Провадження № 2/734/639/22 Справа № 734/465/22
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13 червня 2022 року смт. Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Іванюк Т.І.,

при секретарі Красівкій Ж.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду смт. Козелець цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Остерської міської ради про визнання права власності на спадкове майно за законом, -

В С Т А Н О В И В:

До Козелецького районного суду з позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно за законом до суду звернулась ОСОБА_1 .

Позов мотивований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , актовий запис про смерть № 19. За життя ОСОБА_2 розпорядилася своїм майном, склавши заповіт, що посвідчено 09 липня 1988 року секретарем виконавчого комітету Одинцівської сільської ради, яким належне на день смерті майно вона заповідала ОСОБА_3 .

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, до складу якої входить: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою АДРЕСА_1 , належне померлій як учаснику колгоспного двору.

В силу вимог ст. 549 ЦК УРСР, чинного на час відкриття спадщини, спадкові права після смерті ОСОБА_2 , як спадкоємець за заповітом, втупивши в управління та володіння спадковим майном, прийняла матір позивача - ОСОБА_3 , однак за життя спадкових прав не оформила та правовстановлюючий документ на спадкове майно не отримала, так як померла.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла, актовий запис про смерть № 09. Спадщину після смерті ОСОБА_3 , в силу вимог ст. 1269 ЦК України, як спадкоємець за законом першої черги прийняла донька, позивач у справі, ОСОБА_1 , оскільки звернулась з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса, однак через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на домоволодіння та відсутність реєстрації права власності в органах МБТІ, не може оформити спадкових прав, не інакше, як звернутися до суду для захисту свого права шляхом його визнання.

Не маючи можливості для отримання свідоцтва про право на спадщину подати нотаріусу оригінал правовстановлюючого документу через його відсутність позивач, змушена звернутись до суду.

Позивач в судове засідання не з`явилась, надавши до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надавши до суду письмову заяву у якій просить розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд дослідивши матеріали справи та розглянувши справу у відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, з наступних підстав :

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 виданого 01 серпня 1990 року Одинцівською сільською радою Козелецького району Чернігівської області, актовий запис № 19.

За життя ОСОБА_2 розпорядилася своїм майном, склавши заповіт, що посвідчено 09 липня 1988 року секретарем виконавчого комітету Одинцівської сільської ради, яким належне на день смерті майно вона заповідала ОСОБА_3 .

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, до складу якої входить: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою АДРЕСА_1 , належне померлій як учаснику колгоспного двору.

В силу вимог ст. 549 ЦК УРСР, чинного на час відкриття спадщини, спадкові права після смерті ОСОБА_2 , як спадкоємець за заповітом, втупивши в управління та володіння спадковим майном, прийняла матір позивача - ОСОБА_3 , однак за життя спадкових прав не оформила та правовстановлюючий документ на спадкове майно не отримала, так як померла.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 виданого 11 квітня 2013 року виконавчим комітетом Одинцівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, актовий запис про смерть № 09.

Спадщину після смерті ОСОБА_3 , в силу вимог ст. 1269 ЦК України, як спадкоємець за законом першої черги прийняла її донька, позивач у справі, ОСОБА_1 , оскільки звернулась з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса, однак через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на домоволодіння та відсутність реєстрації права власності в органах МБТІ, не може оформити спадкових прав, не інакше, як звернутися до суду для захисту свого права шляхом його визнання.

Не маючи можливості для отримання свідоцтва про право на спадщину подати нотаріусу оригінал правовстановлюючого документу через його відсутність, позивач, змушена звернутись до суду.

Доказом відсутності реєстрації права власності в органах МБТІ є довідка КП «Ніжинське МБТІ» про відсутність реєстрації права власності на вказане домоволодіння.

Після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 приватним нотаріусом Рожець А.П., заведена спадкова справа № 97/2013 відповідно до якої:

01 серпня 2013 року ОСОБА_1 звернулась із заявою про прийняття спадщини після померлої матері ОСОБА_3 , котра народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 в селі Волевачі Козелецького району Чернігівської області та була зареєстрована на день смерті в АДРЕСА_1 . Всю спадщину де б вона не була і з чого б вона не складалась і на день смерті належала спадкодавцю приймає. Іншими спадкоємцями є ОСОБА_4 , син спадкодавця. На день смерті спадкодавець в зареєстрованому шлюбі не перебувала.

03 жовтня 2013 року ОСОБА_4 звернувся із заявою про відмову від належної йому частки спадкового майна після смерті матері - ОСОБА_3 на користь дочки - ОСОБА_1 .

