МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" лютого 2022 р. Справа №370/2854/21

Макарівський районний суд Київської області у складі головуючого судді Тандира О.В., розглянувши у приміщенні суду у смт Макарів Київської області у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Форсаж» в особі представника адвоката Шмарова Євгена Юрійовича до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів,

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Форсаж», (далі - позивач), в особі представника адвоката Шмарова Є.Ю., звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , (далі - відповідач) про стягнення грошових коштів.

В обґрунтування позову посилався на те, що 20.09.2019 року між позивачем та відповідачем був укладений договір купівлі продажу №1п5843 (надалі - Договір).

Відповідно до пунктів 1.1., 1.2. Договору постачальник (позивач) зобов`язався передати, а покупець (відповідач) прийняти та сплатити вартість товарів, мастильних матеріалів та товарів для автомобілів, на умовах визначених договором. Кількість, номенклатура, ціна товару та термін оплати вказується в рахунку-фактурі і накладних, які надає постачальник на кожну партію товару.

Пунктом 3.1. Договору передбачено, що термін оплати партії товару, в разі якщо товар передається на умовах відстрочки платежу, зазначається в накладній.

На виконання умов Договору відповідно до видаткової накладної №2553 від 25.02.2021 року позивач передав, а відповідач отримав товар, а саме: Олива MAGNATEC 10W-40 АЗ/В4 208л (артикул E4-MAG10В4-208L) в кількості 1 шт. за ціною 22603,20 гри; насос ручний для бочок (артикул 8413-209000) в кількості 1 шт. за ціною 1,2 грн; комбінезон механіка СТО (артикул костюм CS) в кількості 1 шт. за ціною 1,2 грн. Загальна вартість переданого товару складає 22605,60 грн.

Термін оплати встановлений видатковою накладною до 11.04.2021 року.

Відповідач зі свого боку тільки частково виконав зобов`язання за Договором. Станом на 07.10.2021 року відповідач сплатив тільки 16419,20 грн. Останній платіж на виконання зобов`язань надійшов від відповідача 08.07.2021 року в сумі 4000 грн. про що свідчить підписаний сторонами відповідний акт звірки взаєморозрахунків.

Борг відповідача в сумі 13605,60 грн. залишається несплаченим до сьогодні, що свідчить про порушення зобов`язань з боку відповідача.

26.10.2021 року позивач направив відповідачу претензію з вимогою погашення заборгованості. Відповідач жодним чином не прореагував на претензію.

Відповідно до пункту 5.1. Договору встановлено, що покупець (відповідач) за порушення строків оплати сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості неоплаченого товару за кожний день прострочки.

Пунктом 5.2. Договору передбачено, що в разі прострочки грошового зобов`язання винна сторона має сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також 36% річних від простроченої суми за кожний день прострочення.

Таким чином, позивач свої зобов`язання виконав в повному обсязі та належним чином, а саме надав відповідачеві товар згідно умов Договору.

У порушення ст. ст. 526, 611, 612, 625, 629 ЦК України відповідач зобов`язань не виконав, що стало підставою для звернення до суду.

Враховуючи наведене позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти в сумі 13877,71 грн. - основного боргу з урахуванням індексу інфляції; 876,22 грн. - пені; 1858,80 грн. - відсотки від простроченої суми за кожний день прострочення, а всього 16612,73 грн.

Розрахунок штрафних санкції та нарахування, встановлені ст. 625 ЦК України, позивачем здійснено, починаючи від 09.07.2021 року, тобто наступного дня за днем надходження останнього платежу від відповідача. Кількість днів прострочки з 09.07.2021 року по 23.11.2021 року становить 138 днів.

Також позивач просив стягнути з відповідача на свою користь судові витрати зі сплати судового збору - 2270,00 грн., та витрати на правничу допомогу - 10000 грн.

Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 03.12.2021 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Форсаж», прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд цивільної справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву відповідно до ст. 178 ЦПК України.

Копію ухвали суду від 03.12.2021 року та позовну заяву з додатками було надіслано відповідачу (а.с. 29) за останньою відомою адресою місця проживання (а.с. 26), проте поштове відправлення №400 (а.с. 31) повернулось до суду без вручення з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Відтак, відповідач про розгляд справи був повідомлений відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України (а.с. 32), повідомлення розміщене на сайті 27.01.2022 року (а.с. 33), а тому з цієї дати особа вважається повідомленою про час і місце розгляду справи. Відповідно у встановлений судом строк відповідач на адресу суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надав, у зв`язку із чим суд відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступне.

20.09.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Форсаж» та ОСОБА_1 був укладений договір купівлі продажу №1п5843 (надалі - Договір, а.с. 6).

