Справа № 569/9143/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2022 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Першко О.О.

секретар судового засідання Прокопчук Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «ЄВРОІНС Україна» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до ПрАТ «СК «ЄВРОІНС УКРАЇНА» (далі відповідач), в якому просить стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 68 021 грн. 38 коп. та моральну шкоду в розмірі 5 000 грн. 00 коп.

Свої позовні вимоги мотивував тим, що 22 жовтня 2018 року о 15 год. 20 хв. в м. Рівне на перехресті вул. Кобзарська-Буковинська водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Peugeot 3008», номерний знак НОМЕР_1 , виконуючи маневр обгону допустив зіткнення з автомобілем «Audi A6», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухався попереду та виконував на перехресті маневр повороту ліворуч. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження, а позивач легкі тілесні ушкодження. Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 04 січня 2019 року у справі № 569/2993/20 ОСОБА_2 , водій автомобіля «Peugeot 3008», номерний знак НОМЕР_1 , визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнутий до адміністративної відповідальності.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Peugeot 3008», номерний знак НОМЕР_1 , була застрахована у ПрАТ «СК «ЄВРОІНС УКРАЇНА», страховий поліс № АМ4323811. В період з 2019 року, після притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, він неодноразово звертався до відповідача із заявою про отримання страхового відшкодування, однак відповідач відмовив у такій виплаті. Зазначає, що відповідно до Звіту № 283 Е від 16 квітня 2019 року про оцінку автомобіля «Audi A6», номерний знак НОМЕР_2 , заподіяний матеріальний збиток складає 68 021 грн. 38 коп., який підлягає стягненню з відповідача.

Крім того, йому була заподіяна моральна шкода протиправними діями відповідача, яка полягала у порушенні звичного устрою його сім`ї, внаслідок пошкодження автомобіля, незручності щодо пересування, що викликало фізичні та душевні страждання, також моральне страждання йому завдали постійні відмови страхової компанії, моральну шкоду він оцінює в розмірі 5 000 грн. 00 коп.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про час, дату і місце проведення судових засідань. 14 червня 2022 року представник позивача ОСОБА_3 подала заяву про розгляд справи без її участі та участі позивача, просить позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився жодного разу, хоча належним чином повідомлявся про час, дату і місце проведення судових засідань. Про причини неявки суд не повідомив.

Заочним рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 13 липня 2021 року позов задоволено частково.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 17 грудня 2021 року заочне рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 13 липня 2021 року скасовано і призначено справу до розгляду.

Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд дійшов наступних висновків.

Як встановлено судом, 22 жовтня 2018 року о 15 год. 20 хв. в м. Рівне на перехресті вул. Кобзарська-Буковинська, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Peugeot 3008», номерний знак НОМЕР_1 , виконуючи маневр обгону, допустив зіткнення з автомобілем «Audi A6», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався попереду та виконував на перехресті маневр повороту ліворуч. В результаті дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_1 отримав легкі тілесні ушкодження, а транспортні засоби механічні пошкодження.

Постановою т.в.о начальника відділення розслідування злочинів у сфері транспорту СВ Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області Кладько А.І. від 30 листопада 2018 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006369 від 22 жовтня 2018 року закрито, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Відповідно до постанови Рівненського міського суду Рівненської області від 04 січня 2019 року, яка набрала законної сили 15 січня 2019 року, ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн.

Частиною 6 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) встановлено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже, встановлений постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 04 січня 2019 року факт дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої автомобіль «Audi A6», номерний знак НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 , зазнав механічних пошкоджень, вина у скоєнні цієї дорожньо-транспортної пригоди водія транспортного засобу «Peugeot 3008», номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , є обставинами, що мають преюдиційне значення та не підлягають доказуванню.

На момент настання дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Peugeot 3008», номерний знак НОМЕР_1 , була застрахована у ПрАТ «СК «ЄВРОІНС Україна», страховий поліс № АМ 4323811.

За умовами поліса обов`язкового страхування № АМ 4323811 встановлено ліміт за шкоду завдану майну 100 000 грн. та франшизу 2 000 грн.

23 жовтня 2018 року ОСОБА_1 повідомив ПрАТ «СК «ЄВРОІНС УКРАЇНА» про дорожньо-транспортну пригоду, однак ПрАТ «СК «ЄВРОІНС УКРАЇНА» вказало ОСОБА_1 про неможливість здійснення страхового відшкодування на його користь внаслідок пошкодження транспортного засобу «Audi A6», реєстраційний номер НОМЕР_2 , оскільки у ПрАТ «СК «ЄВРОІНС УКРАЇНА» відсутній документ, який би підтверджував право власності ОСОБА_1 на пошкоджене майно, чи документ, який уповноважував би його на отримання страхового відшкодування внаслідок пошкодження транспортного засобу, що підтверджується відповіддю ПрАТ «СК «ЄВРОІНС УКРАЇНА» за вих. № 223 від 28 березня 2019 року.

