Ухвала

Іменем України

01 лютого 2022 року

місто Київ

справа № 615/706/20

провадження № 61-796ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Ступак О. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 ,

третя особа - Кобзарівська сільська рада Валківського району Харківської області,

особа, яка звернулася із апеляційною скаргою, - керівник Богодухівської окружної прокуратури,

вирішуючи питання відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою заступника керівника Харківської обласної прокуратури на ухвалу Харківського апеляційного суду від 09 грудня 2021 року у складі колегії суддів: Бурлаки І. В., Хорошевського О. М., Яцини В. Б.,

ВСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

Стислий виклад позиції позивача

ОСОБА_1 у червні 2020 року звернувся до суду із позовом про визнання у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_28 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , права на нежитлову будівлю НОМЕР_2 - зерновий склад, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_29 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на нежитлову будівлю НОМЕР_1 - слюсарня (майстерня), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Позиція інших учасників справи

Відповідачі та третя особа Кобзарівська сільська рада Валківського району Харківської області подали до суду заяви, у яких не заперечували проти задоволення позову.

Стислий виклад змісту рішення суду першої інстанції

Рішенням Валківського районного суду Харківської області від 26 жовтня 2020 року позов задоволено.

Суд визнав за ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_28 на нежитлову будівлю НОМЕР_2 - зерновий склад, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 .

Визнав за ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_29 на нежитлову будівлю НОМЕР_1 - слюсарна (майстерня), що знаходиться за зазначеною адресою, комплекс будівель та споруд, будівля НОМЕР_1.

Суд першої інстанції встановив такі обставини. Згідно із протоколом від 09 листопада 2006 року № 4 Зборів уповноважених співвласників майна реорганізованого колгоспу «Родина» проведено виділення майна в натурі пайовикам-співвласникам майна реорганізованого колгоспу « Родина », до складу якого входили будівлі та споруди, а саме ОСОБА_29 виділено майновий пай в натурі на суму 9 157 грн, а ОСОБА_28 - на суму 22 745 грн. Згідно з актом приймання-передачі розпайованого майна від 13 листопада 2006 року, виділеного зборами пайовиків від 09 листопада 2006 року, до будівель та споруд, окрім іншого, належали слюсарня (майстерня) та зерновий склад. Зі змісту протоколу зборів колишніх співвласників майна реорганізованого колгоспу «Родина» від 23 лютого 2020 року випливає, що колишні співвласники майна у складі 28 осіб, яким раніше виділено майно, перераховане у протоколі від 09 листопада 2006 року № 4, підтвердили факт передачі у власність майно згідно з рішенням зборів співвласників від 2006 року, а саме ОСОБА_29 - виділено будівлю слюсарня (майстерня), а ОСОБА_28 - будівлю зерновий склад.

Встановивши, що спадкодавці ОСОБА_28 та ОСОБА_29 за життя набули право власності на слюсарну (майстерню) та зерновий склад, розташовані за адресою: АДРЕСА_3 та будівля НОМЕР_1 , врахувавши, що позивач є єдиним спадкоємцем після їх смерті та прийняв спадщину, суд визнав позов обґрунтованим.

Стислий виклад змісту оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції

Керівник Богодухівської окружної прокуратури, діючи в інтересах держави в особі Кобзарівської сільської ради Валківського району Харківської області, у жовтні 2021 року звернувся із апеляційною скаргою на рішення Валківського районного суду Харківської області від 26 жовтня 2020 року.

Ухвалою Харківського апеляційного від 08 листопада 2021 року апеляційну скаргу керівника Богодухівської окружної прокуратури на рішення Валківського районного суду Харківської області від 26 жовтня 2020 року залишено без руху, надано строк для усунення недоліків апеляційної скарги.

Врахувавши, що оскаржуване рішення ухвалено 26 жовтня 2020 року, повний текст складено 04 листопада 2020 року та копію отримано третьою особою 18 листопада 2020 року, суд апеляційної інстанції констатував, що апеляційна скарга подана із тривалим пропуском процесуального строку.

Суд апеляційної інстанції, врахувавши правовий висновок, викладений, зокрема у постанові Верховного Суду від 28 липня 2021 року у справі № 147/78/19, визнав, що перебіг строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції розпочався з часу отримання 18 листопада 2020 року цього рішення Кобзарівською сільською радою Валківського району Харківської області, а не з часу виявлення прокуратурою оскарженого рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

За наведених обставин суд апеляційної інстанції визнав наведені заявником причини пропуску строку на апеляційне оскарження неповажними та запропонував навести інші підстави оскарження рішення Валківського районного суду Харківської області від 26 жовтня 2020 року.