Відповідно до пунктів 1.1., 1.2. Договору постачальник (позивач) зобов`язався передати, а покупець (відповідач) прийняти та сплатити вартість товарів, мастильних матеріалів та товарів для автомобілів, на умовах визначених договором. Кількість, номенклатура, ціна товару та термін оплати вказується в рахунку-фактурі і накладних, які надає постачальник на кожну партію товару, що є невід`ємною частиною цього Догоовру.

Пунктом 3.1. Договору передбачено, що термін оплати партії товару, в разі якщо товар передається на умовах відстрочки платежу, зазначається в накладній.

На виконання умов Договору відповідно до видаткової накладної №2553 від 25.02.2021 року позивач передав, а відповідач отримав товар, а саме: Олива MAGNATEC 10W-40 АЗ/В4 208л (артикул E4-MAG10В4-208L) в кількості 1 шт. за ціною 22603,20 гри; насос ручний для бочок (артикул 8413-209000) в кількості 1 шт. за ціною 1,2 грн; комбінезон механіка СТО (артикул костюм CS) в кількості 1 шт. за ціною 1,2 грн. Загальна вартість переданого товару складає 22605,60 грн. (а.с. 7).

Термін оплати встановлений видатковою накладною до 11.04.2021 року.

Відповідач зі свого боку тільки частково виконав зобов`язання за Договором. Станом на 07.10.09.2021 року відповідач сплатив тільки 16419,20 грн. Останній платіж на виконання зобов`язань надійшов від відповідача 08.07.2021 року в сумі 4000 грн. про що свідчить підписаний сторонами відповідний акт звірки взаєморозрахунків. (а.с. 8), згідно якого борг відповідача перед позивачем становить 13605,60 грн.

26.10.2021 року позивач направив відповідачу претензію з вимогою погашення заборгованості (а.с.11-13), на яку відповідач жодним чином не прореагував.

Відповідно до пункту 5.1. Договору встановлено, що покупець (відповідач) за порушення строків оплати сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості неоплаченого товару за кожний день прострочки.

Пунктом 5.2. Договору передбачено, що в разі прострочки грошового зобов`язання винна сторона має сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також 36% річних від простроченої суми за кожний день прострочення.

Вирішуючи вимоги за даним позовом, суд керується наступним.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні. Умова щодо кількості товару може бути погоджена шляхом встановлення у договорі купівлі-продажу порядку визначення цієї кількості (ст. 669 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу, а покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу (ч. 1 ст. 691 ЦК України).

Відповідно до ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Стаття 526 ЦК України встановлює загальні умови виконання зобов`язань та закріплює основний принцип виконання зобов`язань - принцип належного виконання, що стосується як суб`єктів, так і предмета, строку чи терміну, місця і способу виконання (статті 527?545 ЦК України).

За змістом статті 526 ЦК України належне виконання зобов`язання - це передусім виконання його відповідно до умов договору і вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства.

Однією з умов належного виконання зобов`язання є його виконання належними суб`єктами.

Частина перша статті 510 ЦК України визначає, що сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

У частині 1 ст. 527 ЦК України сформульовано загальне правило, відповідно до якого боржник зобов`язаний особисто виконати зобов`язання, а інша сторона (кредитор) повинна особисто прийняти виконання, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно із ч. 2 ст. 527 ЦК України виконання зобов`язання належним боржником або прийняття виконання належним кредитором визнається і у випадках здійснення цих дій уповноваженими особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц.

Так судом встановлено, що відповідно до укладеного сторонами Договору купівлі-продажу №1п5843 від 20.09.2019 року позивач взяв на себе обов`язок передати у власність відповідача, а відповідач зобов`язався приймати і сплачувати мастильні матеріали та товари для автомобілів.

Позивач свої зобов`язання за Договором виконав та передав відповідачу відповідно до видаткової накладної №2553 від 25.02.2021 року товар на загальну суму 22605,60 грн.

Відповідач свої зобов`язання щодо оплати вартості товару у строк до 11.04.2021 року, виконав лише частково. Останній платіж на виконання зобов`язань надійшов від відповідача 08.07.2021 року в сумі 4000 грн. Згідно Акту взаєморозрахунків за період з 01.01.2021 року по 10.09.2021 року, який підписаний обома сторона, борг відповідача перед позивачем станом на 10.09.2021 року становить 13605,60 грн.

Доказів сплати вказаної суми 13605,60 грн. відповідачем суду не надано.

Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 13605,60 грн. основного боргу.

Крім того відповідно до вимог ст. 625 ЦК України та пунктів 5.2. Договору боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що строк платежу настав 11.04.2021 року, останній платіж на виконання зобов`язань надійшов від відповідача 08.07.2021 року, відповідно до п. 5.2. Договору встановлений обов`язок боржника у разі прострочення виконання грошового зобов`язання сплатити кредитору 36% річних від простроченої суми за кожен день прострочення.

