НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

15 червня 2022 рокуСправа № 322/714/21

Новомиколаївський районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Губанова Р.О., розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Водоканал» до ОСОБА_1 , про стягнення боргу по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення,

встановив

зміст позовних вимог і рух справи:

до Новомиколаївського районного суду Запорізької області надійшов зазначений цивільний позов.

Ухвалою судді Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 28.01.2022 позовна заява залишена без руху.

На виконання ухвали представником позивача подана уточнена позовна заява, у якій остання просить суд:

- стягнути з ОСОБА_1 борг у розмірі 1024 гривні 29 копійок за спожиту воду на користь Комунального підприємства «Водоканал»;

- судові витрати віднести на відповідачку у розмірі 2270 грн.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначила наступне.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є споживач - фізична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу, та виконавець. Виконавцем послуг з централізованого водопостачання та послуг з централізованого водовідведення для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання, що проводить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення.

Відповідно до статутних документів, основним видом діяльності комунального підприємства «Водоканал» є забезпечення безперебійного постачання населенню, підприємствам, організаціям м. Запоріжжя й області питної води та водовідведення, тому заявник в силу закону є виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води, централізованого водовідведення.

Комунальне підприємство «Водоканал» (далі - КП «Водоканал») є правонаступником майнових прав та обов`язків Державного комунального підприємства «Водоканал» відповідно до 1.1 Статуту КП «Водоканал».

23.06.2000 між ДКП «Водоканал» та Новомиколаївською селищною радою були укладені: договір користування внутрішньо міськими мережами водопровідного господарства №37/37 від 23.06.2000 та договір користування внутрішньо міськими каналізаційними мережами №56 від 23.06.2000 зі змінами та доповненнями, на виконання яких Новомиколаївською селищною радою, передано в користування КП «Водоканал» майно - внутрішньо міські водопровідні та каналізаційні мережі. Відповідно до умов договору, мережі використовуються КП «Водоканал» за цільовим призначенням, тобто для постачання питної води та водовідведення в смт Новомиколаївка.

В будинку, розташованому за адресою: Запорізька область, смт Новомиколаївка, вул. Соборності буд.156 кв. проживає ОСОБА_1 . Відповідачка користувалася послугами КП Водоканал, але оплату за послуги підприємства вносила не в повному обсязі, і тому за період з 01.05.2019 по 30.11.2019 утворилась заборгованість в сумі 1024 грн.29 коп.

Як підставу позову посилається на положення ст.ст.7, 9, 12, Закону України «Про житлово-комунальні послуги», «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» затверджених постановою КМУ №630 КМУ від 21.07.2005, ст.ст.525, 226 ЦК України.

Ухвалою судді від 28.02.2022 було відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, встановлено для сторін строки для подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень.

Відповідачкою ОСОБА_1 на позовну заяву подано відзив. Остання вважає позовну заяву безпідставною, у зв`язку із чим просила суд відмовити у її задоволенні.

В обґрунтування відзиву вказує, що сплачувала за водопостачання постійно і в повному обсязі, згідно із показників лічильника води, встановленого та опломбованого в установленому законом порядку. На підтвердження сплати за послугу надала частину квитанцій, зазначивши що квитанції зберігались не всі.

Відповідь на відзив позивачем не подано.

Клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін учасники справи на заявили.

За змістом ст.13 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Виходячи з наведених норм ЦПК України, враховуючи відсутність будь-яких клопотань сторін, судом вирішено продовжити розгляд цієї справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання.

З огляду на викладене, суд також не вбачає підстав, передбачених ч.4 ст.223, ч.1 ст.280 ЦПК України, для заочного розгляду справи, який може проводитися лише у випадку розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Фактичні обставини встановлені судом,

мотиви з яких виходив суд і застосовані норми права:

Відповідачка проживає в будинку АДРЕСА_1 . Вказаний будинок був підключений до мережі централізованого холодного водопостачання. Послуги по водопостачанню надавались КП «Водоканал». На відповідачку був відкритий особистий рахунок № НОМЕР_1 . Остання від отримання послуг не відмовлялась. Вказані обставини підтверджуються наданими сторонами доказами, зокрема розрахунком заборгованості (а.с.3) і дублікатами квитанції (а.с.52-56)

Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ч.3 ст.12 ЦПК України).

Так, між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ЗУ України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги» і «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» затверджених постановою КМУ №630 КМУ, які діяли на момент спірних правовідносин (далі Правила).

Відповідно до ст.ст. 67, 68 ЖК України плата за комунальні послуги, зокрема і за водопостачання, береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги.

Пунктом 5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено обов`язок індивідуального споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Згідно з п.11 Правил плата за послуги нараховується згідно з показаннями будинкового засобу обліку води, а у разі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання.

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 7 липня 1989 у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

У відповідності до вимог статті 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Частинами першою-третьою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до розрахунку суми заборгованості за період з 1 травня 2019 року по 30 листопада 2019 року заборгованість відповідачки за надані позивачем послуги з водопостачання становить 1024,29 грн (а.с.3).

Водночас наданий представником позивача розрахунок заборгованості за послугу водопостачання, сам по собі не є належним та допустимим доказом наявності заборгованості відповідачки на вказану у розрахунку суму, оскільки зі змісту вказаного документу не можливо встановити яким чином цей розрахунок зроблено. У ньому не вказано за якими критеріями (за показаннями будинкового засобу обліку води, чи за нормативами споживання), здійснювалися нарахування оплати.

Інших доказів (рахунки на оплату послуг з центрального водопостачання, виписки з особового рахунку відповідача тощо), які в вказували на об`єм наданих послуги, критерії нарахування оплати (за лічильником чи без; якщо за лічильником, то чи передавалися показники, якщо так, то які були ці показники; якщо за нормами, то чи обладнаний будинок ванною, санвузлом, каналізацію) за цей об`єм і підтверджували правильність нарахованої заборгованості суду не надано.

Крім цього суттєві відмінності сум у графах «нараховано» за сім місяців (зокрема і нульові показники, а також від`ємне число за жовтень), невідповідність сум вказаних у графах «сплачено за усього за період» в порівнянні із сумами в дублікатах квитанцій (а.с.52-56) за відповідні місяці, додатково ставить під сумнів правильність розрахунку заборгованості за послугу водопостачання.

Звертаючись до суду, представник позивача у позовній заяві зазначила обставини, якими вважала необхідним обґрунтовувати свої вимоги, вказала докази, які на її думку підтверджували вказані обставини, разом з тим, не заявляла клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів, та не зазначала про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин. У своїй позовній заяві не заперечувала проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи за наданими у справі матеріалами, клопотання про витребування додаткових доказів та інших документів не заявляла.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що позов є необґрунтованим, у зв`язку з чим в його задоволенні слід відмовити повністю.

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Документально підтверджені судові витрати, понесені відповідачкою, у справі відсутні.

Керуючись ст.ст.81, 84, 258, 259, 263- 265, 268, 273 ЦПК України, суд

вирішив:

в задоволенні позову Комунального підприємства «Водоканал», відмовити повністю.

Реквізити учасників справи:

- позивач: Комунальне підприємство «Водоканал», 69002, м. Запоріжжя, вулиця Святого Миколая, 61, ідентифікаційний код 03327121;

- відповідачка: ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Повне судове рішення складено 15 червня 2022 року.

Суддя Р.О. Губанов