05 квітня 2019 року ОСОБА_1 подав заяву ПрАТ «СК «ЄВРОІНС УКРАЇНА» про отримання страхового відшкодування, в якій вказав, що долучає копію довіреності №0690 від 22 листопада 2017 року, яка підтверджує його право як довіреної особи від ЗАО «NILTERA IR KO» на отримання страхових виплат у випадку страхової дорожньо-транспортної пригоди.

27 травня 2019 року представником ОСОБА_1 - ОСОБА_4 подано ПрАТ «СК «ЄВРОІНС УКРАЇНА» заяву про виплату страхового відшкодування, а 08 липня 2019 року заяву з проханням роз`яснити письмово відмову у виплаті страхового відшкодування.

Як слідує з відповіді ПрАТ «СК «ЄВРОІНС УКРАЇНА» за вих. № 668 від 22 липня 2019 року для розгляду заяви про страхову виплату від 27 травня 2019 року необхідно подати легалізовану довіреність з передбаченим правом на отримання страхового відшкодування внаслідок пошкодження автомобіля «Audi A6», номерний знак НОМЕР_2 , належним чином засвідчені копії установчих документів юридичної особи резидента Литовської Республіки UAB «NILTERA IR KO», а також нотаріально-посвідчений переклад свідоцтва про державну реєстрацію пошкодженого транспортного засобу.

Згідно Звіту № 283 Е про оцінку автомобіля «Audi A6», номерний знак НОМЕР_2 від 16 квітня 2019 року, виконаного аварійним комісаром ОСОБА_5 ПП «Експерт-Сервіс-Альфа» на підставі договору з ОСОБА_1 , за результатами проведення оцінки автомобіля його ринкова вартість станом на момент до його пошкодження в ДТП визначена в сумі 68 021 грн. 38 коп. Аналогічна сума визначена згідно Звіту № 282 К про оцінку автомобіля «Audi A6», номерний знак НОМЕР_2 від 15 квітня 2019 року виконаного суб`єктом оціночної діяльності СПД-фізичною особою ОСОБА_6 на підставі договору (заяви), укладеного з ПрАТ «СК «Євроінс Україна».

Як слідує з звіту № 307Е від 23 квітня 2019 року спеціаліста-автотоварознавця про визначення ринкової вартості автомобіля «Audi A6», номерний знак НОМЕР_2 , після ДТП (працездатних складових автомобіля) станом на 22 жовтня 2018 року, виконаного аварійним комісаром ОСОБА_5 ПП «Експерт-Сервіс-Альфа» на підставі заяви ОСОБА_1 , ринкова вартість автомобіля «Audi A6», номерний знак НОМЕР_2 , після ДТП (працездатних складових становить) 19 224 грн. 31 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Відтак, за загальним правилом, відповідальність за шкоду несе боржник особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.

Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Відповідно до частини першої статті 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону).

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Частиною першою статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Дії осіб, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), визначені у статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування (частина перша статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Вказаною нормою також визначено вимоги до змісту та необхідних додатків до заяви про страхове відшкодування.

Згідно роз`яснень п. 13 Постанови Пленуму ВССУ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01 березня 2013 року, враховуючи, що відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. До таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, визначених пунктом 2.1. Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб).

Стаття 395 ЦК України визначає види речових прав на чуже майно, до яких належить право володіння. Речове право на чуже майно, як і право власності, носить абсолютний характер. Суб`єкт речового права на чуже майно вступає у відносини з усіма іншими суб`єктами, хто його оточує.

Таким чином, абсолютний характер речового права проявляється в тому, що порушником речового права на чуже майно може бути будь-яка особа із числа тих, з ким він вступає у відносини.

Відповідно до статті 396 ЦК України правила про захист права власності, які встановлені главою 29 ЦК України, поширюються на речові права власності на чуже майно.

Якщо порушення речового права на чуже майно з вини третіх осіб завдало певних майнових збитків особі, якій належить це право, то ця особа може звернутися за захистом належних їй прав на підставі статті 396 ЦК України.

Факт правомірності володіння майном є достатньою підставою для особи, яка володіє речовим правом на чуже майно, для звернення за захистом цього права.

Тобто, спричинення шкоди користувачу майна випливає з факту його користування цим майном на достатній правовій підставі відповідно до п. 2.2 Правил дорожнього руху.

Згідно з частиною другою статті 1187 ЦК України під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших правових підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Згідно з пунктом 2.2 Правил дорожнього руху, власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

Таким чином, спричинення шкоди користувачу майна випливає з факту користування ним на достатній правовій підставі, відповідно до пункту 2.2 Правил дорожнього руху, що узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 3 грудня 2014 року у справі № 6-183 цс 14.

Верховний Суд у своїх постановах від 20 травня 2019 року у справі № 521/8965/16-ц, від 03 квітня 2018 року у справі № 553/3281/14-ц не вбачає підстав для відступу від вказаного висновку.