Враховуючи наведене вище, відповідно ст. 625 ЦК України та пунктів 5.2. Договору з відповідача на користь позивача слід стягнути 36% річних та інфляційні втрати.

Розрахунок відсотків та нарахування, встановлені ст. 625 ЦК України, позивачем здійснено, починаючи від 09.07.2021 року, тобто наступного дня за днем надходження останнього платежу від відповідача. Кількість днів прострочки з 09.07.2021 року по 23.11.2021 року становить 138 днів.

Отже, розрахунок 36% річних за відповідний період прострочення з 09.07.2021 року по 23.11.2021 року, проводиться за формулою [Відсотки] = [Сума боргу] х [Процентна ставка] / 100% / 365 днів х [Кількість днів], відповідно до якого загальна сума відсотків річних складає 1851,85 грн., яка підлягає задоволенню, а не 1858,80 грн., як просив позивач.

Розрахунок втрат від інфляційних процесів за відповідні періоди проводиться за формулою [Збитки від інфляції] = [Сума боргу] х [Індекс інфляції] / 100% - [Сума боргу], відповідно до якого загальна сума збитків від інфляції складає 383,66 грн., а сума боргу з урахуванням індексу інфляції становить 13988,66 грн. Поряд з тим позивач просив стягнути з відповідача суму основного боргу з урахування індексу інфляції в розмірі 13877,71 грн. Оскільки суд не може виходити за межі позовних вимог, тому задоволенню підлягає сума основного боргу з урахування індексу інфляції в розмірі 13877,71 грн.

Також позивач просив стягнути з відповідача пеню, передбачену п. 5.1. Договору, відповідно до якого відповідач за порушення строків оплати товару сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості неоплаченого товару за кожний день прострочки.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом (ст. 551 ЦК України).

Розрахунок пені від суми боргу відповідно до п. 5.1. Договору на рівні подвійної облікової ставки НБУ за відповідний період прострочення з 09.07.2021 року по 23.11.2021 року, проводиться за формулою [Пеня] = [Сума боргу] х 2[облікова ставка НБУ] / 100% / 365 днів х [Кількість днів прострочення] - з 09.07.2021 року по 22.07.2021 року (ставка 7,5%, кількість днів - 14) = 78,28 грн.; з 23.07.2021 року по 09.09.2021 року (ставка 8 %, кількість днів - 49) = 292,23 грн.; з 10.09.2021 року по 23.11.2021 року (ставка 8,5%, кількість днів - 75) = 475,24 грн., а всього 845,75 грн., яка підлягає задоволенню, а не 876,22 грн., як просив позивач.

Таким чином позовні вимоги про стягнення боргу, штрафних санкцій та відсотків, за період з 09.07.2021 року по 23.11.2021 року підлягають частковому задоволенню в сумі 16575,31 грн., яка складається з наступного: 13877,71 грн. - основного боргу з урахуванням індексу інфляції; 845,75 грн. - пені; 1851,85 грн. - відсотки від простроченої суми за кожний день прострочення.

Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати зі сплати судового збору (а.с. 1) в розмірі 2270,00 грн.

Також з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн. (а.с. 14-20, Договір про надання професійної правничої допомоги адвокатом від 15.10.2021 року, Ордер, Акт наданих послуг від 23.11.2021 року, квитанція до прибуткового касового ордеру №74 від 23.11.2021 року, прибутковий касовий ордер №74), та які були включені до попереднього (орієнтованого) розрахунку сум судових витрат позивача.

Оскільки, матеріали справи не містять клопотання відповідача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, а тому підстав для самостійного вирішення судом питання про зменшення цих витрат з урахуванням наведених обставин відсутні. При вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Така правова позиція щодо зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката та дотримання принципу змагальності сторін висловлена в Постанові Верховного Суду у справі № 607/14338/19-ц.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 5, 76-81, 83, 95, 247, 265, 141, 354-355 ЦПК України суд,

у х в а л и в :

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Форсаж» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Форсаж» грошові кошти в сумі 16575,31 грн., які складаються з наступного: 13877,71 грн. - основного боргу з урахуванням індексу інфляції; 845,75 грн. - пеня; 1851,85 грн. - відсотки від простроченої суми за кожний день прострочення.

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Форсаж», понесені товариством судові витрати: 2270,00 грн. - судового збору, 10000,00 грн. - витрат на правничу допомогу, а всього 12270,00 грн.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо воно не проголошувалося - з дати складання повного його тексту, через Макарівський районний суд.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 273 ЦПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 23.02.2022 року.

Реквізити сторін:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Форсаж», , адреса: 04114, м. Київ, вул. Автозаводська, 76;

ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , остання відома адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя О.В. Тандир