НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

25 січня 2022 рокуСправа № 322/268/21

Новомиколаївський районний суд Запорізької області у складі

головуючого судді Губанова Р.О.,

секретар судового засідання Блажко О.П.,

за участю позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

представника позивачів адвоката Котова О.С.,

представника відповідача Головного управління Держгеокодастру у Запорізькій області Гурильова А.С. (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, ОСОБА_3 , ОСОБА_4

про визнання незаконними та скасування наказів, визнання договору дарування земельної ділянки недійсним, скасування державної реєстрації та відшкодування шкоди, завданої незаконним рішенням органу державної влади,

встановив

зміст позовних вимог і рух справи:

до Новомиколаївського районного суду Запорізької області надійшла первина позовна зава позивачів.

Ухвалою судді Новомиколаївського районного суду Запорізької області було повернуто позивачам позовну заяву разом з доданими до неї документами та копіями для відповідачів.

Вказана ухвала була оскаржена позивачами в апеляційному порядку.

Постановою Запорізького апеляційного суду апеляційну скаргу було задоволено, ухвалу Новомиколаївського районного суду Запорізької області скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду процесуального питання.

У первинній позовній заяві позивачі просили:

визнати незаконним та скасувати наказ Головного Управління Держгеокадастру у Запорізькій області від 14 вересня 2020 року №8-6855/15-20-СГ про відмову ОСОБА_2 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, розташованої на території Підгірненської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області, орієнтовний розмір земельної ділянки 1,3177 га;

визнати незаконним та скасувати наказ Головного Управління Держгеокадастру у Запорізькій області від 14 вересня 2020 року №8-6853/15-20-СГ про відмову ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, розташованої на території Підгірненської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області, орієнтовний розмір земельної ділянки 1,3177 га;

зобов`язати Головне Управління Держгеокадастру у Запорізькій області надати ОСОБА_2 та ОСОБА_1 дозволи на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність, розташованих на території Підгірненської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області, орієнтовний розмір земельних ділянок по 1,3177 га кожна;

визнати недійсним та скасувати договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 2.0000 га кадастровий номер :05:020:0634 укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 та посвідчений Шостою Запорізькою державною нотаріальною конторою Запорізького міського нотаріального округу;

стягнути з Головного Управління Держгеокадастру у Запорізькій області на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_1 солідарно 20000 грн в рахунок відшкодування шкоди, завданої їй незаконними рішеннями органу державної влади.

В обґрунтування позову зазначили, що вони на підставі Розпоряджень голови Новомиколаївської районної державної адміністрації №408 від 08.12.2011 і №14 від 16.01.2012 є землекористувачами земельних ділянок площею 1,3200 га кожна, розташованих в контурі поля №276 на території Підгірненської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області, старий кадастровий номер :05:020:0051, наразі земельна ділянка розділена на два кадастрових номери :05:020:0634 та :05:020:0635.

Вказаною ділянкою вони користувалися з 1996 року, за що регулярно сплачували земельні податки у встановленому законом розмірі.

У зв`язку із переходом земельної ділянки до іншого розпорядника та браком коштів технічну документацію на земельні ділянки вони так і не виготовили, право власності не зареєстрували.

В травні 2020 року вони знову звернувся до ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок їм у власність площею по 1,3177 га кожна. Але своїми листами від 06.07.2020, а пізніше 14.09.2020 наказами відповідач 1 відмовив їм у наданні таких дозволів посилаючись на те, що дозвіл на розроблення документації із землеустрою надано іншій особі.

Відмовляючи їм у наданні дозволу на виготовлення проектів відведення земельних ділянок, і надання такого дозволу іншій особі без погодження землекористувачів, відповідачем 1 порушено цивільне право позивача щодо реалізації набуття права на землю.

Фактично наказами відповідача 1 від 14.09.200 №8-6853/15-20-СГ порушено цивільне право аизивача щоо реалізації набуття права на землю гарантованого ст.14 Конституції України.

Таким чином, накази відповідача 1 від 14.09.2020 №/-6853/15-20-СГ і №8-6855/15-20-СГ є незаконними, прийнятими не в межах та не у спосіб передбачені діючим законодавством.

Наказами відповідача 1 від 14.09.2020 №8-6851/15-20-СГ і №8-6855/15-20-СГ, стосовно земельних ділянок на які починаючи з 2011 року намагаються оформити правовстановлюючи документи позивачі, надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою іншій особі - ОСОБА_4 , в розмірі 2,0000 га.

Факти прийняття рішення про незаконну відмову у наданні дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки позивачам та надання дозволу на виготовлення проекту відведення тієї самої земельної ділянки ОСОБА_4 , прямо вказує на факт надання незаконної переваги ОСОБА_4 , перед ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , носить характер упередження, заздалегідь сформованої думки відповідача з даного приводу, що в свою чергу є грубим порушення ст.24 Конституції України, якою передбачено, що громадяни України мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Відповідач 1 навмисно та незаконно надав перевагу ОСОБА_4 у приватизації спірної земельної ділянки, адже внаслідок його незаконних наказів, які були прийняті 14.09.2020 позивачів позбавили права на можливість змагальності.

14.09.2020 відповідачем 1 були наданні дані буцімто дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо спірної земельної ділянки був наданий ОСОБА_5 . Але згідно із Інформацією Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку, право власності на спірну земельну ділянку, якій вже присвоєно кадастровий номер :05:020:0634, було зареєстровано на ОСОБА_4 , а в данний час земельну ділянку продано ОСОБА_3 .

Оскільки договір купівлі-продажу на спірну земельну ділянку був укладений на підставі встановленого права приватної власності на неї, яке у свою чергу було реалізоване з порушенням норм чинного законодавства, то такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

У зв`язку з тим, що позивачі вже майже п`ятнадцять років відстоюють своє право отримати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення спірних земельної ділянок їх стан здоров`я та самопочуття поступово погіршуються.

Вказаний факт зумовлений гнітючою обстановкою, яка постійно тисне на них, і створилася внаслідок прийняття незаконних рішень відповідачем 1 їм завдано моральну шкоду, яку вони оцінюють по 10000 грн кожному на загальну суму 20000 грн.

Як підставу позову посилалися на положення ст.ст.14, 19, 22, 24, 56, 144 Конституції України, ст.ст.79-1, 116, 118, 122, 125, 126, 152, 186-1 ЗК України,ст.ст.5. 245 КАС України, ст.ст.203, 215, 228, 1173 ЦК України, ст.ст. 50 Закону України «Про землеустрій», ст.ст.215, 1173ЦК України, Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 від 11.03.1980, постанову ВСУ від 21.05.2013 у справі №21-87а13

26.07.2021 ухвалою судді відкрито провадження у справі; призначено підготовче судове засідання; встановлено відповідачам строк на подачу відзивів.

Представником Головного Управління Держгеокадастру у Запорізькій області (відповідач 1) ОСОБА_6 на позовну заяву подано відзив. Останній просив суд відмовити в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 і ОСОБА_2 повністю.

В обґрунтування відзиву вказує, що вимоги заявлені до відповідача 1 не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки правовідносини, які відбулись між позивачами та відповідачем 1 мають публічно-правовий характер.

Також зазначає, що твердження позивачів про те, що на підставі розпорядження голови Новомиколаївської районної державної адміністрації від 08.12.2011 №408 від 16.01.2012 №14 вони є землекористувачами спірної земельної ділянки, є безпідставними, оскільки позивачами не було зареєстровано жодного речового права на земельні ділянки.

Позивачами не надано жодних доказів та не наведено обставин, які підтвердили б спричинення протиправними діями відповідача 1 їм моральної шкоди.

Як підставу відзиву посилається на положення ст.ст.79-1, 118, 125, 126, ЗК України, ст.ст.2 4, 19, КАС України, ст.ст.11, 23, 182 ЦК України, висновки вказані у Постанові Пленему ВСУ від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику у справах відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

ОСОБА_3 (відповідач 2) поданий відзив на позовну заяву. Останній вважав вимоги позивачів щодо нього безпідставними і необґрунтованими, у зв`язку з чим просив у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування відзиву вказав, що він є добросовісним набувачем спірної земельної ділянки і не повинен нести збитки, а також приймати участь в даній справі в якості відповідача, оскільки є неналежним відповідачем. Також звертає увагу що Розпорядження голови Новомиколаївської РДА №408 від 08.12.2011 на яке посилаються позивачі «Про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства» не підтверджує їх право на користування земельною ділянкою на законних підставах, а лише надавало дозвіл на початок оформлення права власності, яким позивачі вчасно не скористалися, до того ж строк його дії сплинув 08.12.2012. Вказане свідчить на те, що позивачі самовільно, без правових підстав, використовували земельну ділянку, що не дає їм право вважати її своєю власністю.

