ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3819/22 Справа № 214/1337/22 Суддя у 1-й інстанції - Ткаченко А.В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2022 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Бондар Я.М.,

суддів: Зубакової В.П., Остапенко В.О.

секретар судового засідання - Євтодій К.С.

сторони справи:

заявник - адвокат Радіонова Наталя Євгеніївна, яка діє в інтересах ОСОБА_1

заінтересовані особи - ОСОБА_2 , Служба у справах дітей виконкому Саксаганської районної у місті ради, ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні,в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу заапеляційною скаргою адвоката Радіонової Наталії Євгеніївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 лютого 2022 року, ухваленого суддею Ткаченком А.В. в м.Кривому Розі Дніпропетровської області, повний текст судового рішення складено 25 лютого 2022 року, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2022 року адвокат Радіонова Н.Є., яка в інтересах ОСОБА_1 , заінтересовані особи - ОСОБА_2 , Служба у справах дітей виконкому Саксаганської районної у місті ради, ОСОБА_3 звернулася до Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області із заявою про видачу обмежувального припису.

В своїй заяві адвокат Радіонова Н.Є. просила видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_2 яким: заборонити перебувати в місці проживання (перебування) постраждалої особи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою фактичного проживання (тимчасового розміщення дитини): АДРЕСА_1 , строком на шість місяців; заборонити наближатися на відстань 200 метрів до місця проживання (перебування), навчання, лікування, інших місць частого відвідування постраждалою особою- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на шість місяців; обмежити спілкування з постраждалою дитиною - неповнолітньою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на шість місяців; заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу : особу - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею, строком на шість місяців; заборонити вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, строком на шість місяців.

Заява вмотивована тим, що 19.12.2021 року зацікавлена особа 1 - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем проживання у Індустріальному районі м.Харкова, разом із неповнолітньою донькою - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою АДРЕСА_2 , безпідставно, на підґрунті раптово виниклої агресії та неприязні, в черговий раз почав дорікати доньці - ОСОБА_4 , невдоволення її поведінкою. Після того, як дитина через біль у животі, не змогла піднятися з ліжка на вимогу батька, почав лаятися на неї, нецензурно висловлюватися на її адресу, після чого почав штовхати її з ліжка, стягувати та бити, тягати за волосся, чим принизив, завдав фізичного болю та дуже налякав дитину, та вчинив психологічне та фізичне домашнє насильство щодо неї.

До того ж, після смерті матері дитини - ОСОБА_5 , яка після тяжкої онкологічної хвороби померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , неповнолітній ОСОБА_1 були призначені виплати по втраті годувальника, однак дані виплати батько витрачає на власний розсуд та власні потреби, та взагалі вже тривалий час не працює. Забезпеченням доньки необхідним сезонним одягом, належним харчуванням, можливостями розвитку її як особистості, а саме відвідування гуртків, репетиторів, зацікавлена особа 1 взагалі не переймається, чим також чинить економічне домашнє насильство щодо власної неповнолітньої доньки.

Щоб дитина не ходила в брудному одязі, з якого вже виросла, та мала змогу гарно навчатися та розвиватися як особистість, всі витрати на забезпечення базових матеріальних та інтелектуальних потреб дитини повністю взяли на себе її рідні бабуся та дідусь, які оплачують гуртки, репетиторів, турбуються за навчальну успішність онуки, забираючи її до себе на літні канікули - повністю одягають та обувають дитину. Батько на прохання доньки щодо придбання найнеобхідніших їй речей - взагалі не реагує, і самовільно одноосібно користується тими коштами, які держава призначила осиротілій дитині після втрати її матері (годувальника, витрачаючи їх тільки на свої потреби та забаганки.

Після події, яка сталася 19.12.2021 року, не витримавши чергового побиття та приниження, дитина - неповнолітня ОСОБА_1 , самостійно звернулася до поліції - подавши заяву до Відділу №1 Харківського районного управління поліції №2 Головного управління національної поліції в Харківській області, про те, що її б`є батько та вона побоюється за своє життя. У результаті негайно проведеної роботи співробітниками поліції у відношенні батька було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.173-2 КУпАП, а дитину на підставі акту органу внутрішніх справ України, у день звернення, тобто 19.12.2021 р., було госпіталізовано до КНЗ «Міська клінічна дитяча лікарня 16» Харківської міської ради, з метою обстеження стану здоров`я.

21.12.2021 року до ССД по Індустріальному району м.Харкова, від Відділу №1 Харківського районного управління поліції №2 Головного управління національної поліції в Харківській області надійшло повідомлення щодо даного самозвернення дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ССД по Індустріальному району було організовано вихід групи негайного реагування на повідомлення стосовно жорстокого поводження з дітьми за місцем мешкання дитини для проведення відповідної роботи. Батька дитини - заінтересованої особи 1 за фактичною адресою мешкання не виявилось. В телефонному режимі він повідомив, що вже знаходиться у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, в якому має зареєстроване місце проживання та буде мешкати.

Згідно з відповіддю від 21.01.2022 р. вих.№51-153-22 за підписом заступника керівника Немишлянської окружної прокуратури м. Харкова Юрія Алекаєва, на звернення адвоката Шевченко О.С., повідомлено, що Відділом №1 Харківського районного управління поліції №2 Головного управління національної поліції в Харківській області розслідується кримінальне провадження №0001523 від 20.12.2021 р. за ст.126-1 КК України за фактом вчинення домашнього насильства відносно неповнолітньої ОСОБА_4 (копія листа подається).

Так, як дитина має реєстрацію на території міста Кривий Ріг, вона була переведена на подальше медичне обстеження та лікування до медичного закладу м.Кривого Рогу - КНП МДКЛ№16.

Під час перебування дитини у місті Кривому Розі в лікарні, батько її станом та перебуванням у лікарні не опікувався. Неповнолітня ОСОБА_6 до сих пір боїться, що батько може знову забрати її до міста Харкова, де знов розпочне виховувати її через лупцювання та ображати її повсякчас, тому взагалі не бажає в подальшому проживати з ним та навіть спілкуватися. З метою захисту неповнолітньої онуки та забезпечення найкращих інтересів дитини на подальше безпечне зростання та повагу до неї, бабуся дівчинки - заінтересована особа 3 - ОСОБА_7 звернулася спочатку до ССД по Індустріальному району м.Харкова, за попереднім місцем проживання дитини, а тепер й до Саксаганської районної служби у справах дітей, з питання тимчасового влаштування дитини до її родини.

Згідно з Наказом №13 виконкому Саксаганської районної у місті ради від 15.02.2022 р. про тимчасове влаштування дитини, яка залишилася без батьківського піклування, неповнолітню ОСОБА_1 тимчасово влаштовано в сім`ю рідних бабусі - ОСОБА_7 та дідуся - ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_3 .

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні, за фактом вчинення домашнього насильства щодо неповнолітньої ОСОБА_1 , відносно ОСОБА_2 не обирались.

Від 14.02.2022 року, згідно з публічним Реєстром судових справ, у Орджонікідзевському районному суді м.Харкова зареєстровано адміністративне провадження щодо заінтересованої особи ОСОБА_2 , номер провадження - 644/1176/22, про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства.

Так, у неповнолітньої ОСОБА_1 наявний стійкий острах, що заінтересована особа ОСОБА_2 продовжить й надалі вчиняти щодо неї домашнє насильство фізичної, психологічної та економічної форми, як методи власного виховання. Наразі, вона потребує психологічної підтримки та захисту від протиправних дій батька. У зв`язку з тим, вона неодноразово зазнавала приниження, застосування фізичних покарань та залякування зі сторони свого батька, в неї досі спостерігаються негативні наслідки, зокрема: вона боїться лишатися наодинці вдома, без присутності бабусі чи дідуся, через страх, що за адресою їх проживання, коли вони будуть відсутні, прийде заінтересована особа ОСОБА_2 , поб`є її та силою вивезе знову до Харкова, де в неї не має рідних і ніхто не зможе її більше захистити та допомогти, вона стала знервована та замкнена в собі, часто плаче, важко іде на контакт з іншими однолітками.