Також суд апеляційної інстанції визнав обов`язок заявника подати докази на підтвердження сплати судового збору за подання апеляційної скарги у визначеному судом розмірі.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 09 грудня 2021 року клопотання про поновлення процесуального строку на подання апеляційної скарги залишено без задоволення.

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою керівника Богодухівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Кобзарівської сільської ради Валківського району Харківської області на рішення Валківського районного суду Харківської області від 26 жовтня 2020 року відмовлено.

Заявником сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги у визначеному судом розмірі.

Також, обґрунтовуючи причини пропуску строку на подання апеляційної скарги керівник Богодухівської окружної прокуратури зазначив, що Кобзарівська сільська рада Валківського району Харківської областіне повідомляла прокуратуру про ухвалення оскаржуваного рішення і не могла повідомити та подати апеляційну скаргу, оскільки з 17 грудня 2020 року перебуває у стані припинення. Валківська міська рада як правонаступник Кобзарівської сільської ради не була ознайомлена з оскаржуваним судовим рішенням, не отримувала його копію та не могла вжити заходів щодо його оскарження.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції не встановив підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Валківського районного суду Харківської області від 26 жовтня 2020 року, оскільки про зазначене рішення Кобзарівська сільська рада Валківського району Харківської області знала з 18 листопада 2020 року. Доводи заявника, що зазначена сільська рада з 17 грудня 2020 року перебуває у стані припинення, а тому її правонаступник Валківська міська рада не була ознайомлена із рішенням суду першої інстанції, відповідно не могла вжити заходи щодо його оскарження, суд апеляційної інстанції відхилив, оскільки визначальним для підтвердження правонаступництва особи є наявність певних відомостей у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, втім Кобзарівська сільська рада володіє цивільною процесуальною дієздатністю, є самостійним суб`єктом права як організація, що має статус юридичної особи, адже процедура припинення юридичної особи дотепер не завершена, відповідно відсутні підстави вважати зазначену юридичну особу припиненою.

У зазначеному висновку суд апеляційної інстанції врахував правовий висновок, викладений, зокрема у постанові Верховного Суду від 11 червня 2020 року у справі № 461/6129/16-ц.

ІІ. АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій до Верховного Суду із застосуванням засобів поштового зв`язку 12 січня 2022 року, заступник керівника Харківської обласної прокуратури просить скасувати ухвалу Харківського апеляційного суду від 09 грудня 2021 року, направити справу до суду апеляційної інстанції для розгляду.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга обґрунтовується тим, що суд апеляційної інстанції не врахував тієї обставини, що орган прокуратури звернуся із апеляційною скаргою з метою захисту інтересів держави, оскільки рішенням суду першої інстанції порушено встановлений законом порядок набуття прав на землю, на отримання плати за користування землею, на якій знаходяться нежитлові будівлі. Втім, Кобзарівська сільська рада Валківського району Харківської області, підтримуючи позов ОСОБА_1 , допустила неналежний захист інтересів держави.

На переконання заявника, в апеляційній скарзі та у додатково поданих документах наведено поважні причини пропуску строку на оскарження рішення Валківського районного суду Харківської області від 26 жовтня 2020 року, а саме те, що Кобзарівська сільська рада Валківського району Харківської області з 17 грудня 2020 року перебуває у стадії припинення як юридична особа, що унеможливило звернення із апеляційною скаргою, орган прокуратури дізнався про оскаржуване рішення лише у вересні 2021 року.

Також Богодухівська окружна прокуратура листом від 05 жовтня 2021 року повідомила правонаступника Кобзарівської сільської ради - Валківську міську раду про факт виявлених порушень інтересів держави та потребу вжиття заходів реагування шляхом звернення із апеляційною скаргою. Валківська міська рада повідомила прокуратуру, що не зверталася із апеляційною скаргою та не має наміру у подальшому подавати таку скаргу.

На думку заявника, зазначена поведінка органу місцевого самоврядування зумовлює потребу у захисті інтересів держави органами прокуратури, проте суд апеляційної інстанції допустив надмірний формалізм, безпідставно відмовивши у відкритті апеляційного провадження.

ІІІ. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Верховний Суд, дослідивши подану касаційну скаргу та додані до неї документи, зробив висновок, що у відкритті касаційного провадження потрібно відмовити з таких підстав.