Як підставу відзиву посилається на положення ст.388 ЦК України, постанови ВСУ від 12.02.2020 у справі №716/17142/15-ц, від 07.10.2020 у справі №705/3876/18.

Представником позивачів в підготовчому засіданні 11.10.2021 була подана заява в порядку ст.49 ЦПК України.

Зокрема не заявляється вимога про зобов`язати Головне Управління Держгеокадастру у Запорізькій області надати ОСОБА_2 та ОСОБА_1 дозволи на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність, розташованих на території Підгірненської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області, орієнтовний розмір земельних ділянок по 1,3177 га кожна;

Додатково заявляється вимоги про:

визнання незаконним та скасування наказу Головного Управління Держгеокадастру у Запорізькій області від 26 серпня 2020 року №8-6240/15-20-СГ про надання ОСОБА_4 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Підгірненської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької обасті, орієнтовний розмір земельної ділянки 2,0000 га;

визнати незаконним та скасувати наказ Головного Управління Держгеокадастру у Запорізькій області від 22 вересня 2020 року №8-7202/15-20-СГ про затвердження ОСОБА_4 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Підгірненської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області, орієнтовний розмір земельної ділянки 2,0000 га та передачі її у власність;

визнання протиправною та скасування державної реєстрації прав власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, запис про право власності за №38947109 від 31.10.2020, за ОСОБА_3 щодо земельної ділянки площею 2,0000 га, кадастровий номер :05:020:0634, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Підгірненської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області.

Замість вимоги про визнання недійсним та скасування договору купівлі-продажу земельної ділянки заявляється аналогічна вимога щодо договору дарування земельної ділянки площею 2,0000 га кадастровий номер :05:020:0634, укладений 31 жовтня 2020 року між ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_7 та ОСОБА_3 , та посвідчений державним нотаріусом Шостої запорізької державної нотаріальної контори, в порядку заміщення державного нотаріуса Новомиколаївської державної нотаріальної контори Дмитрієвою Н.П.

Підстави аналогічні тим, що вказані в первинній позовній заяві.

Ухвалою суду від 11.10.2021 уточнену в порядку ст.49 ЦПК України позовну заяву, прийнято до розгляду, залучено співвідповідачку ОСОБА_4 (відповідачка 3).

Відповідачам встановлено строк на подачу відзиву подану в порядку ст.49 ЦПК України позовну заяву.

З огляду на відсутність в суді поштових марок і можливості направлення відповідачці 3 процесуальних документів разом із позовною заявою і доданими до неї документами судове засідання неодноразово відкладалося.

Копія ухвали від 11.10.2021 про прийняття позовної заяви поданої в порядку ст.49 ЦПК України, відповідно до п.5 ч.6 ст.272 ЦПК України, вважається отриманою відповідачкою ОСОБА_4 08.01.2022. Строк на подачу відзиву сплив 23.01.2022. Відзив останньою не подано.

Окрім раніше поданих, нових відзивів від ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області Толока Є.О. не подано.

Відповіді на згадані відзиви, позивачами не подавались.

Ухвалою суду від 29.12.2021 підготовче провадження закрито, справа призначена до судового розгляду.

В судове засідання відповідач 2, і відповідачка 3 не з`явилися про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Учасники провадження вважали можливим провести судовий розгляд без участі згаданих відповідачів.

За клопотанням представника позивачів, останні були допитані в якості свідків в судовому засіданні.

