КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №369/4574/19 Головуючий у 1 інстанції: Ковальчук Л.М.
провадження №22-ц/824/5427/2022 Головуючий суддя: Олійник В.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

01 червня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Головуючого судді: Олійника В.І.,

суддів: Сушко Л.П., Суханової Є.М.,

при секретарі: Панчошній К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на додаткове рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ), про встановлення факту прийняття спадщини, визнання недійсними і скасування свідоцтва про право на спадщину за законом та договору дарування, визнання права власності на майно, -

в с т а н о в и в :

У квітні 2019 року представник відповідача Шиганська Н.В. подала до Києво-Святошинського районного суду Київської області заяву, в якій просила ухвалити додаткове рішення у справі №369/4574/19 про стягнення з позивачки ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 35 000 грн., оскільки при ухваленні рішення судом не було вирішено питання про судові витрати.

Додатковим рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 грудня 2021 року заяву задоволено.

Стягнуто на користь ОСОБА_2 з ОСОБА_1 понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 35 000грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції.

Скарга обґрунтована тим, що витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені, відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат.

Вказує, що надані представником відповідача письмові докази, зокрема довідка про оплату адвокатських послуг від 09 листопада 2021 року, не є належним доказом, оскільки не є документом, який повинен бути оформлений у встановленому законом порядку, а саме: відсутня квитанція до прибуткового касового ордера, відсутнє платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, які свідчили б про те, що кошти були перераховані через банківську установу і підлягали оподаткуванню, а не були передані замовником послуги виконавцю у приватному порядку у вигляді гонорару, що, між іншим, повинно розглядатись, як порушення гонорарної практики і уникнення адвокатом від оподаткування коштів, отриманих ним в якості винагороди.

У відзиві на апеляційну скаргу Шиганська Н.В. - представник ОСОБА_2 просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а оскаржуване судове рішення залишити без змін.

Вказує, що задовольняючи заяву про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат, суд першої інстанції виходив з того, що за умовами Договору про надання правової допомоги від 23.05.2019 року, додаткової угоди №1 від 23.05.2019 року та додаткової угоди

№2 від 23.05.2020 року до цього договору, акту приймання-передачі наданих послуг від 09.11.2021 року до цього договору, звіту про витрачений час на надання правової допомоги адвоката та довідки про оплату адвокатських послуг від 09.11.2021 року підтверджується співмірність винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи; час, витрачений адвокатом Шиганською Н.В. на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, що представником відповідача - адвокатом Шиганською Н.В. складені та підписані від імені та в інтересах відповідача ОСОБА_2 процесуальні документи, завірені копії документів, адвокат Шиганська Н.В. приймала участь у 13 (тринадцяти) судових засіданнях у цій справі, то витрати відповідача ОСОБА_2 на професійну правничу допомогу у розмірі 35000 грн. є розумними, реальними і підтвердженими матеріалами справи, а тому суд дійшов висновку про їх стягнення з позивача ОСОБА_1 та користь відповідача ОСОБА_2 .

Вважає, що суд першої інстанції вірно врахував складність справи, тривалість її розгляду, обсяг наданих адвокатом послуг і значення справи для сторін та вказав, що обсяг понесених відповідачкою витрат на правничу допомогу є реальним та документально підтвердженим, а тому заява підлягала до задоволення.

Вказує, що Києво-Святошинський районний суд Київської області в Додатковому рішенні від 14 грудня 2021 року у справі №369/4574/19 дійшов законного і обґрунтованого висновку про задоволення заяви представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Шиганської Н.В. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 35 000 грн., повно і всебічно з`ясував обставини, підтверджені доказами, які були судом уважно досліджені і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, прийняв рішення у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі, що є підставою для відхилення апеляційної скарги ОСОБА_1 , і залишення додаткового рішення без змін.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалюючи додаткове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що належними та допустимими доказами підтверджено, що ОСОБА_2 надавалась правнича допомога адвокатом Шиганською Н.В.

Ухвалене судом рішення зазначеним вимогам відповідає.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ч.2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Судом встановлено, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 листопада 2021 року у справі №369/4574/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ), про встановлення факту прийняття спадщини, визнання недійсними і скасування свідоцтва про право на спадщину за законом та договору дарування, визнання права власності на майно, у задоволенні позову відмовлено.

Згідно зі ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 під час розгляду справи судом були понесені і документально підтверджені витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: витрати на правничу допомогу у розмірі 35 000 грн.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 листопада 2021 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Проте, вказаним судовим рішенням не було вирішено питання стосовно розподілу судових витрат (витрат на професійну правничу допомогу).

Згідно зі ст.15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

За приписами ч.1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі, на правничу допомогу.

Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано ст.59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16.11.2000 року №13-рп/2000, від 30.09.2009 року №23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30.09.2009 року №23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

За ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23.01.2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 надавалась правнича допомога адвокатом Шиганською Н.В., що підтверджено належними та допустимими доказами.

Судом також встановлено, що представником відповідача надано документи на підтвердження понесених відповідачем судових витрат на професійну правничу допомогу, наданою адвокатом Шиганською Н.В., а саме: договір про надання правової допомоги від 23.05.2019 року, додаткова угода №1 від 23.05.2019 року та додаткова угода №2 від 23.05.2020 року до договору про надання правової допомоги від 23.05.2019 року, акт приймання наданих послуг від 09.11.2021 року до договору про надання правової допомоги від 23.05.2019 року та звіт про витрачений час на надання правової допомоги адвоката та довідка про оплату адвокатських послуг від 09.11.2021 року у загальному розмірі 35 000 грн., ордер КС №621501 від 23.05.2019 року та свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №7631/10 від 19.04.2019 року.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачено або підлягає сплаті відповідною стороною.

З огляду на вищенаведене, зважаючи зокрема, на умови укладеного договору про надання правової допомоги від 23.05.2019 року, додаткової угоди №1 від 23.05.2019 року та додаткової угоди №2 від 23.05.2020 року до договору про надання правової допомоги від 23.05.2019 року, акт приймання наданих послуг від 09.11.2021 року до договору про надання правової допомоги від 23.05.2019 року та звіт про витрачений час на надання правової допомоги адвоката і довідку про оплату адвокатських послуг від 09.11.2021 року, співмірність винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи; час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення заяви представника відповідача Шиганської Н.В. та стягнення з позивачки на користь відповідачки ОСОБА_2 витрат на правову допомогу у розмірі 35 000 грн.

Згідно зі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального і процесуального права безпідставні, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в рішенні.

Інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції чи доводили б порушення ним норм цивільного або цивільно-процесуального законодавства, апеляційна скарга не містить.

Обґрунтовуючи судове рішення, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.263, 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Додаткове рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 08 червня 2022 року.

Головуючий:

Судді: