосування роздрібних цін, диференційованих залежно від річних обсягів споживання, у поточному році для споживачів здійснюється залежно від річного обсягу використання природного газу (зафіксованого на особових рахунках споживача) у попередньому році.

Відповідно до абз. 10, 11 п. 10 Правил визначення річного обсягу використання природного газу здійснюється шляхом додавання обсягу використаного природного газу згідно з показниками лічильника з початку попереднього року до зняття показників лічильника у грудні попереднього року та розрахункового обсягу використання природного газу за не обліковані дні грудня у разі не зняття показників лічильника газу газопостачальним підприємством станом на 1 січня.

Згідно з приписами статті 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, і серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

У відповідності до пункту 3 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України, за формою Типового договору розподілу природного газу.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч.1 ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до пункту 3 Розділу І Правил постачання природного газу, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) від 30.09.2015 № 2496, постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється за договором, який має відповідати типовому договору постачання природного газу побутовим споживачам, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку.

Розділом III Правил постачання передбачено, що постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженим постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року за № 2500, які є однаковими для всіх побутових споживачів України.

Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті НКРЕКП та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Постачальники зобов`язані на власному сайті розмістити редакцію договору постачання природного газу, яка має відповідати типовому договору постачання природного газу побутовим споживачам.

Крім цього, згідно абзацу 2 п. 4 розділу III Правил постачання якщо споживач не повернув постачальнику заяву-приєднання, фактом згоди споживача про приєднання до умов договору (акцептування заяви-приєднання) є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками - і факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору таким постачальником відповідно до вимог цих Правил.

Згідно ст. 5 Закону України «Про житлово комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належить: 2) комунальні послугипослуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

У відповідності до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до обов`язків споживача належить оплата за житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

За умовами Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, постачальник зобов`язується поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку визначені договором.

Розділом III Правил постачання закріплено, що при розрахунку за квитанціями абонентської книжки постачальника споживач самостійно розраховує суму платежу та сплачує його постачальнику не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати житлово-комунальних послуг у повному обсязі.

Аналогічна правова позиція наведена, зокрема, у постановах Верховного Суду України від 20 .04.2016 у справі № 6-2951цс15; від 14.02. 2018 у справі № 639/10591/14-ц; від 17 .01. 2019 у справі № 486/156/17 та постанові Вінницького апеляційного суду у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ по справі № 147/587/19 від 26.07. 2019.

Хоча договір між позивачем та відповідачами не укладався, однак, обов`язок щодо ініціативи укладення договору покладається на споживача послуг, тому суд вірно визначив, що між сторонами виникли правовідносини з приводу постачання природного газу, які регулюються Цивільним Кодексом України та спеціальним законодавством.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

З огляду на викладене, у відповідача перед позивачем виник обов`язок щодо сплати послуг з постачання природного газу попри відсутність двосторонньої підписаної письмової форми договору про надання послуг з постачання природного газу.

При цьому відповідачем в обгрунтування своїх заперечень не надано жодних доказів, що в квартирі було відсутнє газове обладнання та квартирою ніхто не корситувався. СФакт його реєстрації за іншою адресою не свідчить безумовно про те, що в квартирі, власником якої він був, не споживалися комунальні послуги. Факт його необізнаності про відкриття особового рахунку за вказаною адресою жодним чином не тягне за собою звільнення власника майна від тягаря його утримання .

Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з пунктом 2 Розділу ІІІ Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30 вересня 2015 року № 2496 постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.

Згідно пункту 1.1. Типового договору, договір постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2500, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1386/27831 (далі - Договір) є публічним і регламентує порядок та умови постачання природного газу споживачу, як товарної продукції постачальником.

Згідно з пунктом 4.4. Типового договору об`єм (обсяг) постачання та споживання природного газу споживачем за розрахунковий період визначається одним із нижченаведених способів: 1) за даними Оператора ГРМ за підсумками розрахункового періоду, що містяться в базі даних Оператора газотранспортної системи та доведені Споживачу Оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу; 2) або за плановими величинами середньомісячного споживання газу в опалювальний або міжопалювальний період. Вказана норма також знайшла своє відображення в пункті 13 Правил постачання природного газу.

Відповідно до абзаців 3,4 пункту 5 глави 4, розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем дані про об`єм (м куб.) та обсяг (кВт·год, Гкал, МДж) розподіленого споживачу (спожитого ним) природного газу за розрахунковий період (газовий місяць) зазначаються Оператором ГРМ в особистому кабінеті споживача на сайті Оператора ГРМ (за наявності) та/або в рахунку про сплату послуги за договором розподілу природного газу.

