Справа № 346/387/14-ц
Провадження № 22-ц/4808/521/22
Головуючий у 1 інстанції Васильковський В. В.
Суддя-доповідач Томин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючої Томин О.О.,

суддів: Бойчука І.В., Девляшевського В.А.

за участю секретаря Возняк В.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на ухвалу Коломийського міськрайонного суду, постановлену суддею Васильковським В.В. 2 лютого 2022 року в м. Коломиї, у справі за заявою Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення на примусове виконання у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У січні 2022 року Акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» звернулось в суд із заявою про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку на його пред`явлення до виконання у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заяву мотивовано тим, що 14.05.2014 року Коломийським міськрайонним судом Івано-Франківської області ухвалено заочне рішення у справі №346/387/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (правонаступник - Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Згідно з рішенням суду з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» стягнута заборгованість за Кредитним договором №6798361 від 08.09.2008 року в сумі 26184,12 доларів США та 114 272,98 грн.

01.08.2014 року на виконання вищевказаного рішення було видано виконавчий лист, який пред`явлений позивачем (стягувачем) на примусове виконання до відділу Державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції.

18.05.2018 року позивач направив до Коломийського районного відділу Державної виконавчої служби ГТУЮ у Івано-Франківської області запит (вих. КНО-44.4.1/280), в якому просив повідомити про стан виконавчого провадження щодо вказаного даного виконавчого листа. 15.06.2018 на вказаний запит стягувач отримав відповідь Коломийського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби (вих. від 05.06.2018 №03-14/), в якій зазначено, що по виконавчому листу винесена постанова від 09.02.2015 року про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (у старій редакції) та направлено виконавчий лист за належністю до Івано-Франківського міського ВДВС.

Стягувач направив звернення до Івано-Франківського міського відділу Державної виконавчої служби ГТУЮ в Івано-Франківській області (вих. КНО-44.4.1/451 від 02.07.2018 року), в якому просив повернути виконавчий лист стягувачу для повторного пред`явлення на виконання. Однак на вказане звернення відповіді не надано, виконавчий лист не повернуто.

23.04.2021 року стягувач направив заяву про повернення виконавчого документа стягувачу до Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), який створений внаслідок реорганізації Івано-Франківського міського відділу Державної виконавчої служби ГТУЮ в Івано-Франківській області. На вказану заяву відповіді не надано, виконавчий лист не повернуто.

20.10.2021 року стягувач направив заяву (вих. КНО-44.2.1./704 від 19.10.2021 року) до Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), якому підпорядковується Івано-Франківський міський відділ державної виконавчої служби, з вимогою зобов`язати повернути стягувачу виконавчий лист.

03.12.2021 на вказану заяву найшла відповідь №6983/3-21/940 від 23.11.2021 Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), в якій зазначено, що виконавчий лист № 346/387/14-ц, виданий 01.08.2014 року Коломийським районним судом Івано-Франківської області про стягнення з боржника на користь стягувача заборгованості за кредитним договором у сумі 26184,12 доларів США та 114 272,98 грн., в Івано-Франківському міському відділі державної виконавчої служби не перебуває та не перебував. Отже, Коломийський міськрайонний відділ Державної виконавчої служби виніс постанову від 09.02.2015 року про закінчення виконавчого провадження та направив виконавчий лист на виконання до Івано-Франківського міського ВДВС, який був реорганізований у Івано-Франківський міський відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). Проте останній стверджує, що вказаний виконавчий лист у нього на виконанні не перебуває та не перебував.

З огляду на викладене вважає, що виконавчий лист №346/3 87/14-ц від 01.08.2014 року про стягнення з боржника на користь стягувача заборгованості за кредитним договором у сумі 26184.12 дол. США та 114272,98 грн. загубився при пересилці з одного відділу виконавчої служби до іншого. За таких обставин виконавчий лист слід вважати втраченим.

Просив видати дублікат вказаного виконавчого листа та поновити строк для його пред`явлення на примусове виконання.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 2 лютого 2022 року у задоволенні вказаної заяви відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, АТ «Перший український міжнародний банк» подало апеляційну скаргу. Вважає дану ухвалу незаконною та необґрунтованою,, постановленою з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вважає, що суд помилково послався на норму закону, яка передбачає передачу права вимоги - ч. 1 ст. 517 ЦК України, оскільки стягувач є єдиним кредитором у зобов`язанні.

На його думку суд не досліджував обставини пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, які є поважними. Адже на дату ухвалення судом рішення (14.05.2014 року) та видачі виконавчих листів стягувач мав місцезнаходження за адресою: АДРЕСА_1 , однак у грудні 2014 року у зв`язку з антитерористичною операцією на Донбасі змінив місцезнаходження на м. Київ, вул. Андріївська, 4. При цьому частина документів, включаючи кредитні та судові справи, а також справи з роботи по примусовому виконанню, залишилися на окупованій території. Зазначає, що вказані обставини безпосередньо унеможливили проведення стягувачем роботи з контролю за виконавчими провадженнями, та відповідно процесуальних дій з отримання дублікату виконавчого листа. Вказує, що такі обставини є об`єктивними і заявник не міг будь-яким чином на них вплинути. З 2018 року стягувач поступово почав вивозити документи, серед яких була кредитна справа ОСОБА_1 , після чого чотири рази звертався до виконавчої служби, і після отримання остаточної відповіді у найкоротший строк розпочав роботу з отримання дублікату виконавчого листа. За таких обставин вважає, що причини пропущення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання є поважними.

Також зазначає, що у даній справі виконавче провадження було завершено у зв`язку з направленням виконавчого листа до іншого відділу державної виконавчої служби, а з відповіді виконавчої служби слідує, що виконавчий лист стягувачу не повертався. Пред`явлення стягувачем виконавчого листа на виконання відбулося у межах строку, виконавчий лист стягувачу не повертався, тому вважає, що строк пред`явлення виконавчого листа на виконання не переривався і не поновлювався.

Із зазначених підстав просить скасувати оскаржувану ухвалу суду та прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву стягувача.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

В судовому засіданні апеляційного суду в режимі відео конференції представник апелянта вимоги апеляційної скарги підтримала.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, повідомлялася про час та місце розгляду справи належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, заочним рішенням Коломийського міськрайонного суду від 14.05.2014 року по справі №346/387/14-ц задоволено позов Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» заборгованість за Кредитним договором №6798361 від 08.09.2008 року, яка становить 26184,12 доларів США та 114272,98 грн., з яких 17214,33 доларів США та 44924,82 грн. - заборгованість за сумою кредиту; 8969,79 доларів США та 30331,73 грн. - заборгованість за непогашеними відсотками за користування кредитом; 25 248,91 грн. - сума пені за порушення строків виконання; 1827,52 грн. - штраф за порушення зобов`язань, передбачених п.п. 4.3.2-4.3.6 кредитного договору; 11940 грн. - штраф за порушення зобов`язань щодо поновлення дії договорів страхування, та сплачений судовий збір у розмірі 3235,63 грн. В решті позову відмовлено за безпідставністю (а.с. 67-68).

На виконання вказаного рішення суду Коломийським міськрайонним судом 04.08.2014 року було направлено шість виконавчих листів (а.с. 88).

Вказані виконавчі листи були пред`явлені позивачем до виконання у Коломийський районний відділ Державної виконавчої служби ГТУЮ у Івано-Франківські області.

18.05.2018 року АТ «Перший український міжнародний банк» звернувся до начальника Коломийський районний відділ Державної виконавчої служби щодо повідомлення про хід виконавчого провадження за даними виконавчими листами (а.с. 95).

Згідно копії листа-відповіді Коломийського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби №03-14 від 05.06.2018 року 09.02.2015 року по виконавчому листу №346/387/14-ц, виданому 01.08.2014 року Коломийським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_1 боргу в сумі 26184,12 доларів США та 114272,98 грн. була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» у старій редакції (направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби) та направлено за належністю у Івано-Франківський міський ВДВС (а.с. 96).

02.07.2018 року АТ «Перший український міжнародний банк» подав звернення до начальника Івано-Франківського міського відділу Державної виконавчої служби ГТУЮ у Івано-Франківські області, в якому зазначив, що згідно даних АСВП банку відомо, що виконавче провадження з виконання вищевказаного виконавчого листа №346/387/14-ц про стягнення боргу з ОСОБА_1 завершено, однак банком не отримано виконавчих документів та постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, тому банк не може скористатися правом повторного пред`явлення виконавчих документів до органів ДВС. Просив скерувати на адресу банку даний виконавчий лист (а.с. 97).

Встановлено також, що 23.04.2021 року та 19.10.2021 року АТ «Перший український міжнародний банк» знову звертався до начальника Івано-Франківського міського відділу Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) щодо питання, що банком не отримано виконавчого листа №346/387/14-ц про стягнення боргу з ОСОБА_1 та постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, тому банк не може скористатися правом повторного його пред`явлення до виконання. Просив направити на адресу банку даний виконавчий лист та постанову про його повернення стягувачу (а.с. 98-99, 100-101).

Відповідно до копії листа-відповіді Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) №6983/3-21/940 від 23.11.2021 року згідно даних реєстру АСВП виконавчий документ №346/387/14-ц, виданий 01.08.2014 року Коломийським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Перший український міжнародний банк» боргу за кредитним договором в сумі 26184,12 доларів США та 114272,98 грн. на виконанні не перебуває та не перебував (а.с. 102).

Відмовляючи в задоволенні заяви про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення на примусове виконання, суд першої інстанції виходив з того, що зазначені заявником обставини не свідчать про те, кредитор АТ «Перший український міжнародний банк» не міг звернутися в суд при виявленні втрати виконавчого листа для видачі його дублікату і, відповідно, направити його на виконання державному виконавцю. Заявником не наведено будь-яких обставин, які б вказували на безпосереднє унеможливлення або ускладнення можливості вчинення даних процесуальних дій у визначений законом строк, а також не зазначено жодних поважних причин пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Апеляційний суд погоджується із такими висновками з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 431 ЦПК України за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, видається один виконавчий лист.