Норми права, застосовані судом

Пунктом 3 частини першої статті 389 ЦПК України визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвалу суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За правилом частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Зі змісту оскаржуваного судового рішення Верховний Суд встановив, що касаційна скарга є очевидно необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо його незаконності та неправильності.

Такий висновок Суд зробив з огляду на таке.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін

(частина перша статті 12 ЦПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина третя статті 13 ЦПК України).

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Відповідно до частин першої та другої статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

За правилом частини третьої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Апеляційний суд, встановивши, що керівник Богодухівської окружної прокуратури звернувся із апеляційною скаргою із пропуском строку на апеляційне оскарження, наведені причини пропуску строку, які спростовано матеріалами справи, визнав неповажними, підставно залишив без руху апеляційну скаргу та запропонував заявнику подати заяву про поновлення пропущеного строку із зазначенням інших обґрунтованих причин такого пропуску.

Керівник Богодухівської окружної прокуратури, усуваючи недоліки апеляційної скарги, зазначив, що строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції підлягає поновленню, оскільки існують об`єктивні обставини, які зумовили його пропуск, а саме, неповідомлення сільською радою про ухвалене судове рішення, невчинення органом місцевого самоврядування дій з оскарження цього рішення, нагальна потреба у захисті інтересів держави у питанні володіння та користування земельною ділянкою.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 521/2816/15-ц (провадження № 61-14230сво18) зроблено висновок, що апеляційний суд при вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження має мотивувати свій висновок про наявність поважних причин для поновлення строку на апеляційне оскарження. Сама лише вказівка на те, що є поважні причини для поновлення строку на апеляційне оскарження, не є належним мотивуванням поновлення строку на апеляційне оскарження. Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, зокрема у разі вказівки тільки про наявність поважних причин, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зазначене процесуальне порушення є самостійною підставою для скасування як оскарженого судового рішення апеляційного суду, так і ухвали апеляційного суду про поновлення строку на апеляційне оскарження і відкриття апеляційного провадження, та направлення справи до апеляційного суду зі стадії відкриття апеляційного провадження.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 березня 2020 року у справі № 219/10482/16 (провадження № 61-10487св19) міститься висновок про те, що «посилання прокурора на те, що про ухвалення оскаржуваного рішення суду йому стало відомо лише 06 лютого 2019 року, не можуть вважатися поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження, оскільки прокурор звернувся з апеляційною скаргою в інтересах Новолуганської сільської ради Бахмутського району Донецької області (відповідача у справі), яка отримала оскаржуване рішення 03 квітня 2019 року, а тому для прокурора як представника зазначеного органу місцевого самоврядування, перебіг строку на апеляційне оскарження рішення суду розпочався з цієї дати, а не з часу виявлення ним оскарженого рішення суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень».

Верховний Суд у справі № 147/78/19, скасовуючи ухвалу суду апеляційної інстанції про відкриття апеляційного провадження, встановив порушення норм процесуального права під час поновлення органу прокуратури пропущеного процесуального строку на оскарження рішення суду першої інстанції, яке учасник справи (орган місцевого самоврядування) отримав 18 вересня 2019 року, втім апеляційна скарга подана прокуратурою лише 28 травня 2020 року (постанова від 28 липня 2021 року, провадження

№ 61-11175св20). Суд касаційної інстанції зазначив, що сама по собі вказівка про наявність поважних причин для поновлення строку не є належним мотивуванням для поновлення такого строку.

Отже, поновлення процесуального строку, пропущеного як учасником справи, так і органами прокуратури, які здійснюють свої повноваження, зокрема відповідно до статті 56 ЦПК України, вимагає від судів дотримання принципу правової визначеності, правильного застосування норм процесуального права, прискіпливої перевірки викладених причини, які, на переконання заявника, є поважними і такими, що об`єктивно унеможливили у строки, визначені законом, у виняткових випадках, у межах розумних процесуальних строків звернутися зі скаргою (апеляційною, касаційною, іншим зверненням, подання якого вимагає дотримання певних процесуальних строків).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що матеріали справи містять докази на підтвердження часу отримання Кобзарівською сільською радою копії рішення Валківського районного суду Харківської області від 26 жовтня 2020 року, а саме 18 листопада 2020 року.

Також Харківським апеляційним судом враховано, що Кобзарівська сільська рада під час розгляду справи у суді першої інстанції висловила свою правову позицію, якою підтримала позов ОСОБА_1 про визнання права власності на майно у порядку спадкування за заповітом. Тобто зазначений орган місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» реалізував власні (самоврядні) повноваження.