Інших клопотань, заяв від учасників справи не надійшло

Фактичні обставини встановлені судом,

мотиви з яких виходив суд і застосовані норми права:

встановлено, що розпорядженням голови Новомиколаївської районної державної адміністрації №408 від 08.12.2011 ОСОБА_1 було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянок сільськогосподарського призначення (ріллі) у власність із земель державної власності для ведення особистого селянського господарства, що розташовані за межами населених пунктів Новомиколаївського району Запорізької області на території Підгірненської сільської ради в контурі поля №276 площею 1,3200 га.

Розпорядженням голови Новомиколаївської районної державної адміністрації №14 від 16.01.2012 ОСОБА_2 було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянок сільськогосподарського призначення (ріллі) у власність із земель державної власності для ведення особистого селянського господарства, що розташовані за межами населених пунктів Новомиколаївського району Запорізької області на території Підгірненської сільської ради в контурі поля №276 площею 2,0000 га.

22.05.2020 до ГУ Держгеокадастру Запорізької області звернувся ОСОБА_5 із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського державної власності орієнтовною площею 1.9784 га з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства, що розташовані за межами населеного пункту на території Підгірненської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області. Бажана земельна ділянка розташована на території земельної ділянки державної власності з кадастровим номером :05:020:0051. Заява зареєстрована відповідачем 1 за №В-4767/0/17-20 від 27.05.2020.

ОСОБА_1 звернувся до ГУ Держгеокадастру Запорізької області з клопотанням про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського державної власності орієнтовною площею 1.3177 га. Клопотання зареєстровано відповідачем 1 за №Б-4877/0/17-20 від 28.05.2020.

ОСОБА_2 звернулася до ГУ Держгеокадастру Запорізької області з клопотанням про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського державної власності орієнтовною площею 1.3177 га. Клопотання зареєстровано відповідачем 1 за №Б-4876/0/17-20 від 28.05.2020.

Листами від 06.07.2020 за №Б-4876-223/0/18-20 за №Б-4877-222/0/18-20 відповідач 1 повідомив позивачам про прийняття рішення у вигляді наказу «Про відмову у наданні дозволів на розроблення документації із землеустрою», яким позивачам відмовлено у наданні дозволів на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, розташованої на території Підгірненської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області, із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, у зв`язку з наданням дозволу на розроблення документації із землеустрою на іншу особу через ризики фінансових втрат, пов`язаних із відведенням земельної ділянки. В листах зазначено що видання наказів відбудеться згодом у зв`язку з неможливістю його реєстрації в АСД ДОК ПРОФ СТЕП з технічних причин. Вказано, що копія наказів буде надіслано додатково.

12.08.2020 до ГУ Держгеокадастру Запорізької області звернулася ОСОБА_4 із клопотанням про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, проекту землеустрою для подальшої передачі у приватну власність, цільове призначення А 01.03 для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,000 га, яка розташована Запорізька область, Новомиколаївський район, Підгірненська сільська рада. Заява зареєстрована відповідачем 1 за №К-7686/0/17-20 від 17.08.2020.

Відповідачем 1 було винесено наказ №8-6240/15- 20-СГ від 26 серпня 2020 року про надання відповідачці 3 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність розташованої на території Підгірненської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області (за межами населених пунктів), за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, орієнтовний розмір земельної ділянки 2,0000 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства (01.03).

Відповідачем 1 було винесено наказ №8-6851/15- 20-СГ від 14 вересня 2020 року про надання ОСОБА_5 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність розташованої на території Підгірненської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області (за межами населених пунктів), за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, орієнтовний розмір земельної ділянки 1,9784 га,

Цього ж дня Відповідачем 1 були винесені накази №8-6853/15- 20-СГ і №8-6855/15- 20-СГ про відмову ОСОБА_1 і ОСОБА_2 у наданні дозволів на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, розташованої на території Підгірненської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області, орієнтовний розмір земельних ділянки 1,3177 га; цільове призначення для ведення особистого селянського господарства у зв`язку з наданням дозволу на розроблення документації із землеустрою на іншу особу.

22 вересня 2020 року Відповідачем 1 було винесено наказ від №8-7202/15- 20-СГ про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність, яким було затверджено проект розроблений ФОП ОСОБА_8 , щодо відведення земельної ділянки у власність відповідачці 3 для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Підгірненської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області за межами населеного пункту. Передано у власність відповідачці 3 земельну ділянку 2,000 га (кадастровий номер :05:020:0634, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Підгірненської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області орієнтовний розмір земельної ділянки 2,0000 га та передачі її у власність.

25.09.2020 відповідачкою 3 зареєстровано право власності на земельну ділянку.

31.10.2020 між відповідачкою 3 в особі представника ОСОБА_7 та відповідачем 2, укладено договір дарування земельної ділянки площею 2.0000 га кадастровий номер :05:020:0634, який посвідчений і зареєстрований державним нотаріусом Шостої запорізької державної нотаріальної контори, в порядку заміщення державного нотаріуса Новомиколаївської державної нотаріальної контори Дмитрієвою Н.П.

Також встановлено, що земельні ділянки на які претендували позивачі, знаходилась в контурі земельної ділянки з кадастровим номером :05:020:0051 розміром 2.6354 га, яка в свою чергу була поділена на земельні ділянки з кадастровими номерами :05:020:0634 і :05:020:0635.

Згідно з частиною частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Поясненнями позивачів і їх показанням в якості свідків, не можуть бути доведений факт того, що останні були землекористувачами спірної земельної ділянки. Натомість, наряду з іншими письмовими доказами наданими стороною позивачів підтверджується те, що ОСОБА_9 і ОСОБА_2 фактично без правових підстав з 1996 року використовували земельні ділянки, які пізніше були трансформовані в одну, з кадастровим номером :05:020:0051 розміром 2,6354 га, яка в подальшому була поділена на земельні ділянки з кадастровими номерами :05:020:0634 (2 га) і :05:020:0635 (0,6354 га).

Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Положеннями ч.1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Відповідно до статті 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до частини 4 статті 122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Згідно зі ст.50 ЗУ «Про землеустрій» проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки виготовляється у разі формування земельної ділянки.

Відповідно до статті 79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав, внесення відомостей про ділянку до Державного земельного кадастру.

Порядок безоплатної приватизації (набуття права власності на землю) врегульовано ст.116, 118 Земельного кодексу України.

За вимогами статті 118 Земельного кодексу України, «Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної власності для ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади, який передає земельні ділянки державної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб).

Частиною шостою статті 118 ЗК України передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Відповідно до абзацу 1 частини сьомої статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

З аналізу вказаних норм, убачається, що Держгеокадастр за результатами розгляду заяви про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою має право вчинити лише такі дії, а саме: надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, або надати мотивовану відмову у його наданні, з підстав, які прямо передбачені статтею 118 ЗК України.

Згідно з Інструкцією «Про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками», затвердженої наказом Держземагентства України від 18 травня 2010 року № 376, межа земельної ділянки - сукупність ліній, що утворюють замкнений контур і розмежовують земельні ділянки. Бажане місце розташування земельної ділянки з її орієнтовними розмірами зазначається заявником на фрагментах планово-картографічних матеріалів, які надають можливість правильно визначити місце розташування земельної ділянки, на яку претендує особа, яка звернулась з клопотанням з метою безоплатного отримання земельної ділянки у власність.

Тобто, графічні матеріали, які додаються до клопотання, повинні бути такими, обсяг даних яких дозволяє чітко ідентифікувати бажане місце розташування земельної ділянки відносно інших землевласників та землекористувачів, а бажана земельна ділянка має бути максимально конкретизованою, що б давало можливість відповідачу насамперед встановити зазначене місце розташування, перевірити відповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів та у передбачених земельним законодавством випадках надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо чітко визначеної земельної ділянки.

Згідно з пунктами 45, 47, 162 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року №1051 (далі - Порядок), із метою надання фізичним та юридичним особам актуальної картографічної інформації про об`єкти Державного земельного кадастру згідно з пунктами 162-199 цього Порядку державними кадастровими реєстраторами виготовляється викопіювання з картографічної основи Державного земельного кадастру, кадастрової карти (плану) за формою згідно з додатком 7.