Відповідно до п. 17.4 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Аналізуючи зміст п. 17.4 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, єдиною підставою для видачі судом дублікату виконавчого листа є його втрата.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Такі правові висновки сформульовано у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 листопада 2018 року у справі №474/783/17 (провадження №61-29св17) та від 10 жовтня 2018 року у справі №2-504/11 (провадження №61-41846св18).

Водночас, обов`язковою умовою видачі дубліката виконавчого листа є звернення до суду із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду (така правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 11.11.2019 року у справі №5/229-04, від 23.05.2019 року у справі №5023/1702/12, від 21.01.2019 року у справі №916/215/15-г).

Отже, підставою для видачі дубліката виконавчого листа є втрата його оригіналу, а підставою поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання є визнані судом поважні причини такого пропуску.

Відповідно до частини 1 статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Поважними за змістом вказаної норми процесуального права визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

Частиною 6 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

У пунктах 44-47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року в справі №2-836/11 (провадження №14-308цс19) зроблено висновок, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону №1404-VIII). У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України). Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Згідно статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року (в редакцій станом на дату видачі виконавчого листа) встановлено річний строк пред`явлення до виконання виконавчих документів.

Проте 05.10.2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» 1404-VIII від 02.06.2016 року, згідно п. 5 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» якого виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Строк пред`явлення виконавчого листа до виконання згідно Закону України «Про виконавче провадження» 1404-VIII від 02.06.2016 року відповідно до статті 12 становить три роки.

Частина четверта статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VIII встановлює, що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) пред`явлення виконавчого документа до виконання; 2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, АТ «Перший український міжнародний банк» у своєму зверненні до Івано-Франківського міського відділу Державної виконавчої служби ГТУЮ у Івано-Франківські області від 02.07.2018 року зазначив, що згідно даних АСВП банку відомо, що виконавче провадження з виконання вищевказаного виконавчого листа №346/387/14-ц про стягнення боргу з ОСОБА_1 завершено, однак банк не отримав виконавчий лист для можливості його повторного пред`явлення до виконання (а.с. 97). При цьому наведене спростовує доводи апелянта про те, що оскільки виконавчий лист стягувачу не повертався, строк пред`явлення його на виконання не переривався і не поновлювався.

Разом з тим, до квітня та жовтня 2021 року стягувач жодних дій, направлених на видачу дублікату вказаного виконавчого листа не вчиняв.

Що стосується посилань апелянта на поважність причин пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, оскільки у грудні 2014 року у зв`язку з проведенням антитерористичної операції на Донбасі банк змінив місцезнаходження на м. Київ, а частина документів, включаючи кредитні та судові справи, справи з роботи по примусовому виконанню залишилися на окупованій території, що унеможливило проведення стягувачем роботи з контролю за виконавчими провадженнями, то такі також не спростовують висновків суду, оскільки стягувачем безпосередньо в апеляційній скарзі зазначено, що в 2018 році ним була перевезена до нового місцезнаходження кредитна справа ОСОБА_1 , після чого банк неодноразово звертався до виконавчої служби.

Відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України №5-рп/2013 від 26 червня 2013 року виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Разом з цим, вказані норми Конституції України, а також позиція Європейського суду з прав людини щодо принципу обов`язковості судових рішень не скасовують обов`язку стягувача демонструвати заінтересованість в усіх питаннях, які стосуються заходів відновлення його порушеного права, зокрема і періодичного прояву інтересу щодо руху виконавчого провадження, як шляхом діалогу, зокрема і письмового, з відповідними органами виконавчої служби, так і за допомогою засобів дистанційного доступу до інформації про хід виконавчого провадження.

Пред`явивши виконавчий лист для виконання та будучи обізнаним про строки пред`явлення виконавчого листа до виконання, стягувач має проявити належну добросовісність та заінтересованість у виконанні судового рішення, зокрема з розумним інтервалом часу вживати заходів щоб дізнатись про стан відомих виконавчих проваджень.

Однак АТ «Перший український міжнародний банк» з 2018 до 2022 року не зверталось із заявою про видачу дубліката виконавчого листа у даній справі, а матеріали справи не містять відомостей, що воно не могло звернутися в суд при виявленні втрати виконавчого листа для видачі його дубліката і, відповідно, пред`явити такий для примусового виконання у встановлений законом строк.

З огляду на наведене суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні заяви про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу його дублікату.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Твердження апелянта про те, що суд помилково послався на норму закону, яка передбачає передачу права вимоги, хоча стягувач є єдиним кредитором у зобов`язанні, на правильність судового рішення також не впливають, оскільки як вбачається з оскаржуваної ухвали, суд керувався п.п. 17.4 Розділу XIII «Перехідні положення» та ст. 433 ЦПК України.

Таким чином апеляційну скаргу АТ «Перший Український Міжнародний Банк» слід залишити без задоволення, а ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 2 лютого 2022 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» залишити без задоволення.

Ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 2 лютого 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуюча: О.О. Томин

Судді: І.В. Бойчук

В.А. Девляшевський

Повний текст постанови складено 10 червня 2022 року.