Як встановлено судом, 23 жовтня 2018 року ОСОБА_1 повідомив ПрАТ «СК «ЄВРОІНС УКРАЇНА» про дорожньо-транспортну пригоду і 05 квітня 2019 року він подав заяву ПрАТ «СК «ЄВРОІНС УКРАЇНА» про отримання страхового відшкодування, також 27 травня 2019 року його представником ОСОБА_4 було подано ПрАТ «СК «ЄВРОІНС УКРАЇНА» заяву про виплату страхового відшкодування. Однак матеріали справи не містять письмової відмови відповідача у виплаті страхового відшкодування позивачу, водночас з відповідей долучених позивачем до позовної заяви, вбачається що відповідач не може виконати свої зобов`язання, оскільки позивачем йому не надано легалізовану довіреність з передбаченим правом на отримання страхового відшкодування, належним чином засвідчені копії установчих документів юридичної особи резидента Литовської Республіки, а також нотаріально-посвідчений переклад свідоцтва про державну реєстрацію пошкодженого транспортного засобу.

При цьому, судом встановлено, що під час дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 керував автомобілем «Audi A6», номерний знак НОМЕР_2 , на підставі свідоцтва про реєстрацію цього транспортного засобу № НОМЕР_3 від 22 листопада 2017 року та відповідно до довіреності від 22 листопада 2017 року, терміном дії на 3 роки, якою ЗАО «NILTERA IR KO» уповноважило ОСОБА_1 керувати та розпоряджатися автомобілем «Audi A6», номерний знак НОМЕР_2 , належним ЗАО «NILTERA IR KO» на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 , виданого ДП «Регітра» 22 листопада 2017 року, а також піклуватися про його технічний стан, бути представником в Дорожній поліції, на митницях, а також в страхових компаніях з правом на страхування автомобіля, отримання страхових полісів і отримання страхових виплат у випадку страхової дорожньо-транспортної пригоди. Доказів нечинності вказаної довіреності відповідачем не подано.

Відтак ОСОБА_1 на час дорожньо-транспортної пригоди був законним володільцем автомобіля «Audi A6», номерний знак НОМЕР_2 , правомірно експлуатував цей засіб, а тому має право на виплату відповідного страхового відшкодування від відповідача.

Витребування відповідачем легалізованої довіреності, належним чином засвідчених копій установчих документів юридичної особи резидента Литовської Республіки, а також нотаріально-посвідченого перекладу свідоцтва про державну реєстрацію пошкодженого транспортного засобу є неправомірним, оскільки зазначені документи не передбачені ст.35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Вирішуючи питання про відшкодування шкоди, завданої майну особи в результаті дорожньо-транспортної пригоди, та визначаючи розмір такої шкоди, суд враховує положення статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за змістом якої транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування» франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

У статті 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Як було встановлено судом, згідно Звіту № 283 Е про оцінку автомобіля «Audi A6», номерний знак НОМЕР_2 від 16 квітня 2019 року його ринкова вартість станом на момент до його пошкодження в ДТП визначена в сумі 68 021 грн. 38 коп. Аналогічна сума визначена згідно Звіту № 282 К про оцінку автомобіля «Audi A6», номерний знак НОМЕР_2 від 15 квітня 2019 року.

Звітом № 307 Е від 23 квітня 2019 року встановлено ринкову вартість автомобіля «Audi A6», номерний знак НОМЕР_2 після ДТП в розмірі 19 224 грн. 31 коп.

Оскільки матеріалами справи підтверджено, що транспортний засіб «Audi A6», номерний знак НОМЕР_2 вважається фізично знищеним, отже з врахуванням положень статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, зменшена на суму франшизи, що становить 46 797 грн. 07 коп. (68 021,38-19 224,31-2000).

Щодо відшкодування моральної шкоди, слід зазначити, що згідно ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Позивач не ставить питання про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я, а тому підстави для стягнення моральної шкоди з страхової компанії відсутні.

За таких обставин, позовна заява підлягає до задоволення частково.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позов задоволено частково з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 581 грн. 90 коп. (46797,07х908/73021,38).

Вирішуючи питання щодо судових витрат, здійснених позивачем у зв`язку з розглядом позову, які складаються з витрат за надання правничої допомоги у розмірі 5 000 грн. 00 коп. суд враховує, що відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Витрати за надання правничої допомоги не підтверджені належними доказами, а саме представником позивача надано суду лише ордер на надання правничої (правової) допомоги, однак договір про надання правничої допомоги, квитанцію про оплату позивачем витрат професійної правничої допомоги, надано не було.

Згідно роз`яснень, які містяться у пункті 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17 жовтня 2014 року відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Оскільки зазначені витрати не підтверджено належними доказами вони до стягнення з відповідача на користь позивача не підлягають.

Керуючись ст. 3, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 280-282, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРIШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «ЄВРОІНС Україна» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «ЄВРОІНС Україна» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 46 797 (сорок шість тисяч сімсот дев`яносто сім) гривень 07 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «ЄВРОІНС Україна» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 581 (п`ятсот вісімдесят одна) гривня 90 копійок.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо в Рівненський апеляційний суд або через Рівненський міський суд Рівненської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач - Приватне акціонерне товариство «Страхова Компанія «ЄВРОІНС Україна» місцезнаходження: вул. Велика Васильківська, буд. 102, м. Київ, .

Повне рішення суду складено 14 червня 2022 року.

Суддя О.О. Першко