01.02.2022
Справа № 642/2630/21
Провадження № 6/642/19//22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2022 року м. Харків

Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Гримайло А.М.,

за участю секретаря Корявець Ю.В.,

з участю представника відповідача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Найда С.С.

у відкритому судовому засіданні в м. Харкові розглянувши заяву представника відповідача Харківського Казенного експериментального протезно-ортопедичного підприємства Самойленка М.Ю., про розстрочку виконання судового рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 11 червня 2021 року про стягнення заборгованості по заробітній платі,

в с т а н о в и в :

До суду надійшла заява представника підприємства Самойленка М.Ю. 1 про розстрочку виконання судового рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 11 червня 2021 року, справі № 642/2630/21, яким задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 до Харківського казенного експериментального протезно-ортопедичного підприємства про стягнення заборгованості по заробітній платі.

Представник відповідно до ст. 435 ЦПК України просить розстрочити виконання рішення суду оскілки підприємство знаходиться в критичному фінансовому стані і має великі кредиторські заборгованості.

В судовому засіданні представник підтримав заявлені вимоги.

Представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Найда С.С. проти задоволення заяви заперечував, та пояснив, що відповідач умисно затягував розгляд справи. Крім того заборгованість по заробітної плати за період з серпня 2020 року.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні заяви слід відмовити, виходячи із наступного.

11 червня 2021 року Ленінським районним судом м. Харкова винесене заочне рішення по справі № 642/2630/21, яким задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 до Харківського казенного експериментального протезно-ортопедичного підприємства про стягнення заборгованості по заробітній платі.

Зазначеним заочним рішенням: - стягнено з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі в сумі 98364,51 грн.; - стягнено з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 983,65 грн.

Вказане заочне рішення набрало законної сили 30.12.2021 відповідно до постанови Харківського апеляційного суду від 30.12.2021.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Виконання судового рішення, відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року по справі № 1-7/2013, є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Стаття 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий судовий розгляд та закріплює принцип верховенства права, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя. Проте, право на справедливий суд було б позбавлено сенсу, якщо б допускало невиконання остаточних судових рішень, які набрали законної сили.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини невід`ємною частиною «права на суд» та фундаментальним аспектом верховенства права є принцип правової визначеності (певності), який включає дотримання принципу остаточності судового рішення.

У розумінні практики Європейського суду частина 1 статті 6 Конвенції передбачає не лише доступ до правосуддя і встановлення порядку судового розгляду, а й гарантує виконання судових рішень з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін.

У справі «Півень проти України» ЄСПЛ констатував порушення статті 6 Конвенції та зазначив, що невиконання судового рішення не може бути виправдано недоліками законодавства, які унеможливлюють його виконання. У цій справі Європейський суд дійшов висновку про відсутність у законодавстві України нормативної бази щодо завдань, покладених на органи виконавчої влади, і констатував порушення пункту 1 статті 6 Конвенції.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб правового захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відтак, невиконання судових рішень, які набрали законної сили, є неприпустимим і, виходячи з обставин цієї конкретної справи, не може бути виправданим.

Відповідно до частини 1статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Як вбачається з частин 1, 3, 4 статті 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Право сторони звернутися із заявою про розстрочку виконання рішення суду передбачене також статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якою сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо).

Системний аналіз зазначених норм законодавства свідчить, що закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для розстрочення виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи.

Підставою для застосування статей 435 ЦПК України і 33 Закону України «Про виконавче провадження» є виняткові обставини, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим.

Вирішуючи питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини.

Доводи представника відповідача, що підприємство знаходиться в кризовому фінансовому стані, не є підставою розстрочення виконання рішення суду про стягнення заробітної плати за період з серпня 2020 рок по квітень 2021року, і представником підприємства не надано доказів щодо наявності обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Посилання на фінансовий стан підприємства суд відхиляє, оскільки матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами.

Керуючись ст.435 ЦПК, суд, -

у х в а л и в :

В задоволенні заяви представника відповідача Харківського Казенного експериментального протезно-ортопедичного підприємства Самойленка М.Ю., про розстрочку виконання судового рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 11 червня 2021 року про стягнення заборгованості по заробітній платі - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: А.М. Гримайло