І ці страхи неповнолітньої ОСОБА_8 є не безпідставними. Так, починаючи з 20-00 години 20.02.2022 року, заінтересована особа ОСОБА_2 , почав телефонувати та писати повідомлення заінтересованій особі - 3 - ОСОБА_3 , дідусю ОСОБА_6 , з вимогами негайно повернути ОСОБА_6 йому, погрожуючи тим, що якщо вони із бабусею добровільно не видадуть дитину, то він подасть заяву до поліції, що вони її викрали і їм буде дуже багато проблем. На роз`яснення про те, що дитина після потерпання від його протиправних дій нині розміщена в їх родині, ОСОБА_2 не зважав та наполягав на своєму. Переймаючись не через дитину або її стан, а саме хвилюючись, що через вилучення в нього дитини він нині може втратити доступ до коштів, які призначені дитині по втраті годувальника, за рахунок яких він взагалі існує і якими одноосібно користується, ОСОБА_2 - звернувся до поліції, здійснивши недостовірне повідомлення про начебто викрадення дідусем та бабусею дитини та утримування її у себе. В наслідок чого, за адресою тимчасового розміщення дитини прибув екіпаж поліції, представник служби у справах дітей, що дуже налякало неповнолітню ОСОБА_1 , яка перелякавшись, що її віддадуть батьку плакала потім всю ніч та не могла заспокоїтись навіть у присутності поліцейських та рідних. На зауваження про те, що нині щодо нього розглядається адміністративний матеріал щодо вчинення домашнього насильства проти дитини та відкрито кримінальне провадження, ОСОБА_2 висловлює думку, що то все для нього нічого не буде і дитину він поверне собі будь - що. Вся ця, травмуюча дитину ситуація тривала 20.02.2022 р. до 22:00 години вечора, після чого ОСОБА_6 вже до ранку не змогла заснути.

Отже, існують реальні ризики подальшого переслідування та залякування неповнолітньої потерпілої - ОСОБА_1 , з метою впливу на її покази та можливого уникнення кримінальної відповідальності кривдником за вчинене кримінальне правопорушення, також можна стверджувати що існують реальні ризики та загрози для психологічного та фізичного здоров`я даної дитини, і подальше контактування та спільне проживання разом із ОСОБА_2 може призвести до непоправних наслідків та може становити небезпеку для життя потерпілої.

Своєю поведінкою та діями ОСОБА_2 , перетворив умови проживання у квартирі для неповнолітньої ОСОБА_1 на нестерпні та небезпечні. Вказане стало підставою для звернення до суду з заявою.

Рішенням Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 лютого 2022 року заява адвоката Радіонової Наталії Євгеніївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , заінтересовані особи - ОСОБА_2 , Служба у справах дітей виконкому Саксаганської районної у місті ради, ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису залишена без задоволення.

Адвокат Радіонова Н.Є., будучи незгодною з ухваленим судовим рішенням подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність оскаржуваного рішення, ухваленого з порушенням норм матеріального права, неповноту дослідження обставин справи, просить його скасувати, ухвалити нове судове рішення про повне задоволення її заяви про видачу обмежувального припису.

При цьому, скаржник зазначає, що судом не було взято до уваги висновок психолога, де зазначено про наявність у дитини у стосунках з батьком глибокої психологічної травми, що є прямим доказом наявного тривалого психологічного домашнього насильства зі сторони батька ОСОБА_2 до неповнолітньої доньки ОСОБА_4 . Вказує, що суд не взяв до уваги той факт, що 15.02.2022 на засіданні комісії з питань захисту прав дитини була розглянута заява батька ОСОБА_2 про повернення йому дитини та прийнято рішення про недоцільність повернення дитини та тимчасового влаштування її у родину рідних бабусі та дідуся. Також адвокат вважає, що суд безпідставно не взяв до уваги характеристику зі школи на ОСОБА_9 , де зазначено, що батько дівчинки ОСОБА_2 не часто відвідує батьківські збори та не цікавиться її успіхами у навчанні, стосунки з донькою напружені.

Скаржник вказує, що суд проігнорував Довідку за результатами проведеної психологічної діагностики з ОСОБА_1 , яка була проведена за зверненням служби у справах дітей виконкому Саксаганської районної у місті ради, консультантом КЗ «Центр професійного розвитку педагогічних працівників» КМР ОСОБА_1 , в якій повно та обґрунтовано, на підставі психологічних методик діагностування виявлено та встановлено, що дитина має думки про нездоланність перешкод, а саме повернення у рідний дім до тата, викликають у дитини тривогу та страх, дівчинка бажає позбутися неприємних спогадів та страхів, які пов`язує із взаємостосунками з батьком та бабусею (матір`ю тата), що спогади про батька викликають емоційний дискомфорт, відчуття непотрібності та небезпеки, що у стосунках із батьком, дитина має глибоку психологічну травму, що є доказом щонайменш психологічного домашнього насильства, яке дитина зазнала від рідного батька.

На думку адвоката Радіонової Н.Є. все свідчить про упереджене ставлення судом до звернення з приводу вчинюваного домашнього насильства до дитини в родині, до наявних у справі доказів та поверхневість і необґрунтованість висновку суду про відсутність даного насильства, ігнорування наслідків для психічного здоров`я дитини та однобічне врахування лише тверджень заінтересованої особи 1, без реального всебічного дослідження всіх доказів та обставин справи і тим більш без врахування найкращих інтересів дитини при розгляді питання. Яке безпосередньо стосувалося неї, її потреб у безпеці та повазі.

Окрім того, скаржник зазначає, що судом безпідставного проігноровано той факт, що відносно ОСОБА_2 розслідується кримінальне провадження за ст.126-1 КК України, а також було відкрито адміністративне провадження за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши думку адвоката Радіонової Н.Є., яка підтримала доводи і вимоги апеляційної скарги з викладених у ній підстав, просила скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове, яким у повному обсязі задовольнити її заяву про видачу обмежувального припису, думку ОСОБА_2 та його представника - адвоката Нечаєва А.В., які, кожен окремо заперечували проти задоволення апеляційної скарги, просили оскаржуване судове рішення залишити без змін, заінтересовану особу ОСОБА_3 , який підтримав апеляційну скаргу адвоката Радіонової Н.Є., перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміні в частині мотивів відмови у видачі обмежувального припису, з огляду на таке.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що неповнолітня ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є донькою ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ( а.с.6, 7).

Відповідно до листа служби у справах дітей по Індустріальному району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, вих.№02-22/124/22 від 17.01.2022 року, на запит ОСОБА_12 надана інформація про те, що у відношенні ОСОБА_2 складено адміністративний протокол за ч.1 ст.173-2 КУпАП. Дитина на підставі акта органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та доставку була тимчасово влаштована до комунального некомерційного закладу «Міська клінічна лікарня № 16» Харківської міської ради. Крім того, Відділом №1 Харківського районного управління поліції №2 Головного управління національної поліції в Харківській області розслідується кримінальне провадження №0001523 від 20.12.2021р. за ст.126-І КК України за фактом вчинення домашнього насильства відносно неповнолітньої ОСОБА_4 (а.с.8, 9).

Згідно з відповіддю від 21.01.2022 р. вих.№51-153-22 за підписом заступника керівника Немишлянської окружної прокуратури м. Харкова Юрія Алекаєва, на звернення адвоката Шевченко О.С, повідомлено, що Відділом №1 Харківського районного управління поліції №2 Головного управління національної поліції в Харківській області розслідується кримінальне провадження №0001523 від 20.12.2021р. за ст. 126-1 КК України за фактом вчинення домашнього насильства відносно неповнолітньої ОСОБА_13 (а.с.10).

У відповідності до скріншоту з публічного сайту Судова влада України публічному у Орджонікідзевському районному суді м.Харкова зареєстровано адміністративне провадження №644/1176/22 щодо ОСОБА_2 , про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства. 14.02.2022 року призначено склад суду (а.с.11).

Згідно з Наказом №13 від 15.02.2022 року начальника у справах дітей виконкому Саксаганської районної у місті ради, вирішено тимчасово влаштувати неповнолітню ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в сім`ю рідної баби ОСОБА_7 , 1948 року народження, за адресою: АДРЕСА_1 , на період налагодження взаємовідносин між батьком, ОСОБА_2 та донькою ОСОБА_1 (а.с.12).

Відповідно до характеристики директора Харківської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів №155 Вих.№01-48/25 від 12.01.2022 року ОСОБА_1 навчається в ХСШ №155 з 2013 року. Дівчина проживає разом із батьком у неповній сім`ї, мати померла. У школі взята на облік у соціального педагога, як дитина пільгового контингенту.