Відповідно до пункту 183 Порядку викопіювання з картографічної основи Державного земельного кадастру, кадастрової карти (плану) формується за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру в одному примірнику, який надається заявникові після підписання Державним кадастровим реєстратором, адміністратором центру надання адміністративних послуг, уповноваженою посадовою особою виконавчого органу місцевого самоврядування та засвідчення його підпису власною печаткою, а у разі, коли викопіювання надається в електронній формі, - посвідчення його власним цифровим підписом.

Порядок погодження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та повноваження органів виконавчої влади в частині погодження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок регулюється статтями 118 і 186-1 ЗК України.

Відповідно до частини дев`ятої статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Згідно з пунктом 67 Порядку ведення Державного земельного кадастру, внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру здійснюється виключно на підставі та відповідно до Закону України «Про державний земельний кадастр» та цього Порядку.

Відповідно до пункту 107 Порядку ведення Державного земельного кадастру Державна реєстрація земельної ділянки здійснюється під час її формування за результатами складення документації із землеустрою після її погодження у встановленому порядку та до прийняття рішення про її затвердження органом державної влади або органом місцевого самоврядування (у разі, коли згідно із законом така документація підлягає затвердженню таким органом) шляхом відкриття Поземельної книги на таку земельну ділянку відповідно до пунктів 49-54 цього Порядку.

Частинами п`ятою, шостою статті 24 Закону України «Про державний земельний кадастр» встановлено, що Державний кадастровий реєстратор, який здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, протягом чотирнадцяти днів з дня реєстрації заяви: перевіряє відповідність документів вимогам законодавства; за результатами перевірки здійснює державну реєстрацію земельної ділянки або надає заявнику мотивовану відмову у державній реєстрації.

Підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є: розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора; подання заявником документів, передбачених частиною четвертою цієї статті, не в повному обсязі; невідповідність поданих документів вимогам законодавства; знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини.

Порядок проведення державної реєстрації земельної ділянки також визначено пунктами 107-114 Порядку.

Відповідно до абзацу 1 пункту 109 цього Порядку державна реєстрація земельної ділянки здійснюється за заявою особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки у разі її передачі у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи.

Для здійснення державної реєстрації земельної ділянки кадастровому реєстратору подаються згідно з пунктом 110 Порядку: 1) заява про державну реєстрацію земельної ділянки за формою згідно з додатком 22; 2) оригінал погодженої відповідно до законодавства документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки (разом з позитивним висновком державної експертизи землевпорядної документації у разі, коли така документація підлягає обов`язковій державній експертизі землевпорядної документації); 3) електронний документ.

Відповідно до пункту 111 Порядку державний кадастровий реєстратор для здійснення державної реєстрації земельної ділянки протягом 14 календарних днів з дня реєстрації відповідної заяви перевіряє: 1) відповідність поданих документів вимогам, передбаченим пунктом 67 цього Порядку; 2) електронний документ відповідно до пункту 74 цього Порядку.

За результатами перевірки Державний кадастровий реєстратор виконує одну з таких дій: здійснює державну реєстрацію земельної ділянки або приймає рішення про відмову в державній реєстрації земельної ділянки відповідно до пунктів 70, 73, 77-83 Порядку.

Згідно з вимогами статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

За положеннями статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання угоди недійсною, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Частиною четвертою статті 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на положення ч.4 ст.263 ЦПК України, під час розгляду даної справи суд враховує висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 9 грудня 2020 року у справі №617/763/16-ц про те, що надання дозволу територіальним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин на розробку проекту землеустрою двом окремим громадянам щодо однієї і тієї ж земельної ділянки, є таким, що суперечить вимогам землеустрою, та сприяє позбавлення одного з них можливості завершити розпочату ним відповідно до вимог чинного законодавства процедуру отримання у власність земельної ділянки.

Також у пункті 77 постанови Великої палати Верховного Суду від 29 вересня 2020 року у справі №688/2908/16-ц зроблено висновок про те, що неконкурентне надання землі у користування за наявності двох або більше бажаючих не відповідає принципам забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави; забезпечення гарантій прав на землю. Зокрема, не можна вважати справедливим і розумним надання землі особі, яка пізніше за інших дізналася про існування вільної земельної ділянки і звернулася з відповідною заявою.

