Єдиний унікальний номер 341/1185/21
Номер провадження 2/341/43/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2022 року місто Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді Мергеля М. Р., за участю:

секретаря судового засідання Матейко О. С.,

представниці ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Івано-Франківського районного нотаріального округу Данилюк Олексій Орестович, про усунення від права на спадкування, та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: приватний нотаріус Івано-Франківського районного нотаріального округу Данилюк Олексій Орестович, про усунення від права на спадкування.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Івано-Франківського районного нотаріального округу Данилюк О. О., про усунення від права на спадкування.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив наступне.

Після перенесення ОСОБА_4 , батьком позивача, другого та третього інфаркту 03 та 04 грудня 2015 року, його дружина ОСОБА_3 у січні 2016 року виїхала за межі України до держави Ізраїль. Таким чином, вони не проживали разом з січня 2016 року. У вересні 2018 року ОСОБА_4 переніс ішемічний інсульт в басейні правої спінальної м`язової атрофії у зв`язку з чим потребував постійного стороннього догляду. У нього була паралізована права частина тіла, що спричинило неможливість його самостійного пересування та самообслуговування у побуті. 13 вересня 2018 року ОСОБА_3 повернулась в Україну, проте, побачивши стан батька та його прохання про допомогу у догляді за ним, вона знову виїхала до держави Ізраїль і до моменту подачі цього позову в Україну не поверталась. Зважаючи на фактичну відмову ОСОБА_3 доглядати чоловіка, ОСОБА_4 у грудні 2018 року звернувся до Галицького районного суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу. Заочним рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 25 червня 2019 року у справі № 341/2287/18 позов задоволено, шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 розірвано.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер.

Після шести місяців з моменту смерті батька, а саме 23 червня 2020 року представниця ОСОБА_3 адвокатка Лотоцька Н. М. надіслала на адресу Галицького районного суду Івано-Франківської області заяву про перегляд заочного рішення у справі № 341/2287/18 про розірвання шлюбу. Ухвалою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 23 березня 2021 року у справі № 341/2287/18, заяву представниці ОСОБА_3 адвокатки Лотоцької Н. В. про поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 25 червня 2019 року задоволено, поновлено пропущений процесуальний строк, а заяву адвокатки Лотоцької Н. В. про перегляд зазначеного заочного рішення залишено без задоволення. Проте, постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 08 червня 2021 року заочне рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 25 червня 2019 року скасовано. Провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу закрито. Підставою закриття провадження слугувало те, що позивач ОСОБА_4 помер. Зазначив, що з вересня 2018 року до моменту смерті батька він та його мати ОСОБА_5 здійснювали догляд за ОСОБА_4 . ОСОБА_3 не доглядала за батьком, не брала участі в організації та фінансових витратах на поховання свого чоловіка. Також додав, що спадкоємцями після смерті ОСОБА_4 є він та ОСОБА_3 .

З огляду на викладене, позивач просить суд усунути відповідачку від права на спадкування за законом після смерті його батька ОСОБА_4 на підставі частини п`ятої статті 1224 ЦК України та стягнути з відповідачки на його користь понесені ним судові витрати.

Разом із позовною заявою позивач подав заяву про забезпечення позову.

Ухвалою суду від 07 липня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 04 серпня 2021 року.

Ухвалою суду від 07 липня 2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

Підготовче засідання 04 серпня 2021 року відкладене за клопотанням представників сторін на 13 жовтня 2021 року (Т. 1 а. с. 43-44, 48).

05 жовтня 2021 року представниця ОСОБА_3 адвокатка Лотоцька Н. В. подала до суду зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: приватний нотаріус Івано-Франківського районного нотаріального округу Данилюк О. О., про усунення від права на спадкування.

Зустрічний позов обгрунтований тим, що ОСОБА_3 декілька останніх років, з метою покращення матеріального становища своєї сім`ї, офіційно перебуває на сезонних роботах в державі Ізраїль, де має укладений робочий контракт. Умови робочого контракту не передбачають миттєво покинути місце праці у державі Ізраїль на власний розсуд, що і стало причиною неможливості прибуття ОСОБА_3 на поховання чоловіка. Зазначила, що через спільних знайомих ОСОБА_3 передала кошти на поховання свого чоловіка. Також наголосила, що ОСОБА_1 у змові зі своєю матір`ю, з метою протиправно заволодіти спадковим майном сім`ї ОСОБА_3 , шляхом підробки офіційних документів, намагаються відібрати у останньої майно, яке вона набула саме у шлюбі з померлим чоловіком ОСОБА_4 . Також зазначила, що ОСОБА_5 , шлюб з якою у ОСОБА_4 був припинений у 2001 році, скористалась відсутністю ОСОБА_3 та підробила позовну заяву до суду про розірвання шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , яку в подальшому надіслала листом до Галицького районного суду. ОСОБА_1 , скориставшись дорученням від батька, у змові з ОСОБА_5 з`явився до суду як представник ОСОБА_4 та подав власноруч написану ним заяву про розгляд справи про розірвання шлюбу без участі ОСОБА_4 . Зазначає, що ОСОБА_1 у злочинній змові з ОСОБА_3 вчинили злочин, з метою одноосібного заволодіння спадковим майном.

Просить суд прийняти зустрічний позов для спільного розгляду з первісним та усунути ОСОБА_1 від права на спадкування спадщини за законом після смерті ОСОБА_4 на підставі приписів частини другої статті 1224 ЦК України та стягнути з ОСОБА_1 на її користь понесені ОСОБА_3 судові витрати. При цьому з посиланням на вказану норму зазначає, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що особа протиправно сприяла збільшенню своєї частки у спадщині.