За час навчання ОСОБА_6 проявила себе, як дисциплінована, працелюбна та уважна учениця. Добре запам`ятовує навчальний матеріал, виявляє логічне та творче мислення. Має здібності до філологічних предметів. Багато читає, цікавиться журналістикою.

До виконання громадських доручень ставиться сумлінно. Була редактором шкільної газети. Володіє навчальним матеріалом на достатньому рівні. Брала участь у шкільних олімпіадах з хімії, української мови та літератури, іноземної мови (англійської), нагороджена грамотами.

За характером ОСОБА_6 стримана, не конфліктна. Може проявляти такі позитивні якості, як уважність, чуйність, доброта, скромність, самостійність та працелюбність. Але останнім часом дівчина стала більш закритою у спілкуванні з однокласниками та вчителями, виважено добирає слова та добре міркує перед тим, як сказати щось у голос. На заняттях стала менш уважною, не завжди підготовлена. На перервах постійно спілкується з кимось он-лайн.

Батько дівчини, ОСОБА_2 , не часто відвідує батьківські збори та не цікавиться її успіхами у навчанні. Стосунки із донькою напружені (а.с.34).

Згідно з довідкою за результатами проведеної психологічної діагностики з ОСОБА_1 складений висновок, що у стосунках з батьком, остання має глибоку психологічну травму. Рідний дім викликає страх та небезпеку, через відсутність у ньому порозуміння та психологічного комфорту (а.с.38).

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про відмову у видачі обмежувального припису, виходив з необґрунтованості заяви, недоведеності наявності ризиків вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства щодо неповнолітньої дитини і потребу в її захисті в порядку передбаченому законом, а звернення до різних органів державної влади, зокрема до правоохоронних, самі по собі не підтверджують факт вчинення насильства ОСОБА_2 щодо доньки, що є необхідною умовою для застосування до нього спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені спеціальним законом.

Проте, колегія суддів частково погоджується з такими висновками суду першої інстанції , з огляду на таке.

Статею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з частиною першої статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства, врегульовано Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» .

Як вбачається з пунктів 3, 5-8 частини першої статті 1 Закону України від 07 грудня 2017 року № 2229-VIII «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі - Закон №2229-VIII) домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі, щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Запобігання домашньому насильству - система заходів, що здійснюються органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями, а також громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, та спрямовані на підвищення рівня обізнаності суспільства щодо форм, причин і наслідків домашнього насильства, формування нетерпимого ставлення до насильницької моделі поведінки у приватних стосунках, небайдужого ставлення до постраждалих осіб, насамперед до постраждалих дітей, викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків, а також будь-яких звичаїв і традицій, що на них ґрунтуються.

Кривдник це особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі, а особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи (пункт 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» ).

У частині другій статті 26 Закону №2229-VIII передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Згідно з частиною третьою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У пункті 9 частини першої статті 1 цього Закону визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Відповідно до частини першої статті 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству поширюється на колишнє подружжя незалежно від факту спільного проживання (пункт 2 частини другої статті 3 Закону № 2229-VIII).

Визначення конкретних видів, передбачених частиною другою статті 26 Законом №2229-VIII, заходів тимчасового обмеження прав кривдника або обов`язків, які покладаються на нього, а також строку, на який видається обмежувальний припис, належить до компетенції суду.

Законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Аналогічні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 363/3496/18, провадження № 61-4830св19; від 26 вересня 2019 року у справі № 452/317/19-ц, провадження № 61-12915св19; від 17 червня 2020 року у справі № 509/2131/18, провадження № 61-271св19; від 23 грудня 2020 року у справі № 753/17743/19, провадження № 61-23053св19; від 24 лютого 2021 року у справі № 570/2528/20, провадження № 61-16103св20.

У постанові Верховного Суду від 05 вересня 2019 року в справі №756/3859/19 (провадження № 61-11564св19) зроблено висновок, що обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у Кодексі України про адміністративне правопорушення та Кримінальному кодексі України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

За висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 28 квітня 2020 року у справі №754/11171/19 (провадження №61-21971св19) тимчасове обмеження права власності кривдника з метою забезпечення безпеки постраждалої особи при видачі обмежувального припису у порядку, визначеному Законом №2229-VIII, є легітимним заходом втручання у права та свободи особи. При вирішенні питання щодо застосування такого заходу суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність втручання у права і свободи особи, враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи.

