ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/5547/21 Номер провадження 22-ц/814/987/22Головуючий у 1-й інстанції Предоляк О. С. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Обідіної О.І.,

суддів: Бутенко С.Б., Прядкіної О.В.

при секретарі: Владімірові Р.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 12 січня 2022 року, в складі судді Предоляк О.С., дата виготовлення повного тесту рішення не зазначена, по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав,-

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2021 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав відносно їх спільного сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказувала, що після розірвання шлюбу місце проживання сина визначено разом з нею.

Відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, взагалі не цікавиться життям дитини, не надає матеріальної допомоги, тривалий час з сином не спілкується, його батьківство залишається лише формальністю, наявність якої не сприяє забезпеченню виконання ним своїх обов`язків стосовно малолітнього сина.

Заочним рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 12 січня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа: виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав відмовлено.

Попереджено ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до виховання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Судові витрати віднесено на рахунок позивача.

Рішення обґрунтоване тим, що в матеріалах справи відсутні дані про обставини, які б свідчили про винну поведінку відповідача щодо сина та докази його свідомого ухилення від виконання батьківських обов`язків.

Не погодившись з даним судовим рішенням, ОСОБА_3 оскаржила його в апеляційному порядку та прохає скасувати і постановити по справі нове рішення про задоволення її вимог в повному обсязі.

Вважає оскаржуване рішення незаконним, необґрунтованим та таким, що винесено внаслідок неповного з`ясування обставин, які мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що жодних доказів, які б заважали чи унеможливлювали відповідачу виконувати свої батьківські обов`язки ним ні суду, ні до органу опіки та піклування надано не було. В ході розгляду справи батьком не було надано суду доказів на підтвердження свого волевиявлення підтримувати стосунки з сином.

Крім того, апелянт стверджує, що відповідач займає виключно пасивну позицію, оскільки заперечуючи позбавлення його батьківських прав, фактично нічого не здійснює, дитиною не цікавиться, допомоги не надає, про що свідчить внесення його до реєстру боржників, із застосуванням обмежувальних заходів.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про наявність підстав для її задоволення.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. п. 3, 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_5 , батьком якого є ОСОБА_2 , матір`ю ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 .

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 28.11.2018 року шлюб між сторонами розірвано.

На підставі судового наказу № 524/4436/18, виданого Автозаводським районним судом м. Кременчука 03.10.2018 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання їх сина ОСОБА_5 в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів.

Малолітній ОСОБА_5 зареєстрований та проживає разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 ., з якою заочним рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 07.10.2020 року визначено його місце проживання.

Згідно з довідкою-розрахунком заборгованості виданою державним виконавцем Автозаводського відділу державної виконавчої служби м. Кременчука Кременчуцького району Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) від 01.06.2021 року № 60353 заборгованість за виконавчим провадженням № 57481796 при примусовому виконанні судового наказу № 524/4436/18 від 03.10.2018 виданого Автозаводським районним судом м. Кременчука про стягнення з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини - сина, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на 01.06.2021 року становить 85322,07 грн.

Відповідно до відомостей Кременчуцького закладу дошкільної освіти (ясла-садок) № 18 Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області малолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відвідує Кременчуцький заклад дошкільної освіти (ясла-садок) комбінованого типу № 18 з 12.10.2020 року по теперішній час. З 12.10.2020 по 17.05.2021 дитину приводить та забирає з закладу мати ОСОБА_1 . Також вона здійснює оплату за харчування в закладі. Батько ОСОБА_9 заклад не відвідує. На батьківських зборах батько не з`являється.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, затвердженого рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 24.09.2021 року № 1334, орган опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом. У даній справі не зібрано доказів про свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками по відношенню до малолітнього сина та наявність в нього винної поведінки.

Колегія суддів не може погодитися з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини восьмої статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно з частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

При розгляді справ подібної категорії, Верховний Суд неодноразово вказував, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Так, при перегляді судових рішень про задоволення позову про позбавлення батьківських прав по справі № 459/3411/18 Верховний Суд роз`яснив, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Також Верховний Суд зауважив, що лише факт заперечення відповідачем проти позову про позбавлення його батьківських прав не свідчить про його інтерес до дитини та реальне бажання змінити поведінку.

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

З матеріалів справи вбачається, що сторони як подружжя припинили спільне проживання в травні 2017 року, тобто коли їх спільному сину було півтора роки.

З цього часу малолітній син ОСОБА_5 залишився проживати з мамою, яка у січні 2020 року звернулась до суду з позовом про визначення місця проживання дитини разом з нею.

Заочним рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 07.10.2020 року вказаний позов задоволено.

Як вбачається з довідки державного виконавця, боржник не сплачує аліменти з червня 2018 р. у зв`язку з чим станом на 01.06.2021 р. має місце заборгованість в розмірі 85322,07 грн., яка станом на 01.08.2021 вже становить 93463,07 грн.

Оцінюючи вказаний доказ, можна дійти висновку, що відповідач систематично, на протязі більше трьох років не надає дитині матеріальної допомоги, про що він особисто вказав в своїх письмових поясненнях, які надав органу опіки та піклування, зауваживши, що в нього не має роботи та він не отримує жодних доходів, з яких можливо було сплачувати аліменти.

Малолітній ОСОБА_5 відвідує ясла-садок комбінованого типу №18 Кременчуцької міської ради. За повідомленням директора закладу жодного разу батько дитини садок не відвідував, досвіду спілкування з ним вихователі не мають.

В порядку ст. 19 СК України до суду було подано висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього сина ОСОБА_4 .

При цьому, орган опіки та піклування взяв до уваги пояснення сторін, в тому числі і письмові пояснення відповідача, який на запрошення служби у справах неповнолітніх не з`явився, натомість надіслав письмові пояснення.

У своїх поясненнях він зазначає, що не проживає з матір`ю дитини з 2018 року, участі у вихованні сина не приймає, матеріальної допомоги не надає, тому що мати дитини відмовляється давати бачитись з сином та перешкоджає надавати йому матеріальну допомогу, проти позбавлення батьківських прав категорично заперечував.

Таким чином, відповідач власне своїми поясненнями підтвердив відсутність його участі у вихованні сина та наданні йому будь-якої матеріальної допомоги, оскільки дитина повністю знаходиться на забезпеченні матері.

При цьому, само по собі заперечення відповідача щодо позбавлення його батьківських прав ніякими свідомими діями, які б свідчили про його бажання підтримувати зв`язок з сином, займатись його вихованням та утриманням не підтверджується.

Так, матеріали справи взагалі не місять доказів з приводу того, що відповідач має бажання приймати участь в житті хлопчика, цікавитись його життям, підтримувати з ним взаємовідносини, займатись його розвитком та надавати матеріальну допомогу.

В даному випадку, відповідач не підтримує зв`язок з сином більше чотирьох років, припинивши взаємовідносини з його матір`ю в травні 2017 року і по даний час, коди вже сину в жовтні 2021 року виповнилось шість років.

Також голослівними є твердження ОСОБА_2 про те, що позивач перешкоджає йому бачитись з сином і саме з цієї причини він позбавлений можливості з ним спілкуватись, на яке він посилається в своїх письмових поясненнях органу опіки та піклування.

Відхиляючи вказане твердження, необхідно зазначити, що з жодним зверненням він як батько, який має бажання підтримувати зв`язок з сином та приймати участь в його вихованні, не звертався ні до органу опіки та піклування, ні до суду з відповідними позовними вимогами.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 жодного разу не був присутнім в судових засіданнях по розгляду справи як про розірвання шлюбу, визначення місця проживання малолітньої дитини, так і при розгляді даної справи про позбавлення його батьківських прав, одночасно він не вивив бажання бути присутнім на засіданні служби у справах дітей. Також, і при розгляді справи в апеляційній інстанції відповідач неодноразово повідомлявся телефонограмою про час та місце судового засідання, однак не прибув до нього.

Аналізуючи зазначені обставини, можна дійти висновку про наявність в діях відповідача свідомого нехтування своїми батьківськими обов`язками, повної байдужості до подальшої долі та життя свого сина, що можна кваліфікувати як свідомо обрану ним винну поведінки у формі бездіяльності, внаслідок якої він повністю самоусунувся від виконання таких обов`язків, покладених на нього законом та нормами суспільної моралі.

Доказів наявності будь-яких поважних причин, які б унеможливлювали виконання ним свого батьківського обв`язку по відношенню до сина - матеріали справи не містять.

За вказаних обставин, колегія судів погоджується з доводами апеляційної скарги та вважає за необхідне прийняти до уваги висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно його малолітнього сина ОСОБА_5 .

Апеляційний суд приходить до висновку про наявність достатніх правових підстав для задоволення позову ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що в даному випадку сприятиме забезпеченню найкращих інтересів дитини.

З огляду на вищезазначене, апеляційна скарга ОСОБА_1 , підлягає задоволенню, заочне рішення від 12.01.2022 - скасуванню з ухваленням у справі нового судового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.п.3.4 ч.1 ст.376, ст. ст. 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Заочне рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 12 січня 2022 року скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 14 червня 2022 року.

Судді: О.І. Обідіна С. Б. Бутенко О. В. Прядкіна