Ухвалою суду від 08 жовтня 2021 року відкрито провадження за вищевказаним зустрічним позовом. Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: приватний нотаріус Івано-Франківського районного нотаріального округу Данилюк О. О., про усунення від права на спадкування об`єднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Івано-Франківського районного нотаріального округу Данилюк О. О., про усунення від права на спадкування.

08 жовтня 2021 року представниця позивачки за зустрічним позовом ОСОБА_3 адвокатка Лотоцька Н. В. звернулась до суду з заявою про забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії та встановленням обов`язку вчинити певні дії.

Ухвалою суду від 11 жовтня 2021 року заяву, подану представником ОСОБА_3 - адвокаткою Лотоцькою Н. В., про забезпечення зустрічного позову у цій справі задоволено частково. Заборонено приватному нотаріусу Івано-Франківського районного нотаріального округу Данилюку О. О. та іншим особам вчиняти будь-які нотаріальні та реєстраційні дії на підставі свідоцтва про право на спадщину від 06 серпня 2021 року, виданого на ім`я ОСОБА_1 у спадковій справі № 80/2020, про право на 2/3 частини права на частку в статутному фонді ТОВ «Стиль».

26 жовтня 2021 року представниця ОСОБА_1 - адвокатка Жидецька С. Р. надіслала до суду відзив на зустрічний позов. Зазначає, що представниця не надала доказів про те, що ОСОБА_3 перебувала на роботі у державі Ізраїль на підставі контракту, який унеможливлював її приїзд на територію України. Також додала, що сам факт вчинення дій ОСОБА_3 , які направлені на вступ та отримання спадщини, не свідчать про те, що особу не може бути усунено від спадкування. Зазначає, що у матеріалах справи відсутні докази про те, що дружина спадкодавця надавала допомогу своєму чоловікові, навпаки вона залишила його у безпорадному стані. Вважає зустрічний позов безпідставним (Т. 1 а. с. 131-132).

01 листопада 2021 року представниця ОСОБА_3 - ОСОБА_6 подала до суду до суду відповідь на відзив, у якому зазначає, що ОСОБА_4 не висловлював претензій до ОСОБА_3 щодо виконання подружніх обов`язків, не просив фінансової допомоги, опіки та піклування не вимагав, до органів опіки та піклування не звертався, що, в свою чергу, суперечить словам ОСОБА_1 . Зазначає, що обов`язковою умовою для усунення ОСОБА_3 від права на спадкування за законом є встановлення того, що спадкодавець просив такої допомоги у спадкоємця, докази про що у цій справі відсутні. Вважає, що предмет та обставини первісного позову спричинені бажанням сина померлого чоловіка ОСОБА_3 отримати все майно одноосібно (Т. 1 а. с. 140-145).

Ухвалою суду від 13 грудня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 23 грудня 2021 року. Задоволено клопотання сторін про виклик свідків, явку яких сторони зобов`язались забезпечити.

У судових засіданнях ОСОБА_1 надавав пояснення, згідно з якими свій позов підтримав, а у зустрічному просив відмовити. Пояснив, що ніякі документи не підробляв, а в суді у справі № 341/2287/18 діяв за довіреністю від батька і розлучення з ОСОБА_3 було дійсною його волею, через стан здоров`я батько сам не міг займатися розлученням. Розказав, що, не дивлячись на навчання на денній формі у місті Івано-Франківську, змушений був протягом 2018-2019 років постійно їздити до міста Бурштина і допомагати батькові з дідом, також доглядати за ними допомагали постійно його матір ОСОБА_5 та друзі, зокрема приносили їсти, купували ліки тощо. Зазначив, що після вересня 2018 року неодноразово звертався до ОСОБА_3 , щоб вона приїхала і доглядала хворого чоловіка, на що та відповіла «твій батько - твої проблеми». Коли батько лежав після інсульту у Бурштинській лікарні і до нього прийшла ОСОБА_3 , він особисто чув як відповідачка сказала ОСОБА_4 , що від нього «смердить». На зауваження ОСОБА_1 , що батька треба помити, ОСОБА_3 відмовилась і пішла з лікарні, після чого навіть не приходила більше.

Вважає, що ОСОБА_3 свідомо ухилилась від виконання своїх обов`язків щодо догляду за чоловіком ОСОБА_4 , хоч мала змогу надавати йому таку допомогу.

У судовому засіданні 09 березня 2022 року отримано пояснення ОСОБА_3 , без участі сторони ОСОБА_1 , оскільки позивачка за зустрічним позовом тимчасово перебувала в Україні. Первісні позовні вимоги не визнала, заперечила щодо задоволення таких. Зустрічні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити та суду пояснила, що у 2016 році вона за згодою з чоловіком ОСОБА_4 офіційно перебувала на роботі в державі Ізраїль. Підписання контракту з нею супроводжувалось офіційною письмовою згодою чоловіка під час співбесіди у посольстві держави Ізраїль у м. Києві. З того часу зв`язок з чоловіком завжди підтримувала, спілкувались телефоном. Приїжджала в Україну один раз на рік тільки під час відпустки. Часто відсилала кошти чоловікові на потреби сім`ї, проте докази відсилання таких не збереглись. У вересні 2018 року ОСОБА_4 переніс інсульт. 13 вересня 2018 року повернулась в Україну та поїхала до лікарні у м. Івано-Франківськ навідати чоловіка. Щодня була у лікарні, купувала ліки, але довго там не затримувалась, тому що забороняли лікарі. У лікарні у м. Бурштині була значно довше та щодня. Зазначила, що ОСОБА_4 не був лежачим, добре спілкувався, тому не потрібно було постійно доглядати за ним. Казав, що почуває себе краще, щоб вона їхала на роботу в Ізраїль. На її пропозицію повернутись з Ізраїлю і бути з ним, ОСОБА_4 відмовлявся. Сказав, що йому вже краще та щоб вона їхала заробляти кошти. Коли вона їхала до Ізраїлю (жовтень 2018 рік), то чоловік вже вставав, сідав. Після від`їзду в Ізраїль приходила якась жінка і доглядала за її чоловіком. Потім ОСОБА_4 відмовився від допомоги тієї жінки. Зазначила, що чоловік говорив їй про те, що колишня дружина приходить до нього та допомагає йому. Їй не відомо, чи син ОСОБА_1 доглядав за батьком. Проте відомо, що її чоловік завжди допомагав синові, вони добре спілкувались. Також зазначила, що у день смерті ОСОБА_4 він перебував на вулиці. Потім йому стало погано. Прийшов до сусідки поміряти тиск, впав і помер. Про смерть її чоловіка повідомили спільні знайомі. Приїхати на поховання чоловіка не змогла, проте оплатила всі витрати. Дуже сумує за ним. Додала, що син ОСОБА_4 скористався тим, що її немає на території України та, маючи довіреність від батька, подав до суду заяву про розгляд справи про розлучення його батька з нею без участі самого ОСОБА_4 . Зазначила, що ОСОБА_1 не є членом її сім`ї і ніколи не був, він жив і живе зі своєю матір`ю у квартирі, яку надав її чоловік ОСОБА_4 . Наголосила на тому, що ОСОБА_1 продає все нажите нею з чоловіком майно.

07.04.2022 судове засідання не відбулося та відкладено за клопотанням представниці ОСОБА_3 - ОСОБА_6 , поданим без цифрового підпису на електронну адресу суду та без підтвердження поважності причин неявки будь-якими доказами щодо перебування адвокатки за кордоном.

10 травня 2022 року судове засідання відкладено за клопотанням представниці ОСОБА_3 - ОСОБА_6 , поданим без цифрового підпису на електронну адресу суду та без підтвердження поважності причин неявки будь-якими доказами щодо стану здоров`я адвокатки.

24 травня 2022 року судове засідання відкладено за клопотанням представниці ОСОБА_3 - ОСОБА_6 , поданим без цифрового підпису на електронну адресу суду та без підтвердження поважності причин неявки будь-якими доказами щодо перебування адвокатки у відрядженні.

У чергове судове засідання 01 червня 2022 року з`явилась представниця ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та третя особа не з`явились, хоча були повідомлені про розгляд справи відповідно до норм статті 128 ЦПК України. Зі слів адвокатки ОСОБА_2 , ОСОБА_1 дуже хотів бути присутнім, проте після призову до ЗСУ перебуває за межами області, просила врахувати надані позивачем пояснення у попередніх судових засіданнях.

Від представниці ОСОБА_6 01 червня 2022 року на електронну адресу суду надійшло клопотання про відкладення судового засідання на іншу дату у зв`язку з відрядженням останньої (т. 2, а. с. 4).

Надаючи правову оцінку клопотанню представниці ОСОБА_3 - ОСОБА_6 , суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною третьою статті 13 ЦПК України визначено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно зі статтями 43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

Відповідно до частини третьої статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки ( пункт 1 частини третьої статті 223 ЦПК України).

Крім того, відповідно до абзацу 2 частини восьмої статті 14 ЦПК України особи, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, можуть подати процесуальні, інші документи, вчинити інші процесуальні дії в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з використанням власного електронного цифрового підпису, прирівняного до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Згідно з частиною восьмої статті 43 ЦПК України, якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, такі документи скріплюються електронним цифровим підписом учасника справи (його представника). Якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в паперовій формі, такі документи скріплюються власноручним підписом учасника справи (його представника).

Частинами першою та другою статті 6, частиною першою статті 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» передбачено, що для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створенням електронного документа. Оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги».

Отже, надсилання до суду процесуальних документів в електронному вигляді передбачає використання сервісу «Електронний суд», розміщеному за посиланням: https://cabinet.court.gov.ua, відповідно з попередньою реєстрацією офіційної електронної адреси (Електронного кабінету) та з обов`язковим використанням власного електронного підпису.

Заява ОСОБА_6 від 01.06.2022, як і попередні заяви, про відкладення розгляду справи не сформована в системі «Електронний суд», надійшла на електронну адресу Галицького районного суду Івано-Франківської області в електронній формі без накладення електронного цифрового підпису ОСОБА_6 , а тому вважається такою, що не підписана особою, яка її подала.

Суд розцінює клопотання позивача від 01 червня 2022 року про відкладення судового засідання як необгрунтоване та таке, що не підтверджене будь-якими доказами. У цьому клопотанні не зазначено причин, які б перешкоджали розгляду справи по суті.

Суд розцінює клопотання представниці ОСОБА_6 від 01 червня 2022 року про відкладення судового засідання як необгрунтоване та таке, що не підтверджується будь-якими доказами. Численні клопотання представниці позивачки про відкладення судових засідань свідчать про затягування розгляду справи та зловживання процесуальними правами.

З огляду на повідомлення представниці ОСОБА_3 , остання також вважається повідомленою про час розгляду справи.

За таких обставин, враховуючи те, що представниця ОСОБА_6 будь-яких доказів поважності її неприбуття у судове засідання не подала, клопотання не оформлене відповідно до вимог ЦПК України і взагалі не підписане, суд вважає за необхідне відмовити у вищевказаному клопотанні про відкладення розгляду справи та продовжувати розгляд справи за відсутності ОСОБА_3 та її представниці ОСОБА_6 .

У судовому засіданні 01 червня 2022 року представниця позивача за первісним позовом ОСОБА_1 - адвокатка Жидецька С. Р. первісні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позові та суду пояснила, що ОСОБА_1 єдиний син ОСОБА_4 , який у 2013 -2015 роках переніс три гострі інфаркти, а у 2018 році - інсульт. У зв`язку з хворобою тривалий час перебував у безпорадному стані. Дружина ОСОБА_4 - ОСОБА_3 , повернувшись 13 вересня 2018 року із держави Ізраїль в Україну, побачивши стан ОСОБА_4 та почувши прохання останнього про допомогу у догляді, ухилилась від надання такої допомоги та у жовтня 2018 року покинула свого чоловіка, знову виїхала до Ізраїлю. Фактично, у ОСОБА_4 була паралізована права частина тіла, що спричинило неможливість його самостійного пересування та самообслуговування у побуті. Зазначила, що у ОСОБА_3 була можливість надавати допомогу чоловікові та проживати разом з ним, проте вона свідомо залишила його у безпорадному стані. Натомість син ОСОБА_1 доглядав за батьком і дідом, допомагав йому, приносив їсти. Після смерті ОСОБА_4 його дружина не брала участі в організації та фінансових витратах на поховання чоловіка. Просила суд усунути від права на спадкування ОСОБА_3 , оскільки вона ухилялася від надання допомоги своєму чоловіку, який через тяжку хворобу перебував у безпорадному стані та потребував постійної допомоги відповідачки. Зустрічний позов ОСОБА_3 не визнає та просить відмовити в його задоволенні.

Заслухавши пояснення сторін і їхніх представників, зокрема у попередніх судових засіданнях, надавши належну правову оцінку наявним у справі письмовим доказам, суд установив наступні фактичні обставини у справі.

Спадкодавець ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстрували 03 липня 2001 року шлюб, актовий запис 5, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (т. 1, а. с. 69).

Згідно з копією заочного рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 25 червня 2019 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 розірвано (Т. 1 а. с. 16).

Відповідно до змісту первісного позову постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 08 червня 2021 року заочне рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 25 червня 2019 року скасовано, а провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу закрито через смерть позивача.

Вказані обставини сторонами визнаються.

Згідно зі змістом наявної у матеріалах справи копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , яке видане виконавчим комітетом Бурштинської міської ради Івано-Франківської області, підтверджується, що спадкодавець ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (т. 1, а. с. 10).

Син спадкодавця ОСОБА_1 26 червня 2020 року звернувся до приватного нотаріуса Івано-Франківського районного нотаріального округу Данилюка О. О. із заявою про прийняття спадщини (т. 1, а. с. 13).

Відповідно до заяви ОСОБА_1 нотаріус 23 червня 2020 року завів спадкову справу за № 80/2020, номер у спадковому реєстрі: 66008510, що підтверджується витягом про реєстрацію у Спадковому реєстрі, номер витягу: 60790902, дата видачі: 03 липня 2020 року (т. 1, а. с. 12).

ОСОБА_3 23 червня 2020 року звернулась у посольстві України в державі Ізраїль із заявою про прийняття спадщини (т. 1, а. с. 14).

Згідно зі змістом довідки від 16 жовтня 2020 року № 2982, виданої виконавчим комітетом Бурштинської міської ради, підтверджується те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 28 січня 2019 року зареєстрований по АДРЕСА_1 . За цією адресою разом із ним були зареєстровані: дід - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , та батько - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Інших осіб, зареєстрованих за цією адресою не було (т. 1, а. с. 24).

Як пояснив у судовому засіданні ОСОБА_1 , він переїхав жити до батька з дідом. Оскільки обоє потребували стороннього догляду. Батько ОСОБА_4 через стан здоров`я, а дідо ОСОБА_7 - через похилий вік і поганий стан здоров`я, зокрема втрату зору. У батька з дідом ночував не завжди, бо проживав, фактично, з матір`ю.

ОСОБА_7 відмовився від прийняття спадщини після смерті свого сина на користь внука ОСОБА_1 , що підтверджується заявою про відмову від прийняття спадщини від 26 червня 2020 року, нотаріально посвідченою (т. 1, а. с. 150).

06 серпня 2021 року приватний нотаріус Івано-Франківського районного нотаріального округу Данилюк О. О. видав ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за законом. З урахуванням 1/3 частки, від якої відмовився батько померлого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , спадщина, на яку видане це свідоцтво, складається з 2/3 частини права на частку в статутному фонді ТзОВ «Стиль» (т. 1, а. с. 91).

Відповідно до довідки про склад спадкоємців, яка видана 04 жовтня 2021 року, № 496/02-14, приватним нотаріусом Івано-Франківського районного нотаріального округу Данилюком О. О., підтверджується, що станом на 04 жовтня 2021 року спадкоємцями, які прийняли спадщину та звернулись із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 є його син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та його дружина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (т. 1, а. с. 73).

Згідно з повідомленням приватного нотаріуса Івано-Франківського районного нотаріального округу Данилюка О. О. від 05 жовтня 2021 року, № 499/02-14, такий вважає за необхідне повідомити про зупинення вчинення нотаріальної дії, а саме видачу свідоцтв про право на спадщину за законом ОСОБА_3 у спадковій справі № 80/2020 до набрання рішення законної сили у цій цивільній справі (т. 1, а. с. 89).

Відповідно до накладних від 03 січня 2020 року № 287 та 10 січня 2020 року № 5, які видані на ім`я ОСОБА_5 , витрати на поховання становлять 7880,0 грн та 1461,0 грн (т. 1, а. с. 25-26).

Суд також установив, що ОСОБА_5 є колишньою дружиною спадкодавця ОСОБА_4 і матір`ю позивача ОСОБА_1 .

Відповідно до інформації Державної прикордонної служби щодо перетинання державного кордону України до держави Ізраїль та з держави Ізраїль до України ОСОБА_3 установлено, що остання у період з 19.10.2016 до 14.06.2021 здійснювала наступні перетинання кордону України: 19 травня 2017 року в`їхала на територію України та 18 липня 2017 року виїхала з України, 13 вересня 2018 року в`їхала на територію України та 30 жовтня 2018 року виїхала з України (т. 1, а. с. 127).

Ухвалою Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 13 листопада 2020 року скаргу ОСОБА_3 задоволено. Зобов`язано начальника слідчого відділення Галицького відділення поліції Тисменицького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області зареєструвати в Єдиному реєстрі досудових розслідувань звернення ОСОБА_3 як повідомлення про кримінальне правопорушення, викладене в заяві від 28 вересня 2020 року про вчинені кримінальні правопорушення ОСОБА_5 та ОСОБА_1 щодо підробки документів, та розпочати досудове розслідування (т. 1, а. с. 74).

Суд дослідив такі письмові докази, що підтверджують стан здоров`я спадкодавця ОСОБА_4 :

-виписка епікриз № 868, видана Бурштинською центральною міською лікарнею, відповідно до якої хворий ОСОБА_4 , 1961 року народження, знаходився на лікуванні у Бурштинській центральній міській лікарні з 24 березня 2015 року до 25 березня 2015 року. Діагноз: гострий Q-інфаркт міокарда передньої стінки лівого шлуночка. Кардіосклероз дифузійний СН І ІІ ФК. Гіпертонічна хвороба ІІ ст. 2 р. 4 (Т. 1, а. с. 17);

-виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 4054/15, видана Івано-Франківською центральною міською клінічною лікарнею, відповідно до якої хворий ОСОБА_4 , 1961 року народження, знаходився на лікуванні у цій лікарні з 25 березня 2015 року до 08 квітня 2015 року. Діагноз: гострий трансмуральний інфаркт міокарда передньо-перетинково-верхівково-бокової ділянки. Первинне ЧКВ із стентуванням інфаркт-залежної ЛКАПМШГ. Кардіосклероз атерпосклеротичний. Гіпертонічна хвороба ІІІ ст. 3 р. 4 (Т. 1 а. с. 18);

-виписка із медичної карти стаціонарного хворого № 112/2015, видана Івано-Франківським обласним клінічним кардіологічним диспансером, відповідно до якої хворий ОСОБА_4 , 1961 року народження, знаходився на лікуванні з 08 квітня 2015 року до 12 травня 2015 року. Діагноз: кардіосклероз постінфарктний, первинне ЧКВ із стентуванням ПМШГЛКА (Т. 1 а. с. 19);

-виписний епікриз з медичної карти стаціонарного хворого № 1882918, виданий КМП «Обласна клінічна лікарня Івано-Франківської обласної ради», відповідно до якого хворий ОСОБА_4 , 1961 року народження, знаходився на лікуванні з 12 вересня 2018 року до 25 вересня 2018 року. Діагноз: гострий розлад мозкового кровообігу за типом ішемічного інсульту в басейні правої середньо-мозкової артерії з плегією лівої руки, легким парезом лівої ноги (т. 1, а. с. 168);

-виписка з акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 26 листопада 2018 року, відповідно до якої ОСОБА_4 має І групу інвалідності та потребує стороннього догляду і допомоги (т. 1, а. с. 22);

-витяг-епікриз з історії хвороби № 16460/18, виданий Центральною міською клінічною лікарнею міста Івано-Франківськ неврологічним відділом, відповідно до якого хворий ОСОБА_4 , 1961 року народження, знаходився на лікуванні з 21 грудня 2018 року до 04 січня 2019 року. Діагноз: гострий розлад мозкового кровообігу за типом ішемічного інсульту в правій гемісфері (вересень 2018), відновний період з лівобічним глибоким парезом лівої в/к, плегією лівої китині, помірним парезом лівої н/к, порушенням функції статики і ходи (т. 1, а. с. 164);

-витяг-епікриз з історії хвороби № 3662/19, виданий Центральною міською клінічною лікарнею міста Івано-Франківськ неврологічним відділом, відповідно до якого хворий ОСОБА_4 , 1961 року народження, знаходився на лікуванні з 15 березня 2019 року до 26 березня 2019 року. Діагноз: гострий розлад мозкового кровообігу за типом ішемічного інсульту в правій гемісфері (вересень 2018), пізній відновний період з лівобічним вираженим парезом лівої в/к, плегією лівої китині, помірним парезом лівої н/к, порушенням функції статики і ходи (т. 1, а. с. 163);

-виписний епікриз з медичної карти стаціонарного хворого № 1125819, виданий КМП «Обласна клінічна лікарня Івано-Франківської обласної ради», відповідно до якого хворий ОСОБА_4 , 1961 року народження, знаходився на лікуванні з 29 травня 2019 року до 05 червня 2019 року. Діагноз: стан після генералізованого апіприпаду. Код за МКХ - G 40. Залишкові явища перенесеного ішемічного інсульту (вересень 2018) в правій півкулі головного мозку у вигляді глибокого лівобічного геміпарезу з акцентом на руку (т. 1, а. с. 166-167).

-виписка з медичної карти стаціонарного хворого № 2761, видана Бурштинською центральною міською лікарнею, відповідно до якої хворий ОСОБА_4 , 1961 року народження, знаходився на лікуванні з 03 грудня 2019 року до 13 грудня 2019 року. Діагноз: Залишкові явища перенесеного ішемічного інсульту (вересень 2018) в правій півкулі головного мозку у вигляді глибокого лівобічного геміпарезу з акцентом на руку з порушенням функції лівих кінцівок і ходи (т. 1, а. с. 20).

Допитана у судовому засіданні 15 лютого 2022 року свідок ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , колишня дружина ОСОБА_4 , суду пояснила, що у 2001 році розлучилась з ОСОБА_4 12 вересня 2018 року ОСОБА_4 переніс інсульт. Син відвіз ОСОБА_4 у лікарню в м. Івано-Франківськ. Вона з сином повідомили ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_4 перебуває у лікарні і в нього трапився інсульт. 13 вересня 2018 року вона прилетіла в Україну. ЇЇ син ОСОБА_1 зустрів її в аеропорту. Син добре спілкувався з ОСОБА_3 . У них не було конфліктів. Близько десяти днів ОСОБА_4 перебував у реанімації, потім його перевели у лікарню у м. Бурштині. Доглядав за батьком ОСОБА_1 . ОСОБА_3 була у лікарні кілька раз як у м. Івано-Франківську, так і у м. Бурштині. ОСОБА_4 був у тяжкому стані. У нього була паралізована права частина тіла. Він потребував постійного догляду. Вона доглядала за ним. У лікарні м. Бурштині ОСОБА_4 перебував десь до кінця жовтня 2018 року. З лікарні батька забирав син з другом. Після лікарні вона з сином доглядали за ОСОБА_4 та його батьком - ОСОБА_7 . ОСОБА_3 виїхала в Ізраїль у жовтні 2018 року. ОСОБА_4 довго не ходив, пізніше почав ходити по кімнаті та виходити недалеко на вулицю. Похованням ОСОБА_4 займалась вона та її син. ОСОБА_3 не допомагала матеріально. Також додала, що підписала від імені ОСОБА_7 у присутності нотаріуса та у присутності ОСОБА_7 заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , оскільки ОСОБА_7 був незрячим, проте перебував у здоровому глузді.

Свідок ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , яка є подругою ОСОБА_5 , надала суду показання, що зі слів ОСОБА_5 , дружина ОСОБА_4 у лікарню не приходила. ОСОБА_5 та її син доглядали за ОСОБА_4 та ОСОБА_7 . Вона декілька раз навідувала вдома ОСОБА_4 . Його дружини ніколи там не бачила, завжди була ОСОБА_5 . Інколи ОСОБА_4 телефонував до ОСОБА_5 з інших номерів телефону, оскільки колишня дружина на стільки втомилася від постійних дзвінків ОСОБА_4 і його прохань про допомогу, зокрема принести їсти, що вона не завжди відповідала на дзвінки хворого. Він дуже докучав їй. Бачила влітку 2019 року у скверику ОСОБА_4 , він ледь ноги пересував, не міг ходити. Потім навідувала його вдома, він був хворий, а його батько ОСОБА_7 немічний і сліпий.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , сусідка спадкодавця ОСОБА_4 , розказала, що ОСОБА_1 жив з батьком і дідом. Постійно приходив, дбав про батька і про діда, їсти приносив, памперси міняв. Дід любив ОСОБА_1 та останні п`ять років був сліпий. До хвороби ОСОБА_4 їздив до своєї дружини ОСОБА_3 у смт. Більшівці. Дружину ОСОБА_4 , тобто ОСОБА_3 , бачила тільки один раз. Свідок зазначила, що ОСОБА_4 , коли почав ходити, часто приходив до неї, бо у її сина також був інсульт. ОСОБА_4 розказував багато про сина ОСОБА_10 і казав, що ОСОБА_11 раз прийшла в лікарню і дала суп. Казав, що подав на розлучення.

ОСОБА_5 постійно приходила до ОСОБА_4 , дбала про нього, годувала. На вулицю виводив його син, а потім він сам повільно ходив.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , сусідка ОСОБА_4 , пояснила, що після інсульту ОСОБА_4 дуже рідко на вулицю виходив. Йому було важко пересуватись. Він був дуже хворий. Син постійно приходив до нього та колишня дружина. Доглядали за ним та дідом. ОСОБА_3 після інсульту у 2018 році не бачила жодного разу.

Свідок ОСОБА_13 , 1958 року народження, сусід спадкодавця ОСОБА_4 , надав у судовому засіданні показання, що за ОСОБА_4 доглядав його син і колишня дружина. Кожен день приходили. Крім них у ОСОБА_4 не бачив більше нікого. Казав, що чотири роки тому дід ОСОБА_1 був зрячий.

Свідок ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , друг ОСОБА_1 , пояснив, що приїжджав з ОСОБА_1 в лікарню у м. Бупштині до його батька та допомагав йому доглядати за батьком. У лікарні ОСОБА_3 він не бачив. Знає, що вона жила в Ізраїлі. На похороні її також не було. Коли ОСОБА_4 забирали з лікарні, то він сам у туалет не міг ходити. За ним догладав ОСОБА_1 та його мати. Свідок також інколи водив хворого в туалет, їсти приносив на прохання ОСОБА_1 , коли той був зайнятий на навчанні. Пізніше ОСОБА_4 почав помало ходити, виходив у двір, на лавочці біля дому сидів. Свідок повідомив, що ОСОБА_1 протягом 2018-2019 років зазвичай проживав з мамою ОСОБА_5 , проте інколи залишався ночувати у батька.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , пояснила, що у вересні 2018 року її чоловік також переніс інсульт. Свідок постійно перебувала зі своїм чоловіком у палаті, в тому числі ночувала, оскільки такі хворі потребують постійного догляду. Чоловік свідка і вона перебували у лікарні у м. Бурштині в одній палаті з ОСОБА_4 . ОСОБА_1 приходив до батька постійно, доглядав його. Колишня дружина ОСОБА_5 приходила двічі на день, приносила їсти. Свідок бачила у лікарні дружину ОСОБА_3 лише двічі, яка приходила, питала, що принести їсти, і приносила їжу з кафе лікарні. Казала, що лікує зуби, просила у ОСОБА_4 грошей на кофточку. Свідок запропонувала ОСОБА_3 залишитись, бо втомилась за двома хворими дивитись, проте ОСОБА_3 відмовилась і попросила чоловіка, щоб той викликав їй таксі. Свідок безпосередньо чула як під час одного з відвідувань хворого, яке тривало близько 2 годин, ОСОБА_3 сказала чоловікові: «фу, ти смердиш».