Згідно довідки Комунального підприємства «Ніжинське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради № 211 від 02.12.2021 року право власності на житловий будинок в АДРЕСА_1 за даними КП «Ніжинське МБТІ» має такі характеристики. Право власності станом на 31.12.2012 року не зареєстровано.

Відповідно до довідки виданої виконкомом Остерської міської ради Козелецького району Чернігівської області про те, що в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 станом на 15.04.1991 року ніхто не був зареєстрований і не проживав.

Відповідно до довідки виданої виконавчим комітетом Одинцівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області в тому, що домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 відноситься до категорії колгоспних дворів. Станом на 15.04.1991 року у вказаному домоволодінні зареєстрованих осіб не було, останнім учасником колгоспного двору була ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до довідки виданої виконавчим комітетом Одинцівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області в тому, що гр. ОСОБА_2 , 1912 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на день смерті проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та мала такий склад сім`ї: проживала одна.

Відповідно до довідки виданої виконавчим комітетом Одинцівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області в тому, що ОСОБА_3 фактично вступила у володіння та управління спадковим майном до виповнення шестимісячного строку з дня відкриття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , користувалась будинком, сплачувала комунальні платежі, обробляла земельну ділянку.

Як роз`яснює Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про практику розгляду цивільних справ про спадкування» при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків.

Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15.04.1991). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; г) згідно зі статтею 4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону України «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року.

Статус майна колгоспного двору був врегульований ст.ст. 120-126 ЦК УPCP 1963 року в редакції, чинній на час існування спірних правовідносин.

Згідно ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР в редакції 1963 року колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (ст. 112 цього Кодексу).

Відповідно до змісту ст. 123 цього Кодексу розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Враховуючи вищенаведене житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 належав ОСОБА_2 , як члену колгоспного двору.

У п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» роз`яснено, що правила ст. 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. При припиненні двору з інших підстав (перетворення колгоспу у радгосп, виходу з колгоспу членів двору тощо), а також в разі смерті члена двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору (майна, що збереглося), відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.

Відповідно до роз`яснень, даних в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилась до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Враховуючи дату смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 правовідносини щодо спадкування після її смерті регулюються нормами ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 524 ЦК УРСР 1963 року, спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Згідно ст. 527 ЦК УРСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.

За нормами ст. 529 ЦК УРСР 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_2 , є її донька - ОСОБА_3 .

Згідно із ст.ст. 548-549 ЦК УРСР 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Таким чином, ОСОБА_3 , прийняла спадщину в установленому законом порядку після смерті ОСОБА_2 /оскільки фактично вступила в управління спадковим майном/.

Даний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 відноситься до категорії колгоспного двору. До складу даного колгоспного двору станом на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 входила померла ОСОБА_2 , тому тільки вона має право на дане домоволодіння на цілу частину.

Спадкодавець була учасником колгоспного двору, котра не втратила право на частку у його майні та має право на цілу частину у вказаному домоволодінні. Вказаний доказ є належним, він містить інформацію щодо предмету доказування належного спадкового права на домоволодіння, як предмет доказування в даній справі є право на спадкування за законом, позивачу у справі, доньці померлої після смерті ОСОБА_3 , саме спадкового майна, яке успадковане нею після смерті матері ОСОБА_2 .

Позивач у справі, ОСОБА_1 , є єдиним спадкоємцем за законом на дану спадщину, яка залишилась після померлої ОСОБА_3 .

Як суспільна група «колгоспний двір» існував до 15 квітня 1991 року, тобто, до прийняття постанови Верховної Ради Української РСР № 885-ХІІ, якою було введено в дію Закон України «Про власність».

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. N 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

Так, зважаючи на те, що житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 , побудований і прийнятий в експлуатацію, зареєстрований в сільській раді, він може бути об`єктом спадкування.

Перешкодою в отриманні позивачем свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно є те, що за життя спадкодавцями не було оформлено правовстановлюючі документи на будинок.

Відповідно ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність особи припиняється у момент її смерті.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України - до складу спадщини входять усі права та обов`язки ,що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 , підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР, ст.ст. 25, 328, 331, 1216-1223, 1268, 1270, 1296 ЦК України, ст.ст. 81, 89, 247, 259, 265, 268, 273, 352, 354-356 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

позов ОСОБА_1 до Остерської міської ради про визнання права власності на спадкове майно за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою АДРЕСА_1 .

Судові витрати з відповідача не стягувати.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення через Козелецький районний суд Чернігівської області.

Суддя: