Справа № 175/4315/21-ц
Провадження № 2/175/1261/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2022 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Озерянської Ж.М.

з участю секретаря Сайгак А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Слобожанське цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант» про відшкодування шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2021 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант» про відшкодування шкоди, в якій просив суд стягнути з Приватного Акціонерного Товариства Страхової Компанії «Мега-Гарант» на користь ОСОБА_1 25038,00 грн. ( двадцять п`ять тисяч тридцять вісім гривень 00 копійок) моральної шкоди завданої внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Позивач ОСОБА_1 надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі(а.с.64).

Відповідач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Мега-Гарант» про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення(а.с.25) та довідками про доставку електронних листів(а.с.67, 70), однак представник у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, надано відзив на позовну заяву(а.с.27-58).

Повно та всебічно вивчивши матеріали справи, дослідивши надані сторонами докази, ознайомившись з відзивом на позов, суд прийшов до наступного.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що 31 травня 2019 року о 23 годині 00 хвилин ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «ВАЗ 210930» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по автошляху «Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя», що проходить по території Криничанського району Дніпропетровської області зі сторони смт. Аули у напрямку м. Кам`янське, де під час руху здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_3 , який перетинав проїздну частину дороги у невстановленому місці. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 від отриманих травм помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть(а.с.10).

Вироком Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 11 вересня 2019 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбачуваного ч. 2 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки; у відповідності зі ст. 75,76 КК України ОСОБА_2 від відбування покарання звільнено за умови, що він на протязі ТРЬОХ років не скоїть нового злочину, періодично з`являтиметься для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомлятиме уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи; стягнуто з ОСОБА_2 , 1256,08 грн. на користь держави; стягнуто з ОСОБА_2 , 1256,08 грн. на користь держави за проведення експертизи № 11/10.2/604 від 27 червня 2019 року; стягнуто з ОСОБА_2 , 942,06 грн. на користь держави за проведення експертизи № 11/10.1/607 від 26 червня 2019 року; речовий доказ - автомобіль ВАЗ 210930, держномер НОМЕР_1 - передано ОСОБА_2 (а.с.40-43).

Вироком Дніпровського апеляційного суду від 14 листопада 2019 року апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області Філя О.І., - задоволено; вирок Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 11 вересня 2019 року щодо ОСОБА_2 , в частині призначення покарання, - скасовано; ухвалено новий, яким призначити ОСОБА_2 покарання за ч.2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки; на підставі ст. 75 КК України, звільнено ОСОБА_2 від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 роки; покладено на обвинуваченого ОСОБА_2 обов`язки, передбачені п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; в іншій частині вирок залишено без змін(а.с.11-13).

Представником ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_1 25 червня 2019 року на адресу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант» було направлено заяву на виплату страхового відшкодування(а.с.8), згідно якої розмір належного до виплати страхового відшкодування становить 65 156 грн. 00 коп., що складається з виплати моральної шкоди у розмірі 50 076 грн. 00 коп. та виплат пов`язаних з похованням у розмірі 15 080 грн. 00 коп.

Листом від 07 травня 2020 року надано відповідь на заяву про виплату страхового відшкодування відносно страхового випадку, що стався 31 травня 2019 року, АТ СК «МЕГА-ГАРАНТ» повідомило представника ОСОБА_1 про прийняте рішення, згідно з яким вирішено зменшити на 50% розмір виплати для відшкодування моральної шкоди(а.с.35).

Також відповідно до платіжного доручення №5966 від 07 травня 2020 року АТ СК «МЕГА-ГАРАНТ» виплатило представнику позивача ОСОБА_4 40 799 грн. 29 коп.(а.с.34).

Не погоджуючись з вказаним рішенням представником ОСОБА_1 було подано скаргу до Національного банку України, на що було надано відповідну відповідь(а.с.15-16).

Положеннями ст. 1 Закону України Про страхування передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Приписами ст. 980 ЦК України визначено, що предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: 1) життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); 2) володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); 3) відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у ст. 7 Закону України Про страхування . До таких видів, зокрема, віднесено страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини в цій сфері регламентує Закон № 1961-ІV (Закон України Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 1 липня 2004 року №1961-IV).

У відповідності до ст. ст. 3 Закону № 1961-ІV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до ст. 5 Закону № 1961-ІV об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно ст. 6 Закону № 1961-ІV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров1ю та/або майну потерпілого.

У відповідності до п. 22.1 ст. 22 Закону № 1961-ІV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок ДТП, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого (п.23.1 ст.23 Закону № 1961-ІV).

Згідно з п. 27.1-27.5 ст.27 Закону №1961-ІV страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок ДТП настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Страховик (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених ст.1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Страховик (у випадках, передбачених підпунктами г і ґ пункту 41.1 та підпунктом в п. 41.2 ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду.

Згідно з п. 35.1 ст.35 Закону № 1961-ІV для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП подає страховику (у випадках, передбачених ст.41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися: а) найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ; б) прізвище, ім`я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження; в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих; ґ) підпис заявника та дата подання заяви.

Відповідно до п.36.1 ст.36 Закону № 1961-ІV страховик (у випадках, передбачених ст.41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Виключний перелік підстав для відмови у здійсненні страховиком страхового відшкодування передбачений у ст.37 Закону № 1961-ІV.

Рішення страховика (МТСБУ) про здійснення або відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) може бути оскаржено страхувальником чи особою, яка має право на відшкодування, у судовому порядку(п. 36.7 ст. 36 Закону № 1961-ІV).

Відповідно до приписів ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом.

Пунктами 1, 3 ч. 2 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; в інших випадках, встановлених законом.

Згідно з ч. ч. 1, 2, 5 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

З огляду на презумпцію вини завданої шкоди, передбаченої ч.2 ст.1166 ЦК України, відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч.5 ст.1187 ЦК України, п.1 ч.2 ст.1167 ЦК України).

Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди.

За змістом ст. ст. 1166, 1187 ЦК України в разі завдання джерелом підвищеної небезпеки шкоди смертю фізичної особи такі дії визнаються неправомірними за винятком двох випадків: 1) коли шкоди було завдано внаслідок непереборної сили; 2) коли шкоди було завдано внаслідок умислу потерпілого. При цьому наявність зазначених обставин має довести володілець джерела підвищеної небезпеки або особа, відповідальна за нього.

Відповідачем в цій справі вказаних обставин не доведено.

З вироку Криничанського районного суду Дніпропетровської області вбачається, що наїзд на пішохода ОСОБА_3 , який від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці пригоди, стався автомобілем «ВАЗ 210930» реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , цивільна відповідальність якого застрахована в ПАТ «СК «МЕГА-ГАРАНТ».

Таким чином, встановлені у вищезгаданому вироку обставини вказують на причинно-наслідковий зв`язок між протиправними діями володільця джерела підвищеної небезпеки, від яких загинув батько позивача, та заподіяною внаслідок ДТП шкодою.

Посилання відповідача на те, що саме дії пішохода ОСОБА_3 стали причиною ДТП, є неспроможними і не можуть бути підставою для звільнення від обов`язку відшкодувати шкоду, оскільки страховик не довели наявності непереборної сили або умислу потерпілого ОСОБА_3 в заподіянні шкоди.

Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в повному обсязі.

Оскільки позивач був звільненим від сплати судового збору та позов задоволено в повному обсязі, витрати по сплаті судового збору повинні бути стягнуто з відповідача.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 5, 10, 12, 13, 76, 77, 78, 79, 81, 82, 83, 89, 137, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, ст. ст. 11, 15, 16, 1167, 1187, 1188, 1193 ЦК України, Законом України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів , суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант» про відшкодування шкоди - задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант» на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 25 038 грн. 00 коп. моральної шкоди завданої внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант» на користь держави судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Озерянська Ж.М.