Так, судом встановлено, що подія, яка стала підставою для звернення до суду із заявою про видачу обмежувального припису сталася 19 грудня 2021 року у АДРЕСА_2 , де на той час проживали батько ОСОБА_2 з донькою ОСОБА_1 .

Після самостійного звернення ОСОБА_1 до поліції, дитину в той же день 19.12.2021 на підставі акту органу внутрішніх справ було госпіталізовано до КНЗ «Міська клінічна дитяча лікарня №16» Харківської міської ради, а в подальшому, оскільки дитина зареєстрована на території міста Кривого Рогу, вона була переведена на подальше медичне обстеження до медичного закладу м.Кривого Рогу - КНП МДКЛ №16.

Згідно з Наказом №13 виконкому Саксаганської районної у місті ради від 15.02.2022 р. про тимчасове влаштування дитини, яка залишилася без батьківського піклування, неповнолітню ОСОБА_1 тимчасово влаштовано в сім`ю рідних бабусі - ОСОБА_7 та дідуся - ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з лютого 2021 року і по теперішній час проживає разом з бабою та дідом, з батьком не бачиться та має намір і в подальшому проживати з ними.

Також судом встановлено, що Відділом №1 Харківського районного управління поліції №2 Головного управління національної поліції в Харківській області розслідується кримінальне провадження №0001523 від 20.12.2021р. за ст.126-1 КК України за фактом вчинення домашнього насильства відносно неповнолітньої ОСОБА_13 та в провадженні Орджонікідзевського районного суду м.Харкова зареєстровано адміністративне провадження №644/1176/22 щодо ОСОБА_2 , про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства (а.с.10,11).

Відомостей щодо прийнятих рішень по кримінальному провадженню та справі про адміністративне правопорушення матеріали справи не містять і встановити їх на теперішній час не має можливості, оскільки Указом Президента України №64/2022 з 05 годин 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України введено воєнний стан, строк дії якого продовжувався наступними Указами Президента та діє по теперішній час до 23 серпня 2022 року.

В період дії в Україні воєнного стану, доступ до Єдиного державного реєстру судових рішень, сервісів інформаційного реєстру "Судова влада України", "Стан розгляду справ" та "Список справ", призначених до розгляду" тимчасово зупинено, окрім того з початку військової агресії Російської Федерації проти України на території Харкова та Харківської області ведуться активні бойові дії, які тривають і по теперішній час, що можливо впливає на роботу судів у цій місцевості, тому не можливо з`ясувати на якій стадії перебуває кримінальне провадження (чи направлено до суду з обвинувальним актом, чи триває слідство), а також яке рішення прийнято або не прийнято по справі №644/1176/22 про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 .

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що суду не надано доказів притягнення ОСОБА_2 до кримінальної або адміністративної відповідальності, а саме, що звернення до правоохоронних органів не підтверджує факт вчинення насильства ОСОБА_2 щодо доньки, оскільки встановити відомості щодо прийнятих рішень по кримінальному провадженню та по справі про адміністративне правопорушення на теперішній час через введення воєнного стану в Україні неможливо.

Колегія суддів, беручи до уваги, що обмежувальний припис є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб з огляду на наявність ризиків до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративній або кримінальній справах, з урахуванням часу, який минув з дня події - 19.12.2022, майже півроку (строк на якій адвокат Радіонова Н.Є. просила видати обмежувальний припис), перебуванням дитини в сім`ї рідних діда та баби, неможливості встановити інформацію щодо прийнятих або не прийнятих рішеннях у кримінальній та адміністративній справах щодо ОСОБА_2 , відсутності на теперішній час ризиків щодо вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства щодо доньки ОСОБА_4 , суд апеляційної інстанції вважає, що необхідність видачі судом обмежувального припису відпала.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду підлягає зміні в частині мотивів відмови у видачі обмежувального припису щодо ОСОБА_2 , виклавши їх у редакції цієї постанови.

Керуючисьст.ст.367, 374, 376, 381,382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Радіонової Наталії Євгеніївни, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 лютого 2022 року змінити в частині мотивів відмови в редакції цієї постанови.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 10 червня 2022 року.

Головуючий:

Судді: