Житомирський апеляційний суд
Справа №278/3887/21 Головуючий у 1-й інст. Татуйка Є.О.
Категорія 60 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Трояновської Г.С.

суддів: Павицької Т.М., Талько О.Б.

з участю секретаря судового засідання Кузьменко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу № 278/3887/21 за позовом ОСОБА_1 до Глибочицької сільської ради Житомирського району Житомирської області про визнання права власності в порядку спадкування

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 01 лютого 2022 року, ухваленого під головуванням судді Татуйка Є.О. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із названим позовом та просила визнати за нею право власності на земельну ділянку кадастровий номер :07:001:0211 площею 0,1567 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_2 . Після його смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку кадастровий номер :07:001:0211 площею 0,1567 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 . Вказала, що вона є єдиною спадкоємицею першої черги. Зазначила, у квітні 2016 року вона звернулася до приватного нотаріуса Черпак Г.А. з заявою про прийняття спадщини, на підставі якої була заведена спадкова справа №27/2016 від 20.04.2016. Проте до цього часу нотаріус не видав свідоцтво про право на спадщину та не вчинив будь-яких дій, мотивуючи невидачу свідоцтва наявністю судового спору щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю. Оскільки неможливість оформлення спадщини в нотаріальному порядку обумовлена істотними перешкодами, просила задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 01 лютого 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність рішення суду, неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить його скасувати і ухвалити нове судове рішення про задоволення позову. Доводи апеляційної скарги у своїй сукупності зводяться до мотивів позовної заяви.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з огляду на таке.

Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 19.04.1992 (а.с. 10).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 та після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно (а.с. 9).

Згідно ксерокопії витягу з реєстру, ОСОБА_2 є власником земельної ділянки кадастровий номер :07:001:0211 площею 0,1567 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 на підставі рішення органу виконавчої влади 2 Стрижівської сільської ради від 14.01.1994 (а.с. 11). Документ, що посвідчує право Державний акт І-ЖТ 015918 від 26.02.1998.

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру після смерті ОСОБА_2 20.04.2016 була заведена спадкова справа 27/2016 (а.с. 59).

Із листа Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) вбачається, що приватну нотаріальну діяльність ОСОБА_3 припинено з 18. 09.2018. Станом на 24.09.2021 документи нотаріального діловодства та архів приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Черпак Г.А. до Житомирського обласного державного нотаріального архіву не передано (а.с. 12-13).

За повідомленням Житомирського обласного державного нотаріального архіву Центрально-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Хмельницький) від 22.06.2022 ОСОБА_2 11 грудня 1992 року склав заповіт, яким заповів належну йому на праві особистої приватної власності квартиру АДРЕСА_2 своїй дочці ОСОБА_4 (а.с.83).

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори) заповіт ОСОБА_2 від 11.12.1992 є чинним (а.с.84).

Відповідно до інформації відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі від 03.07.2022 №3274/24-29-19 на підставі повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.95).

Розглядаючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що заявлений позов не підлягає до задоволення, оскільки матеріали справи не містять доказів про порушення, невизнання або оспорювання прав позивача, як відповідачем так і будь-якими іншими особами. Посилання позивачем на ту обставину, що вона не може оформити спадкових прав через анулювання свідоцтва про право на зайняття діяльністю приватного нотаріуса, який відкрив спадкову справу, не свідчить про наявність спору, що має вирішуватись в рамках цивільного судочинства.

Колегія суддів не погоджується із висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Згідно зі статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно статті 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Згідно із частинами 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти або не прийняти спадщину.

Відповідно до роз`яснень, викладених в абзацах 2,3 п.6 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Згідно ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч.1п.«г» ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки, втому числі, на підставі прийняття спадщини.

Згідно ч. 2 ст. 373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.

Згідно статті 79 ЗК України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Законодавством також встановлено, що межі земельних ділянок визначаються в технічній документації із землеустрою та в натурі (на місцевості).

У відповідності до вимог ч.ч.1, 3, 4, 9, 10 ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Згідно частини 1статті 125 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Відповідно п. „а" ч. 1ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання прав.

Відповідно до частини 1 статті 34, частини 2 статті 48 та статей 66-68 Закону України «Про нотаріат» обов`язок щодо встановлення спадкового майна, кола спадкоємців та видачі свідоцтв про право власності на спадкове майно покладений на органи нотаріату.

Як зазначено в ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, що прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно до нотаріуса, який відповідно до вимог ст. 68 Закону України «Про нотаріат» при видачі свідоцтва перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно пункту 1 частини 2статті 16 ЦК визнання права є одним із способів цивільних прав та інтересів.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення в нотаріальному порядку.

Оскільки, земельна ділянка з кадастровим номером :07:001:0211 площею 0,1567 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 на праві власності належала покійному ОСОБА_2 , а позивач в свою чергу, як єдиний спадкоємець за законом після його смерті звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте не оформила спадкових прав через наявність вище зазначених перешкод, та, враховуючи той факт, що позивачем були вичерпані всі можливості одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, тому її цивільне право підлягає захисту в цивільному порядку.

Крім того, колегія суддів зауважує, що позивач позбавлена можливості відкрити спадкову справу у іншого нотаріуса, оскільки спадкова справа була належним чином відкрита та внесена у спадковий реєстр приватним нотаріусом Черпак Г.А., а також позбавлена можливості в будь-який спосіб зобов`язати нотаріуса передати спадкову справу до нотаріального архіву згідно вимог чинного законодавства, оскільки приватну нотаріальну діяльність нотаріуса Черпак Г.А. припинено.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що позивач не може реалізувати своє право на прийняття спадщини через нотаріальну контору, а також те, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, при цьому ухвалення рішення на користь позивача не суперечить закону, не порушує прав, свобод третіх осіб, апеляційний суд приходить до висновку, що поданий позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів, вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції не ґрунтується на вимогах закону, а висновки суду не відповідають обставинам справи та зроблені із порушенням норм процесуального та матеріального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тому воно підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , а саме визнання за нею після смерті чоловіка ОСОБА_2 права власності на зазначене майно в порядку спадкування за законом.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374, 376, 381-384, 390-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 01 лютого 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку кадастровий номер :07:001:0211 площею 0,1567 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 08.08.2022.

Головуючий Судді