Отже суд не може в повній мірі погодитись з доводами позивачів в контексті того, що відмова Відповідача 1 у наданні їм дозволу на розроблення документації із землеустрою у зв`язку з наданням такого дозволу іншій особі, є безпідставною.

Водночас для правильного вирішення цієї справи є необхідним враховувати, не тільки кому раніше за позивачів було надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, а в першу чергу, хто саме раніше за всіх звернувся із відповідним клопотанням (заявою) для отримання такого дозволу.

Встановлено, що такою особою є ОСОБА_5 .

Суд вважає, що видані щодо позивачів накази Відповідача 1 є незаконними не за змістом, а за формою їх прийняття, оскільки, в порушення ч.7 ст.188 ЗК України рішення про відмову позивачам на розроблення документації із землеустрою формально прийняті 06.07.2020, про що їх було повідомлено відповідними листами, а фактично 14.09.2020 - у день прийняття наказів.

Разом з тим передумовами позовних вимог до відповідачів 2 і 3, а також до відповідача 1 в контексті прийняття наказів, які стосуються інтересів відповідачки 3, виступає можливість реалізації права позивачів на отримання земельних ділянок.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права або інтересу залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі №338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі №905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі №569/17272/15-ц, від 1 жовтня 2019 року у справі №910/3907/18.

Отже застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду (принцип процесуальної економії).

Є очевидним, що за умови задоволення вимог до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 і ГУ Дергеокадастру Запорізької області в контексті прийняття наказів, які стосуються інтересів ОСОБА_4 , права позивачів не будуть відновлені, захищені і реалізовані, з огляду на права та інтереси ОСОБА_5 , якого позивачі не залучили для участі у цій справі, ані у якості відповідача (не ставилось питання про скасування наказу про надання йому дозволу на розроблення документації), ані у якості третьої особи, хоча останній першим подав заяву на отримання дозволу на розроблення документації і 14.09.2020 (згідно з реєстраційним номером наказів) йому було надано цей дозвіл раніше ніж того ж дня було відмовлено у наданні таких дозволів позивачам.

Вимоги про стягнення моральної шкоди з відповідача 1 не підлягають задоволенню з огляду на недоведеність існування як самої моральної шкоди взагалі, так і причинно-наслідкового зв`язку між неможливістю реалізувати позивачами з 1996 року права на отримання земельних ділянок і діями відповідача 1 у 2020 році.

Таким чином суд вважає необхідним задовольнити вимоги позивачів до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, про визнання незаконними та скасування наказів, про відмови їм у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, розташованих на території Підгірненської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області, орієнтовний розмір земельної ділянки 1,3177 га кожна, а у решті вимог відмовити.

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За кожну із заявлених вимог позивачами було сплачено судовий збір відповідно до ставок, що діяли на момент звернення із позовною заявою до суду, тому за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 1 на користь кожного з позивачів слід стягнути понесені ними судові витрати зі сплати судового збору по 908 грн.

Інші судові витрати, понесені учасниками справи, відсутні.

Керуючись ст.ст.258, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд

вирішив:

позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, про визнання незаконними та скасування наказів, задовольнити частково.

Визнати незаконним і скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області від 14.09.2020 №8-6853/15-20 СГ про відмову ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Підгірненської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області, орієнтовний розмір земельної ділянки 1,3177 га.

Визнати незаконним і скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області від 14.09.2020 №8-6855/15-20 СГ про відмову ОСОБА_2 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Підгірненської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області, орієнтовний розмір земельної ділянки 1,3177 га.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання незаконними та скасування наказів, визнання недійсним договору дарування земельної ділянки, скасування державної реєстрації та відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями органу державної влади, відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати зі сплати судового збору у сумі 908 (дев`ятсот вісім гривень 00 коп.).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати зі сплати судового збору у сумі 908 (дев`ятсот вісім гривень 00 коп).

Реквізити учасників справи:

- позивач 1: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ;

- позивачка 2: ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ;

- відповідач 1: Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області 69095, м. Запоріжжя, вул. Українська, буд. 50, ідентифікаційний код 39820689;

- відповідач 2: ОСОБА_3 , АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ;

- відповідачка 3: ОСОБА_4 , АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Повне судове рішення складено 04.02.2022.

Суддя Р.О. Губанов