Справа №464/553/22
пр № 2-з/464/25/22
У Х В А Л А

03 лютого 2022 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

суддя Тімченко О.В.

справа № 464/553/22

учасники справи:

позивач (стягувач) ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 )

відповідач (боржник) Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (код за , м.Київ, вул.Грушевського, 1д)

третя особа Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна (м.Дніпро, вул.Центральна, 6/9)

третя особа Сихівський відділ державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) (м.Львів, просп.Червоної Калини, 109)

вимоги: визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню

Обставини справи

Позивач звернулася до Сихівського районного суду м.Львова із позовною заявою про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 03 липня 2019 року (реєстровий номер 1900) приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною про звернення стягнення на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_1 та була передана в іпотеку АТ КБ «ПРИВАЬБАНК» на підставі договору іпотеки № LVН1GK від 13 березня 2008 року та за рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна задовольнити вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» у розмірі: заборгованості за кредитом 31 831,15 доларів США; заборгованості за відсотками 18 548,67 доларів США; комісії 546,62 доларів США; пені 71 305,36 доларів США, що всього становить 122 231,80 доларів США, що за курсом НБУ на 06 лютого 2019 року становить 3 326 642,82 грн та витрат із вчинення виконавчого напису 3500 грн; всього з урахуванням пов`язаних витрат із вчиненням виконавчого напису становить 3 330 142,82 грн.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судову справу передано на розгляд судді Тімченко О.В.

Одночасно позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі оскаржуваного виконавчого напису.

Заява про забезпечення позову розглядається без повідомлення учасників справи у відповідності до ч.1 ст.153 ЦПК України, в порядку письмового провадження, як це передбачено ч.13 ст.7 ЦПК України. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Мотиви на висновки суду

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно із ч.3 ст.150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Пунктом 6 частини першої статті 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні відповідності заходів забезпечення позову позовним вимогам слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

При цьому, забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівноправності сторін.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Указана правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2019 року у справі за № 752/20385/18, що у порядку ч.4 ст.263 ЦПК України підлягає врахуванню судом при вирішенні питання забезпечення позову.

Пунктом 3 ч.1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий напис нотаріуса є видом виконавчого документу і, як передбачено ст.90 Закону України «Про нотаріат», стягнення за виконавчим написом провадиться в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

У постанові Верховного Суду від 16 серпня 2018 року у справі № 910/1040/18 зазначено, що «застосування заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом, яким звернено стягнення на майно, та встановлення заборони на здійснення будь-яких дій відносно виконання такого виконавчого напису є адекватним та ефективним способом забезпечення позову».

Судом встановлено, що 23 листопада 2021 року старшим державним виконавцем Сихівського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Грень У.П. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 67614339 на підставі виконавчого напису вчиненого 03 липня 2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., зареєстрований в реєстрі за № 1900, щодо звернення стягнення на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_1 .

Забезпечення позову у виді зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса прямо передбачено чинним законодавством і є співмірним із позовними вимогами, які заявник пред`явив до суду, та приватним виконавцем відкрито виконавче провадження з примусового виконання вказаного виконавчого напису нотаріуса, в рамках якого вчиняються виконавчі дії, а тому в разі невжиття заходів забезпечення позову у зазначений спосіб матиме місце можливість виконання виконавчого напису нотаріуса, який може бути визнаний таким, що не підлягає виконанню у судовому порядку, що призведе до порушення майнових прав та охоронюваних законом інтересів позивача та може істотно ускладнити чи унеможливити виконання можливого рішення суду в разі задоволення позову.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що наявні передбачені законом підстави для застосування заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується у судовому порядку, а тому заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.257- 260, 353 ЦПК України, суддя

п о с т а н о в и в :

Заяву задоволити.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого 03 липня 2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., зареєстрований в реєстрі за № 1900, щодо звернення стягнення на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_1 .

Копію ухвали направити Сихівському відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів).

Відповідно до ч.1 ст.157 ЦПК України ухвала підлягає негайному виконанню.

Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом (ч.4 ст.157 ЦПК України).

Згідно з ч.10 ст.153 ЦПК України оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом 15 днів відповідно до вимог ст.ст.351-356 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили в порядку згідно з вимогами ст.261 ЦПК України з моменту підписання 03 лютого 2022 року.

Суддя Олена ТІМЧЕНКО