Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/230/22
Провадження № 2/499/147/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
14 червня 2022 року смт. Іванівка
Іванівський районний суд Одеської області у складі головуючого судді Погорєлова І.В., за участю секретаря судового засідання Дібрової О.І. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Іванівка Березівського району Одеської області в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін по справі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та на утримання позивача до досягнення дитиною трьох років
ОСОБА_1 (далі-позивач) звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі-відповідач) про стягнення аліментів на утримання дитини та на її утримання, посилаючись на наступне.
Позивач та відповідач перебувають з 24.11.2021 року у зареєстрованому шлюбі.
Від шлюбних відносин позивач та відповідач мають спільну дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з позивачем.
Позивач у позовній заяві зазначила, що відповідач у добровільному порядку стабільної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає.
Позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 4000,00 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову та до досягнення дитиною повноліття, та стягнути на її користь з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 1000,00 грн. з дня подачі позовної заяви до досягнення дитиною трьох років, оскільки на даний час вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною та сама себе забезпечувати змоги не має. При цьому розмір аліментів позивач обґрунтовує тим, що відповідач є молодою працездатною людиною, інших осіб на утриманні не має, позивачу не відомо чим на даний займається відповідач та де працює.
Позивач в судове засідання не з`явилася, проте надала до суду заяву в якій просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, просила справу розглянути у її відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином у відповідності до ч.11 ст.128 ЦПК України, також матеріали справи містять рекомендоване поштове повідомлення про вручення відповідачу копії ухвали про відкриття провадження, копії позовної заяви з додатками та судової повістки, отже відповідач знає про наявність відносно нього даного цивільного провадження, про причини неявки не повідомив, заяв та клопотань не надав, відзиву не надіслав, тому суд визнає його неявку з неповажних причин.
На виконання положень ст.281 ЦПК України судом 14.06.2022 року було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши письмові матеріали справи та з урахуванням положень ч.1 ст. 81 ЦПК України, де зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, та ч.1 ст. 13 ЦПК України, згідно якої суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, приходить до висновку, що наявні законні підстави для часткового задоволення позову виходячи з наступного.
Судом було встановлено, що 24.11.2021 року сторони уклали шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб.
Сторони по справі мають спільну дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтв про народження дитини.
Дитина проживає разом з матір`ю, тобто позивачем, що підтверджується довідкою про склад сім`ї.
Суд вирішуючи справу по суті, застосовуючи норми матеріального права виходить з такого.
Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
При визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров`я дитини, її потреби у цьому віці, стан здоров`я батька, його матеріальне становище та матеріальне становище дитини, відсутність у відповідача інших неповнолітніх дітей, на утриманні позивача інших осіб і, виходячи з принципів справедливості, добросовісності та розумності, які є одними з загальних засад регулювання сімейних відносин, призначає аліменти.
Відповідно до ч. 2ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»: «Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України».
Батьки зобов`язані піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний , духовний та моральний розвиток. Виконання передбачених ст.150 СК України обов`язків батьків щодо виховання та розвитку дитини, пов`язане з належним утриманням дитини, від якого залежить забезпечення умов для розвитку дитини здоровою як фізично так і духовно.
Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків.
Згідно із ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
У преамбулі Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка набула чинності для України з 27.09.1991 року, зазначено, що дитина, в наслідок її фізичної і розумової незрілості потребує спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження, до досягнення нею повноліття.
Статтею 3 цієї Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення чи іншими питаннями, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.
Статтею 18 Конвенції зазначено про необхідність докладання всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної і однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Виходячи з наведено, беручи до уваги, що відповідач своєї позиції не висловив, однак позивач жодним чином у позовній заяві не обґрунтувала розмір запитуваної суми до стягнення, не надала доказів, що відповідач має змогу сплачувати аліменти саме в такому розмірі, клопотань про витребування доказів не заявляла, при цьому з безумовним урахуванням інтересів дитини, суд вважає за доцільне стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 2000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позову та до досягнення дитиною повноліття, при цьому враховано вік дитини, необхідність її усестороннього розвитку.
Що стосується встановлення мінімальної межі розміру аліментів, а саме 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, то суд зазначає наступне.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 037-VIII частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку».
Суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів, суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема, частиною другою статті 182 СК України.
Частиною 2 ст. 84 Сімейного Кодексу України встановлено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.
Частиною 4 ст. 84 СК України встановлено, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.
Враховуючи матеріальний стан позивача, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, суд приходить до висновку про необхідність повного задоволення вимог позивача в частині стягнення з відповідача аліментів на її утримання у розмірі 1000,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною трьох років.
Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
На підставі п.1 ч.1ст.430 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню по справам про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України.
З п.3 ч.1ст.5 Закону України «Про судовий збір» вбачається, що від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів.
Враховуючи дане, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави суму понесених судових витрат в частині судового збору в розмірі 992,40 грн. за вимоги про стягнення аліментів на утримання позивача та 992,40 грн. за вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини.
Керуючись ст.ст. 3, 24, 56, 84, 112, 180-183 СКУкраїни,ст.ст.4, 76, 81, 89, 141, 247, 264, 265, 280, 281 ЦПК України, суд,
Позовну заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , відома адреса - АДРЕСА_2 ) про стягнення аліментів на утримання дитини та на утримання позивача - задовольнити частково.
Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 2000,00 грн. (двох тисяч гривень 00 коп.) щомісячно, починаючи з дня подання позову, тобто з 13.04.2022 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в розмірі 1000,00 грн. (одна тисяча гривень 00 коп.) щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, тобто з 13.04.2022 року до досягнення ОСОБА_3 трьохрічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Допустити негайне виконання судового рішення у межах суми платежу за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1984,80 грн. (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят чотири гривні 80 коп.) на користь держави.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та становить 30 днів.
СуддяІ. В. Погорєлов