Справа № 182/7480/21
Провадження № 2/0182/1079/2022
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

03.02.2022 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Багрової А.Г., за участю секретаря судового засідання Снєгульської В.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Нікополі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

Заяви по суті справи.

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менш 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29.06.2021, тобто з дати подання заяви про видачу судового наказу і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 1-3).

В обґрунтування позову зазначає, що з 20.03.2019 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Шлюбні відносини припинено з 19.06.2021 року. Від даного шлюбу у них є малолітній син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який після припинення шлюбних відносин проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач ухиляється від сплати аліментів на утримання дитини, тому вона 29.06.2021 року подала заяву про видачу судового наказу, в задоволенні якої суд відмовив на підставі ч. 9 ст. 165 ЦПК України, а отже саме з цього часу необхідно стягувати аліменти на дитину, оскільки вона вживала заходів щодо одержання аліментів на утримання дитини з відповідача, однак їх не одержала у зв`язку з його ухиленням від їх сплати.

Відповідач відзив на позовну заяву не подав.

Процесуальні дії у справі.

Відповідно до ч. 4ст. 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до ст. 274 ч. 1 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області 12.11.2021 року було відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

Сторони в судове засідання не з`явилися.

Від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, згодна на заочний розгляд справи, наслідки заочного розгляду справи зрозумілі (а.с.31).

Відповідач в судове засідання не з`явився, викликався в суд за допомогою SMS-повідомлення , шляхом направлення копії ухвали, копії позовної заяви за зареєстрованим місцем проживання відповідача, судового виклику, поштові конверти повернуті на адресу суду з відмітками про відсутність за адресою (а.с.29, а також у зв`язку з відмовою адресата від вручення судового виклику (а.с.30).

Згідно з вимогами ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасним існуванням умов, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

З урахуванням того, що відповідачеві відомо про розгляд справи, однак він повторно не з`явився у судове засідання, беручи до уваги розумність строків розгляду справи та відсутність відзиву відповідача на позов, наявність згоди позивача на заочний розгляд справи, та той факт, що справа неодноразово призначалася до слухання, а наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті, суд, у відповідності до норм ст. 280 ЦПК України, дійшов висновку про заочний розгляд справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням клопотання позивачки про слухання справи за її відсутності та в зв`язку з неявкою відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Судом встановлено.

Сторони перебувають у шлюбі з 20.03.2019 року (а.с. 4).

Від цього шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5).

Згідно акту від 24.06.2021 року сторони проживають за однією адресою, однак між ними виникли спірні правовідносини щодо утримання малолітньої дитини, яка на даний час повністю утримується лише позивачем.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.09. 2021 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі судового наказу про стягнення аліментів на сина з ОСОБА_2 , відповідно до ч. 9 ст. 165 ЦПК України (а.с. 10).

Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання сина не надає.

Положеннями статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Таким чином, СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків.

Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтями 183, 184 СК України встановлено, що за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно зі статтею 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною першою статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує наступне: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно зі статтею 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Суд зазначає, що обов`язок утримувати дитину - це найважливіше правове зобов`язання батьків, яке виникає з моменту народження дітей і зберігається до досягнення ними повноліття.

Відповідач зобов`язаний виконувати обов`язок по утриманню дитини нарівні з позивачкою.

З врахуванням того, що дитина перебуває на утримані матері та того, що батьки в добровільному порядку не домовились про участь в його утриманні, наявні підстави для стягнення аліментів в примусовому порядку.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, який підлягає до стягнення, суд перш за все виходить із інтересів дитини та можливостей платника аліментів.

Положеннями статті 27 Конвенції ООН про права дитини визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права.

А тому, суд вважає за можливе стягувати аліменти на утримання дитини в тому розмірі, що просить позивач.

При цьому, судом враховано, що зазначений позивачем розмір аліментів на дитину чинним законодавством фактично визначений як сталий, оскільки передбачає можливість видачі судового наказу у безспірному порядку саме в тому розмірі, що просить позивач, що передбачено п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України

З урахуванням викладених обставин, приймаючи до уваги те, що відповідач добровільно не надає позивачці матеріальної допомоги на утримання їх дитини, хоча є працездатним та має можливість надавати таку допомогу, інших неповнолітніх дітей у нього немає, стягнення по виконавчих документах з нього не проводиться, суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менш 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

Частиною 1 статті 194 СК передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

За правилами ч. 2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

Позивачка, шляхом звернення до суду із заявою про видачу судового наказу, вживала заходи щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. На підставі цього вона має право на присудження аліментів за минулий час відповідно вимог ч. 2 ст. 191 СК України починаючи з 29.06.2021 року.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від 08 липня 2011 року N 3674-VI, від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів.

Згідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при подачі позову про стягнення аліментів і позовні вимоги позивачки задоволено в повному обсязі, тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 992,40 гривень.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76,80, 81, 95, 258, 259, 265, 280, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на користь малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на ім`я одержувача законного представника ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частина з усіх видів заробітку та доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на одну дитину відповідного віку, щомісячно з 29.06.2021 року та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_4 судовий збір в розмірі 992 грн. 40 коп. на користь держави.

Рішення в частині місячного платежу аліментів підлягає негайному виконанню.

Заочне рішення може бути переглянуто судом за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

На рішення може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його повного складення .

Повне рішення складено 03.02.2022 року.

Дані про учасників справи.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя: А. Г. Багрова