Допитаний у судовому засіданні 28 березня 2022 року свідок ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , розказав, що він є пастором у церкві, в яку приходила ОСОБА_5 з сином. Останній рік перед смертю ОСОБА_4 також відвідував церкву, проте не міг самостійно приходити, тому він та диякон церкви привозили його. З ОСОБА_4 проживав батько, який був немічний та сліпий. Вони проживали обоє. За ними доглядав син ОСОБА_1 та його мати. Пригадує, як ОСОБА_4 у церкві завжди сидів на лавочці і плакав. З приводу організації поховання ОСОБА_4 зверталась ОСОБА_5 .

Бажаючи захистити свої права на спадщину після смерті ОСОБА_4 , сторони у цій справі звернулися до суду з відповідними позовами.

Надаючи правову оцінку установленим обставинам справи та спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з приписами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з приписами статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною четвертою статі 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Вирішуючи спір по суті за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування, суд виходить з наступного.

Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно зі статтею 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частиною п`ятою статті 1224 ЦК України передбачено, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК України стосується особи, яка зобов`язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами СК України. Факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку. Непред`явлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови в позові про усунення від права на спадкування.

Правило частини п`ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов`язані утримувати спадкодавця.

Позбавлення особи права спадкувати - це захід, що має застосовуватися лише в крайньому випадку з урахуванням, передусім, характеру поведінки відповідача.

Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв`язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

Крім того, підлягає з`ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

При цьому відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Зазначені висновки викладені у постанові Верховного Суду від 18 жовтня 2021 року у справі N 205/4674/19.

Згідно з приписами статей 3, 15, 21 СК України подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

У статті 55 СК України визначено, зокрема, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї.

Згідно з частиною першою статті 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

Надаючи правову оцінку установленим у справі обставинам, суд дійшов висновку про доведення ОСОБА_1 наявності підстав для застосування частини п`ятої статті 1224 ЦК України та усунення відповідачки від права на спадкування, зокрема з огляду на таке.

Показаннями свідків і наявною медичною документацією доведено, що спадкодавець ОСОБА_4 з вересня 2018 року і до дня своєї смерті потребував стороннього догляду, перебував у безпорадному стані у зв`язку з тяжкою хворобою, зокрема як інвалід 1 групи.

При цьому суд не враховує доводи ОСОБА_3 про те, що уже в жовтні 2018 року спадкодавець добре себе почував і не потребував її допомоги, оскільки це спростовується тими ж медичними письмовими доказами і показаннями свідків.

Також з фактичних обставин справи суд установив ухилення ОСОБА_3 від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання. Так, навіть перебуваючи в Україні у період з 13.09.2018 по 30.10.2018, коли ОСОБА_4 тяжко хворий у безпорадному стані перебував у лікарні і потребував постійної сторонньої допомоги, відповідачка лише кілька разів його провідала (згідно з показаннями свідків двічі). Під час таких відвідин купувала їжу у кафе, відмовилась помити спадкодавця та просила у нього кошти на власні потреби.

Так, суд враховує, що спадкодавець перебував у медичному закладі, де йому надавалась (повинна була надаватись) відповідна допомога. Проте у медичному закладі надається саме медична допомога, а буденну побутову допомогу, таку як годування, допомога під час самообслуговування тощо, забезпечують члени сім`ї хворого.

Надання ОСОБА_4 у листопаді 2018 року 1 групи інвалідності свідчить про те, що спадкодавець і після лікування у медичному закладі був у безпорадному стані, потребував постійного стороннього догляду, проте відповідачка після виїзду у жовтні 2018 року за кордон більше не поверталась. При цьому ОСОБА_3 не надала жодних доказів, які б свідчили про відсутність можливості приїхати.

Ураховуючи те, що у вересні ОСОБА_4 проживав з батьком похилого віку, який і сам потребував догляду, а ОСОБА_1 проживав окремо з матір`ю і навчався на денній формі навчання у ВНЗ у місті Івано-Франківську, суд вважає доведеним, що спадкодавець потребував стороннього догляду саме дружини, тобто ОСОБА_3 , зокрема з огляду на обов`язки дружини, передбачені приписами СК України. При цьому суд враховує, що безпорадний стан спадкодавця вимагав надання йому сторонньої допомоги, яка, в тому числі, передбачала й інтимний момент, як от допомога помитися чи піти в туалет.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_3 усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій протягом дуже тривалого часу. Своєю чергою з матеріалів справи убачається те, що після виїзду за кордон у жовтні 2018 року і до подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , ОСОБА_3 жодним чином себе не проявила як член сім`ї спадкодавця. Тобто, матеріали справи не містять жодного доказу того, що відповідачка за вказаний період матеріально, духовно чи іншим чином брала участь у житті спадкодавця.

Суд не бере до уваги доводи відповідачки про те, що ОСОБА_3 протягом 2018-2019 років перебувала за кордоном за спільним погодженням і за бажанням спадкодавця ОСОБА_4 з метою заробітку та утримання сім`ї, спільного бізнесу із спадкодавцем, оскільки жодних доказів надсилання відповідачкою коштів ОСОБА_4 чи інших доказів, які б підтверджували позицію відповідачки, суду не надано. Навпаки, згідно з показаннями свідка, восени 2018 року, коли ОСОБА_4 перебував у лікарні у важкому стані після інсульту, відповідачка просила у спадкодавця кошти на власні потреби.

Також, суд не бере до уваги доводи сторони ОСОБА_3 про те, що обов`язковою умовою для застосування положень частини п`ятої статті 1224 ЦК України і усунення від права на спадкування є встановлення факту, що спадкодавець безпосередньо просив у спадкоємця, тобто ОСОБА_4 у ОСОБА_3 , про допомогу, яку остання відмовилась надавати. Такі доводи спростовуються змістом вказаної норми, яка не містить посилання на відповідну умову, а також викладеними висновками Верховного Суду. Натомість суд зазначає, що наявність факту безпосереднього звернення спадкодавця до спадкоємця за допомогою і відмова останнього від надання такої може бути лише однією з ознак ухилення спадкодавця від виконання свого обов`язку, проте не обов`язковою умовою усунення від права на спадкування поряд з іншими.