Відповідно до розділу ІХ глави 4 пункту 4 Кодексу газорозподільних систем, побутовий споживач, який за умовами договору розподілу природного газу розраховується за лічильником газу, зобов`язаний щомісяця станом на 01 число місяця знімати фактичні показання лічильника газу та протягом п`яти діб (до 05 числа включно) надавати їх Оператору ГРМ у спосіб, визначений договором розподілу природного газу.

У разі неотримання Оператором ГРМ до 06 числа місяця, що настає за розрахунковим, показань лічильника газу та за умови, що лічильник газу не оснащений засобами дистанційної передачі даних, фактичний об`єм розподілу та споживання природного газу по об`єкту споживача за розрахунковий період визначається Оператором ГРМ на рівні планового місячного об`єму споживання на відповідний період, що розраховується, виходячи з групи споживання побутового споживача, з урахуванням вимог цього Кодексу. Якщо за підсумками наступного місяця споживач своєчасно надасть покази лічильника газу, формування об`єму розподілу та споживання природного газу за період зазначеного місяця здійснюється з урахуванням наданих показань.

Згідно абз.6 п.4 розділу 4 глави ІХ КГС Оператор ГРМ має право здійснювати контрольні зняття показів лічильника природного газу споживача та зобов`язаний не рідше одного разу на шість місяців здійснювати контрольне зняття показань лічильника газу (з урахуванням встановленого строку для контрольного огляду вузла обліку) та формувати об`єм розподілу і споживання природного газу по об`єкту споживача за розрахунковий місяць, в якому було здійснено контрольне зняття показань лічильника газу, з урахуванням його фактичних показань.

Таким чином, величина об`єму та обсягу розподіленого та спожитого природного газу встановлюється відповідно до даних Оператора ГРМ.

Як не заперечує відповідач, вимог про передавання показів газового лічильника щомісячно він не виконував, отже обсяг спожитого газу розраховано постачальником згідно вищенаведених вимог діючих НПА.

Відповідно до витягу з фінансового стану, станом на 18 вересня 2019 року, сума заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «Миколаївгаз Збут» складає 38 567 грн 85 коп. , заборгованість почала нараховуватись з червня 2015 року.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Миколаївгаз Збут» в березні 2021 року звертався до відповідача з Вимогою-попередженням про сплату заборгованості за природній газ, однак, відповідач від виконання вимог ухиляється та заборгованість не погашена.

Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення в цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

За змістом статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, що мають значення для вирішення справи.

Відповідно до приписів статей 77, 78 ЦПК України належними є докази, що містять інформацію щодо предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом не встановлено порушення позивачем порядку нарахування коштів за спожитий газ.

Вирішуючи питання щодо позовної давності суд враховує наступне.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право у примусовому порядку через суд. Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем.

За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України).

Оскільки заборгованість за спожиті послуги нараховувалась позивачем щомісяця ( розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), - п.14 розділу ІІ Правил) , то перебіг загальної позовної давності слід відраховувати від кожного щомісячного платежу.

З огляду на зазначене, при вирішення цього спору суд враховує, що стягненню з відповідача підлягає заборгованість в межах позовної давності, а тому звернувшись до суду у червні 2021 року, позивач пропустив позовну давність до певних платежів, зокрема за період з липня 2015 року по травень 2018 включно ( з 11 числа кожного місяця починається період прострочення оплати наданих у попередньому місяці послуг з постачанняприродного газу, а отже, і перебіг позовної давності щодо відповідного щомісячного платежу, за яким споживач допустив прострочення). Аналогічних висновків дійшла колегія суддів Великої Палати Верховного суду у постанові від 07 липня 2020 року в справі №712/8916/17.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості з постачання природного газу з липня 2015 року по травень 2018 року до задоволення не підлягають, у зв`язку із застосуванням трьохрічного строку позовної давності.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимоги до ОСОБА_1 частково, в межах трьохрічного строку позовної давності та в межах заявлених позовних вимог, тобто за період з червня 2018 року по 18 вересня 2019 року в розмірі 4029 грн 51 коп.

Дослідивши докази, долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності суд дійшов висновку про те, що позов обґрунтований і підлягає частковому задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 237 грн. 17 коп.

Керуючись ст. ст. 12, 89, 141, 259, 263-265, 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївгаз Збут" до ОСОБА_1 ( ІПН НОМЕР_2 ) про стягнення заборгованості за постачання природного газу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївгаз Збут" заборгованість за спожитий природний газ у розмірі 4029 грн 51 коп та судовий збір у розмірі 237 грн 17 коп.

Сторони мають право оскаржити рішення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня отримання повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 14.06.2022 року.

Суддя О.А. Гуденко