Справа №442/2308/22
Провадження №2/442/742/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2022 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області у складі головуючого - судді Медведика Л.О.,

з участю секретаря Далявської Л.І.,

розглянувши у порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в м.Дрогобич цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи виконавчого комітету Меденицької селищної ради Дрогобицького району про надання дозволу на виїзд неповнолітніх дітей закордон, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом, на підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що у зареєстрованому шлюбі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народилися сини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20 листопада 2019 року шлюб між сторонами розірвано, визначено місце проживання неповнолітніх дітей разом зі ОСОБА_1 у с.Грушів Дрогобицького району Львівської області. Діти знаходяться повністю на утриманні та вихованні позивачки, відповідач проживає окремо та зовсім не бере участі в вихованні та утриманні дітей. Старший син хворіє на бронхіальну астму, перебуває на «Д» обліку в алерголога ЛОДМЛ, потребує за рекомендаціями лікарів оздоровлення на морському узбережжі у сухому кліматі. Молодший син також часто хворіє на простудні захворювання протягом зимового періоду, а тому для нього також буде дуже корисним перебування морі. Крім того, позивачка переконана, що виїзд дітей за кордон сприятиме розширенню їх світогляду та добре позначиться на їх духовному та інтелектуальному розвитку як особистості. За кордоном проживає її рідна тітка ОСОБА_1 в Італійській республіці, яка завжди запрошує її з дітьми на відпочинок та готова надати нам житло і забезпечити всі необхідні умови для проживання дітей. Позивачка вже зверталася у 2019 році до суду щодо отримання дозволу на виїзд дітей закордон через відмову Відповідача надати його добровільно. На даний час сини знову почали хворіти, а тому потребують знову відпочинку на морі, що в Україні протягом ще тривалого часу буде не можливо. Позивачка є офіційно працевлаштована в КНП «Дрогобицька міська поліклініка» ДМР, на посаді сестри медичної загальної практики сімейної медицини сімейного відділення №3 з 2008 року, що свідчить про те, що не має наміру на виїзд за кордон з дітьми на постійне проживання, лише на тимчасовий відпочинок для їх оздоровлення у канікулярний період між шкільним навчанням, що перешкод відповідачу в участі у вихованні дітей це не створить. Проте відповідач ігнорує її прохання надати дозвіл на виїзд закордон з дітьми, що стає перешкодою у здійсненні нею заходів, спрямованих на покращення здоров`я дітей, їх фізичного, духовного та морального розвитку. Крім того, небажання ОСОБА_2 надати дозвіл на тимчасовий виїзд дітей у супроводі матері шкодить їхнім інтересам та не сприяє їх всебічному та гармонійному розвитку, та вказує на невиконання відповідачем своїх батьківських прав. Також, така відмова суперечить рекомендаціям лікарів, що свідчить про нехтування з боку батька не лише інтересами, а й здоров`ям дітей, саме тому ОСОБА_1 змушена просити дозволити разовий виїзд за межі території України за кордон з неповнолітніми дітьми без згоди та супроводу батька до Республіки Польща з можливим переїздом до Італійської Республіки.

Ухвалою суду від 10.05.2022 року дану справу прийнято до розгляду та призначено спрощене провадження.

Позивачка у судове засідання не з`явилася, від неї поступило клопотання проводити розгляд справи у її відсутності, позов підтримує повністю, просить такий задоволити.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, від нього поступило клопотання проводити розгляд справи у його відсутності, позов визнає і не заперечує проти його задоволення.

Від представника третьої особи Меденицької селищної ради Дрогобицького району, селищного голови Михайла Живчина поступила заява про те, що рішення позивачки ОСОБА_1 з якою проживають неповнолітні діти ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про виїзд за кордон з синами з метою їх оздоровлення та розширення кругозору у повній мірі відповідає інтересам дітей. Враховуючи вищевикладене, орган опіки та піклування підтримує позов ОСОБА_1 та просить проводити розгляд справи за відсутності представника Меденицької селищної ради на основі наявних матеріалів справи та наданої ними інформації.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 відповідно.

Згідно рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20 листопада 2019 року у справі №442/6794/19 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано, визначено місце проживання неповнолітніх дітей разом з матір`ю ОСОБА_1 .

Проживання неповнолітніх дітей разом з позивачкою підтверджується довідкою виконавчого комітету Меденицької селищної ради від 03.05.2022 №289 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку/ осіб.

З довідок виданих Ліцеєм №3 ім.В.Чорновола Дрогобицької міської ради Львівської області від 20.04.2022 №91 вбачається що ОСОБА_3 навчається у 5-Б класі, а ОСОБА_4 в 3-В класі.

Згідно рішення Дрогобицького міськрайонного суду від 10 червня 2019 року у справі №442/3212/19 надано згоду ОСОБА_1 на виїзд за межі України з дітьми ОСОБА_3 і ОСОБА_4 без згоди і супроводу батька ОСОБА_3 у Республіку Польща та Італійську Республіку на строк по 31.08.2019.

Довідкою КНП «Дрогобицька міська поліклініка» ДМР від 09.11.2021 підтверджується, що позивачка працює на посаді сестри медичної загальної практики сімейної медицини сімейного відділення №3 з 2008 року.

З виписки КНП «Дрогобицька міська поліклініка» ДМР вбачається, що ОСОБА_3 хворіє на бронхіальну астму.

Згідно довідки виконавчого комітету Меденицької селищної ради від 06.06.2022 №169, ОСОБА_2 зареєстрований у АДРЕСА_1 , але за місцем реєстрації не проживає і місце його проживання не відоме.

З наведеного суд робить висновок про те, що позивачка діє в інтересах дітей подавши даний позов, так як підтверджується необхідність в оздоровлені неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також виїзд дітей за кордон з матір`ю сприятиме їх розвитку і розширенню світогляду.

Статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Згідно ч.2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Питання виховання дитини за вимогами ст.157 СК України вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно ст. 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою КМУ від 27.01.1995 року №57, із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред`явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

У підп. 1 п. 4 вищевказаних Правил, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску.

З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду малолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків, або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй «Про права дитини» прийнятої резолюцію 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 року, що ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч.2 ст.10 зазначеної Конвенції, держави-учасниці поважають право дитини та її батьків залишати будь-яку країну, включаючи власну, і повертатися в свою країну. Щодо права залишати будь-яку країну діють лише такі обмеження, які встановлені законом і необхідні для охорони державної безпеки, громадського порядку (order public), здоров`я чи моралі населення або прав і свобод інших осіб і сумісні з визнаними в цій Конвенції іншими правами.

За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В судовому засіданні знайшов підтвердження факт того, що позивачка має складнощі в отриманні згоди відповідача, що підтверджується неодноразовим зверненням до суду з даними позовними вимогами.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог, так як відсутні обмеження чи заборони, які унеможливлюють виїзд неповнолітніх дітей за межі України у супроводі матері без згоди відповідача з метою оздоровлення, що відповідатиме їх інтересам та сприятиме їх розвитку.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 81, 264, 265, 352 ЦПК України, суддя -

У Х В А Л И В:

Позов задоволити.

Надати дозвіл ОСОБА_1 разовий виїзд за межі території України за кордон з неповнолітніми дітьми: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без згоди та супроводу батька - ОСОБА_2 до Республіки Польща (Rzeczpospolita Polska, Sosnicowice, ul.Raciborska, 39), з можливим переїздом до Італійської Республіки.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 992,40 грн судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного суду через Дрогобицький міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст.273 ЦПК України.

Сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4, АДРЕСА_1 .

Суддя Медведик Л.О.