Своєю чергою, з огляду на обставини розгляду справи № 341/2287/18 про розірвання шлюбу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 і показання свідка у справі, яка розглядається, спадкодавець у грудні 2018 року мав намір розірвати шлюб із відповідачкою, що не спростовано жодними доказами сторони відповідачки. Заочне рішення суду у справі № 341/2287/18 про розірвання шлюбу скасоване виключно з процесуальних підстав (смерть позивача). Таким чином, оскільки ОСОБА_4 обґрунтовано вважав, що його шлюб з ОСОБА_3 розірвано, то у нього і не було підстав для звернення до відповідачки по допомогу.

Крім того, суд вважає, що ОСОБА_3 не довела жодними доказами, зокрема належними, допустимими і достатніми, дійсну неможливість приїхати в Україну протягом 2018-2020 років, для догляду за хворим чоловіком, з метою взяти участь у похованні чоловіка тощо.

Так само ОСОБА_3 жодними доказами не довела, що після від`їзду за кордон у жовтні 2018 року продовжувала спілкуватися із спадкодавцем, будь-яким чином брала участь у його матеріальному утриманні чи веденні підприємницької діяльності.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_3 вона ухилялася від надання допомоги ОСОБА_4 , який через тяжку хворобу був у безпорадному стані, потребував такої допомоги саме дружини, а вона мала змогу таку надавати.

Вирішуючи спір по суті за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення від права на спадкування, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 1224 ЦК України передбачено, що не мають права на спадкування особи, які умисно перешкоджали спадкодавцеві скласти заповіт, внести до нього зміни або скасувати заповіт і цим сприяли виникненню права на спадкування у них самих чи в інших осіб або сприяли збільшенню їхньої частки у спадщині.

У постанові Верховного Суду від 30.08.2021 у справі № 619/1534/17 зроблено наступні висновки.

З огляду на норму частини другої статті 1224 ЦК України спадкоємець, маючи корисливий умисел, вчиняє дії, результатом яких є виникнення права на спадкування або збільшення його частки у спадщині. Незважаючи на те, що частина друга цієї статті прямо не вимагає підтвердження вчинення незаконних дій спадкоємця у судовому порядку, лише судове рішення може бути легітимною підставою для встановлення факту їх умисного вчинення і, як наслідок, - про усунення спадкоємця від права на спадкування. Не можуть спадкувати ні за законом, ні за заповітом особи, які перешкоджали спадкодавцеві виразити, змінити чи скасувати своє волевиявлення у заповіті, але за умови, що такі діяння сприяли виникненню права на спадкування у них або інших осіб або збільшенню їхньої частки у спадщині.

Встановивши, що позивачка на обґрунтування своїх вимог щодо усунення відповідача від права на спадкування після смерті спадкодавця не надала суду належних і допустимих доказів того, що відповідач умисно перешкоджала спадкодавцеві скласти новий заповіт, внести до нього зміни або скасувати заповіт і цим сприяла виникненню права на спадкування або збільшенню своєї частки у спадщині, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

З огляду на приписи частини другої статті 1224 ЦК України та вказану позицію Верховного Суду, суд під час розгляду зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення у зв`язку з таким.

ОСОБА_3 не надала належних і допустимих доказів протиправності дій ОСОБА_1 , якими можуть бути лише судові рішення як легітимна підстава для встановлення факту їх умисного вчинення. Надані копії пояснень і протоколу допиту ОСОБА_1 як свідка, факт реєстрації кримінального провадження не є належними і допустимими доказами вчинення протиправних дій з боку відповідача за зустрічним позовом.

А головне, суд звертає увагу на необґрунтованість посилання ОСОБА_3 у своєму позові на приписи частини другої статті 1224 ЦК України як на правову підставу усунення ОСОБА_1 від права на спадкування, оскільки у спірних правовідносинах заповіт ОСОБА_4 взагалі відсутній.

При цьому приписи вказаної норми стосуються спадкоємців, які умисно перешкоджали спадкодавцеві виразити, змінити чи скасувати своє волевиявлення саме у заповіті, а не вчиняли будь-які протиправні дії, що сприяли збільшенню частки у спадщині. Тоді як у зустрічному позові існує посилання на неіснуючу редакцію частини другої статті 1224 ЦК України.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення первісного позову у цій справі та про відмову у задоволенні зустрічного позову.

Відповідно до приписів статті 141 ЦПК України суд стягує з відповідачки за первісним позовом ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 сплачений останнім судовий збір у розмірі 908,0 грн.

Керуючись статтями 12, 13, 76-81, 141, 223, 258, 259, 263, 265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Івано-Франківського районного нотаріального округу Данилюк Олексій Орестович, про усунення від права на спадкування задовольнити повністю.

Усунути ОСОБА_3 від права на спадкування спадщини за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 908,0 грн судового збору.

У зустрічному позові ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: приватний нотаріус Івано-Франківського районного нотаріального округу Данилюк Олексій Орестович, про усунення від права на спадкування відмовити.

Апеляційна скарга подається учасниками справи до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 10 червня 2022 року.

Учасники справи:

Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідачка за первісним позовом та позивачка за зустрічним - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Третя особа - приватний нотаріус Івано-Франківського районного нотаріального округу Данилюк Олексій Орестович, місцезнаходження: вул. Калуська, 13/3, м. Бурштин, Івано-Франківський район, Івано-Франківська область.

СуддяМикола МЕРГЕЛЬ