ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/1877/21 Номер провадження 22-ц/814/694/22Головуючий у 1-й інстанції Турченко Т. В. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя : Триголов В.М.,

судді: Лобов О.А., Дорош А.І.,

секретар Коротун І.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 11 січня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (в порядку регресу) та стягнення моральної шкоди.,-

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2021 року ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (в порядку регресу) та стягнення моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог вказувала, що ОСОБА_1 працював водієм пасажирського автобуса «Mersedes-Benz Sprinter», державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить їй на праві власності.

15.08.2012 року близько 23 години 55 хвилин, керуючи автобусом «Mersedes-Benz Sprinter» державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі «Київ-Харків-Довжанський» від м.Київ в напрямку м.Полтава, відповідач допустив зіткнення з автомобілем «ТАТА 613/38» державний номерний знак НОМЕР_2 .

Внаслідок ДТП пасажири «Mersedes-Benz Sprinter» ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 отримали тілесні ушкодження різного ступеня тяжкості.

Вина ОСОБА_1 підтверджується вироком Жовтневого районного суду м.Харкова від 30.03.2015 року по справі №544/25/14-к.

Крім того, рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 13.07.2016 року з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 стягнуто 200 000 грн. моральної шкоди. Вказана сума повністю перерахована стягувачу.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 01.03.2018 року з позивачки на користь ОСОБА_7 стягнуто 75 000 грн. на відшкодування моральної шкоди та 7 200 грн. матеріальної шкоди. Вказана сума також була перерахована стягувачу.

Крім того, рішенням Київського районного суду м.Харкова від 03.03.2017 року з неї на користь ОСОБА_3 стягнуто 10 000 грн. моральної шкоди, 2 000 грн. на правничу допомогу та на користь ОСОБА_4 стягнуто 5 000 грн. моральної шкоди. Вказані суми також були перераховані стягувачам.

Окрім сплати коштів потерпілим, позивач зазнала значних душевних переживань та стресу. В зв`язку з чим просила суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь на відшкодування завданої шкоди 328 475 грн. 20 коп., 100 000 грн. моральної шкоди, 50 400 грн. витрат на правову допомогу та сплачений судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 4 285 грн.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 11 січня 2022 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (в порядку регресу) та стягнення моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на відшкодування шкоди 299 200 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду 50 000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 9 988 грн. витрат на правову допомогу.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 4 285 грн.

З рішенням місцевого суду не погодився відповідач, подавши апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що місцевим судом не взято до уваги обставини, що на момент події дорожньо-транспортної пригоди 15.08.2012 року, у результаті якої потерпілим завдано шкоди, відповідач перебував з позивачем у трудових відносинах, а тому у даному випадку суд повинен був застосувати до спірних правовідносин норми ст.ст. 132, 134 КЗпП України.

Крім того, вказує, що позивачем не було належними та допустимими доказами доведено розмір матеріальної шкоди.

У доводах апеляційної скарги просив суд скасувати рішення Київського районного суду м. Полтави від 11 січня 2022 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (в порядку регресу) та стягнення моральної шкоди.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, у доводах якого вважає рішення місцевого суду законним та обґрунтованим, просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення місцевого суду без змін.

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до висновку про частковезадоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Згідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п. 2,3 ч.1, ч. 2 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Місцевим судом встановлено, що 15 серпня 2012 року, близько 23 години 55 хвилин ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Mersedes-Benz Sprinter» державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі «Київ-Харків-Довжанський» від м.Київ в напрямку м.Полтава, зіткнувся з автомобілем «ТАТА 613/38» державний номерний знак НОМЕР_2 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажири «Mersedes-BenzSprinter» ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 отримали тілесні ушкодження різного ступеня тяжкості.

Згідно вироку Жовтневого районного суду м.Харкова від 30.03.2015 року по справі №544/25-14-к ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. (а.с.23-30).

Судом встановлено, що на момент вчинення ДТП ОСОБА_1 працював водієм пасажирського автобуса «Mersedes-Benz Sprinter», що належить фізичній-особі підприємцю ОСОБА_2 , що підтверджується постановою Октябрського районного суду м.Полтави від 12.11.2012 року по справі №1622/14173/2012, листом Управління автомобільної інспекції від 01.10.2012 року №11/36-5044, протоколом допиту ОСОБА_1 від 16.08.2012 року та трудовим договором від 26.05.2012 року між ФОП ОСОБА_8 та ОСОБА_1 .

Рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 13.07.2016 року по справі №544/25/14-к з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 стягнуто 200 000 грн. моральної шкоди (а.с.32-35).

Рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 01.03.2018 року по справі №639/9224/15-ц з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 стягнуто 75 000 грн. на відшкодування моральної шкоди та 7 200 грн. матеріальної шкоди, всього 82 200 грн. (а.с.36-44).

Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 03.03.2017 року у справі №640/20642/15-ц з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуто 10 000 грн. моральної шкоди та 2 000 грн. витрат на правову допомогу, а на користь ОСОБА_4 стягнуто 5 000 грн. моральної шкоди (а.с.45-55).

Відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження №53846171 від 02.07.2020 року (а.с.56), постанови про закінчення виконавчого провадження №56870348 від 02.10.2019 року (а.с.58) та постанови про закінчення виконавчого провадження № 56870436 від 02.10.2019 року (а.с.59) ОСОБА_2 вищевказані рішення суду про стягнення з неї на користь ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 коштів виконано в повному обсязі, що також підтверджується копіями квитанцій (а.с.60).

Задовольняючи частково позовні вимоги, місцевий суд дійшов висновку, що після виконання ОСОБА_2 свого обов`язку з відшкодуванням шкоди, спричиненою внаслідок неправомірних дій ОСОБА_1 , вона має право на відшкодування шкоди в порядку регресу.

Вирішуючи позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди, суд враховуючи ступінь вини відповідача, вимоги розумності, виваженості та справедливості, оцінив моральні страждання позивача в розмірі 50 000 грн.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Так, відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 1 ст.1172 ЦК України передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Згідно ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

З наведених норм закону слідує, що місцевий суд дійшов вірного висновку щодо наявності підстав та визначення розміру відшкодування матеріальної шкоди, що підлягає стягненню на користь позивача.

Доводи апеляційної скарги про недоведеність розміру матеріальних збитків колегія суддів не бере до уваги, оскільки вказані обставини встановлені судовими рішенням у цивільних справах щодо стягнення матеріальної та моральної шкоди на користь потерпілих внаслідок ДТП осіб, та в силу положень ст. 82 ЦПК України, не підлягають доказуванню.

Посилання відповідача на застосування до правовідносин, що склались між сторонами, положень ст.ст. 132, 134 КЗпП України, також не заслуговують на увагу суду.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 29.12.1992 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», судам слід мати на увазі, що до позовних заяв про матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку (п.3 ст.134 КЗпП), повинні додаватись докази, які підтверджують, що вчинення працівником таких діянь встановлено у порядку кримінального судочинства.

Матеріальна відповідальність у повному розмірі шкоди покладається і в тих випадках, коли шкода заподіяна діями працівника, що мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку, але він був звільнений від кримінальної відповідальності у зв`язку зі спливом строку давності для притягнення до кримінальної відповідальності, або з інших підстав, передбачених законом (пункти 3, 4, 8 статті 6, 7, 7-1, 7-2, 8, 9, 10 КПК).

Отже, оскільки ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, внаслідок якого позивачу заподіяно матеріальну шкоду, підстав для застосування у даному випадку положень КЗпП України щодо покладення на працівника відповідальності в розмірі його середньомісячної заробітної плати немає.

Разом з цим, вирішуючи позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди колегія суддів дійшла наступник висновків.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частин другої - п`ятої цієї статті моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Надавши правову оцінку доказам, наданим сторонами у справі, колегія суддів вважає на необхідне зменшити розмір стягнутої на користь ОСОБА_2 моральної шкоди до 5000 грн.

Керуючись ст.ст.367, 374, ст.376, ст.ст.382,383 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С ТА Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 11 січня 2022 року змінити, зменшивши розмір стягнутої з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральної шкоди до 5 000 грн. (п`ять тисяч грн.)

В іншій частині рішення Київського районного суду м. Полтави від 11 січня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: В.М. Триголов

Судді : А.І. Дорош

О.А. Лобов