За встановлених судом апеляційної інстанції обставин доводи прокуратури, що про оскаржуване рішення суду першої інстанції стало відомо у вересні 2021 року під час моніторингу Єдиного державного реєстру судових рішень, без наведення інших об`єктивних обставин, які зумовили пропуск строку на подання апеляційної скарги у строк майже рік, не створюють для заявника (прокурора) безумовні підстави для позитивного вирішення клопотання щодо поновлення процесуального строку.

Посилання заявника на ту обставину, що Кобзарівська сільська рада з 17 грудня 2020 року перебуває у стадії припинення, не може бути визнано обставиною, яка дійсно перешкоджала органу місцевого самоврядування звернутися із апеляційною скаргою. Початок процедури припинення юридичної особи припав на 29 календарний день з часу отримання сільською радою копії рішення суду першої інстанції. Тобто третя особа із дотримання вимог статті 44 ЦПК України, діючи добросовісно, у разі існування такого наміру, могла своєчасно звернутися із апеляційною скаргою на рішення Валківського районного суду Харківської області від 26 жовтня 2020 року. У наведеній ситуації, якби апеляційна скарга була подана сільською радою, це могло б свідчити про суперечливу процесуальну поведінку, яка б не відповідала попередній поведінці цього учасника справи.

Також суд апеляційної інстанції підставно зазначив, що припинення юридичної особи визначається певними відомостями у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, у зв`язку з чим встановив, що така інформація стосовно Кобзарівської сільської ради у згаданому реєстрі відсутня, ця юридична особа не припинена.

Врахувавши висновок, викладений, зокрема у постанові Верховного Суду від 11 червня 2020 року у справі № 461/6129/16-ц (провадження

№ 61-18220св18), суд апеляційної інстанції правильно зазначив, що Кобзарівська сільська рада є самостійним суб`єктом права, оскільки відсутні відомості про її припинення як юридичної особи.

За наведених обставин суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для поновлення процесуального строку.

Інші доводи касаційної скарги, як то необхідність захисту інтересів держави в частині дотримання порядку реалізації права власності та користування на землю, на яких розташовані нежитлові будівлі, право власності на які суд першої інстанції визнав за позивачем, стосуються підстав апеляційного оскарження судового рішення та підстав представництва прокуратурою інтересів держави в особі органу місцевого самоврядування.

Тобто, у справі № 615/706/20 під час вирішення питання про відкриття апеляційного провадження у справі, предметом перевірки було саме дотримання заявником процесуального строку на подання апеляційної скарги, який пропущено із тривалим проміжком часу.

Підстави подання апеляційної скарги прокуратурою в інтересах держави в особі органу місцевого самоврядування, судом апеляційної інстанції не досліджувалися та не оцінювалися, відповідно такі доводи не впливають на визначення причини пропуску процесуального строку поважними.

Отже, наведені прокуратурою обставини не свідчать про наявність об`єктивних обставин, що зумовили пропуск строку на апеляційне оскарження ухвали Харківського апеляційного суду від 09 грудня 2021 року, тому суд апеляційної інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги здійснив оцінку наведених заявником обставин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, дійшов правильного висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод

(далі - Конвенція); якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Виходячи із зазначених критеріїв, Європейський суд з прав людини

(далі - ЄСПЛ) визнає легітимними обмеженнями встановленні державами - членами Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення ЄСПЛ у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. ЄСПЛ зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення ЄСПЛ у справі «Дія 97» проти України» від 21 жовтня 2010 року).

Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду (§ 42 рішення ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» № 3236/03).

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» ЄСПЛ зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

ЄСПЛ зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (рішення ЄСПЛ від 23 жовтня 1996 року у справі «Леваж Престейшинз Сервісиз проти Франції», рішення ЄСПЛ від 19 грудня 1997 року у справі «Бруалла Гомес де ла Торре проти Іспанії»).

З урахуванням наведеного, Верховний Суд визнає підставним висновок, що правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права не викликає розумних сумнівів, а касаційна скарга заступника керівника Харківської обласної прокуратури на ухвалу Харківського апеляційного суду від 09 грудня 2021 року є необґрунтованою.

Згідно з частиною четвертою статті 394 ЦПК України, у разі якщо суд дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, суд постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Керуючись пунктом 3 частини першої, частиною другою статті 389, частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою заступника керівника Харківської обласної прокуратури на ухвалу Харківського апеляційного суду від 09 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , третя особа - Кобзарівська сільська рада Валківського району Харківської області, про визнання права власності у порядку спадкування за заповітом, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття судом та оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Погрібний

І. Ю. Гулейков

О. В. Ступак