Номер справи 237/1239/22
Номер провадження 2/237/846/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

07.07.22 м. Курахове

Мар`їнський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Ліпчанського С.М.

при секретарі Бахтіяровій Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Курахове Мар`їнського району Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Позивач зазначає, що 31.08.2007 року він з відповідачем зареєстрували шлюб. В шлюбі народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З 2007 року по 2014 рік вони мешкали в м. Макіївка Донецької області та після початку АТО, повинні були виїхати на не окуповану територію України у м. Бердянськ залишивши у м. Макіївка всі речі. З січня 2020 року позивач зі своєю дружиною та сином мешкали у с. Костянтинівка Покровського (Мар`їнського) району Донецької області в зоні проведення АТО. ІНФОРМАЦІЯ_2 в шлюбі народився син ОСОБА_4 .

Позивач зазначає, що 24.02.2022 року вони поїхали до м. Маріуполь, де його дружина ОСОБА_2 здійснювала свою підприємницьку діяльність в якості ФОП, та зареєстрована як ВПО та попали під обстріли.

Позивач стверджує, що він та ОСОБА_3 бачили, як в будинок Маріупольського Театру, за адресою: АДРЕСА_1 в якому знаходилась його дружина ОСОБА_2 попала авіаційна бомба, після чого зв`язок з нею був втрачений. В травні 2022 року ОСОБА_2 з`явилась та у зв`язку із психічними розладами після окупації перестала уділяти сім`ї час та виконувати обов`язки дружини. 13.06.2022 року з метою збереження себе у безпеці ОСОБА_2 виїхала з України до Норвегії та повідомила позивача про те, що не повернеться.

Подальше збереження шлюбу не можливе. Фактично шлюбні стосунки припинено.

Позивач у судове засідання не з`явилась, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Згідно ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дитини, що мають істотне значення.

На підставі ст. 113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Частиною 3 ст. 115 СК України передбачено, що документ, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрували шлюб 31.08.2007 року, про що зроблено відповідний актовий запис за № 1313, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 . Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка ОСОБА_6 , дружини ОСОБА_6 .

Копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 підтверджується, що сторони по справі є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 підтверджується, що сторони по справі є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Позивач та відповідач однією сім`єю не проживають, шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть.

Відповідно до ст.ст. 160, 161 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року №16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України», вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд виходячи із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання.

Статтею 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Малолітня дитина не повинна, крім виняткових обставин, відокремлюватися від матері. Суспільство і органи влади повинні забезпечити необхідний догляд за дітьми, які залишилися без піклування сім`ї або без адекватних засобів підтримки.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї з моменту народження.

Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що відповідач по справі не знаходиться разом з сім`єю, виїхала з території України та інтереси дітей, які проживають з позивачем її не цікавлять.

Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного Кодексу України, суд,

УХВАЛИВ

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити у повному обсязі.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 31.07.2007 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 1213, відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 .

Встановити місце проживання та подальше самостійне виховання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , та неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Допустити негайне виконання рішення для запобігання загрози життю та здоров`ю учасників процесу у період дії воєнного стану.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в Донецький апеляційний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.М. Ліпчанський