Справа № 373/57/22
Номер провадження 2/373/233/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2022 року м. Переяслав

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі

головуючого судді Залеської А.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивачів адвокат Качур С.А. звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 36325,00 грн різниці між фактичним ремонтом автомобіля та страховим відшкодуванням та з вимогами стягнути з відповідача по 50000,00 грн моральної шкоди, завданої кожному позивачу: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Позов обгрунтований тим, що 08.05.2021 близько 21:00 год. в напрямку с. Сомкова Долина Бориспільського району Київської області за участю автомобіля марки «AUDI 80», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 та автомобіля марки «CHEVROLET Lacetti», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 разом з яким в автомобілі знаходились пасажири ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , сталася дорожньо-транспортна пригода, у якій винним є ОСОБА_4 . Цивільно-правова відповідальність завдавача шкоди була застрахована АТ «СГ «ТАС» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР 8062940 від 05.08.2020. Страховик АТ «СГ «ТАС» позивачу ОСОБА_2 виплатив відшкодування матеріальних збитків за пошкоджений автомобіль у розмірі 62000,00 грн. Водночас, відновлювальний ремонт автомобіля «CHEVROLET Lacetti», з урахуванням запчастин, склав 98925,00 грн. А тому позивачі просять стягнути з відповідача непокриту страховим відшкодуванням суму матеріальних збитків - 36325,00 грн. Суму моральної шкоди (по 50000,00 грн) в позовній заяві обґрунтована тим, що позивачі отримали стрес під час події, мусили звертатись до лікаря за медичною допомогою та тривалий час не могли користуватись сімейним автомобілем по причині його пошкодження. В результаті змінився та ускладнився звичний спосіб їхнього життя та побуту.

Ухвалою суду від 12.04.2022 відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та роз`яснено право подати клопотання про розгляд справи у судовому засіданні.

Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження подати відзив на позовну заяву та роз`яснено, що розгляд справи у судовому засіданні може бути призначено за клопотанням сторін.

13.04.2022 відповідач отримав копію ухвали про відкриття провадження та позовну заяву з додатками, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення та дані відстеження повідомлення про вручення. Отже строк на подання відзиву спливав 28.04.2022.

02.05.2022 безпосередньо до суду відповідачем подано відзив на позовну заяву, до якого долучені три квитанції АТ «Укрпошта» про направлення відзиву позивачам, датовані 02.04.2022.

Отже відзив подано до суду з пропуском 15-денного строку на його подання, і відповідач не просив про поновлення (продовження) цього строку, а тому суд залишає відзив без розгляду на підставі ч.2 ст. 126 ЦПК.

Відповідно, не можуть бути прийняті до розгляду і заперечення позивачів з додатками на відзив, оскільки це відповідь на залишений без розгляду відзив, також поданий з пропуском 5-денного процесуального строку, встановленого судом.

Пропуск учасниками справи відповідних процесуальних строків суд не може пов`язати із запровадженням в Україні воєнного стану, оскільки воєнний стан запроваджено Указом Президента з 24.02.2022, а встановлений судом строк на подання заяв по суті спору (відзиву та відповіді на відзив) припав на більш пізній період - другий та третій місяць після запровадження воєнного стану, коли робота засобів комунікації та поштового зв`язку у регіоні працюють у звичному режимі.

За таких обставин суд у відповідності до ч.8 ст. 178 ЦПК розглядає справу за наявними матеріалами, поданими до позову з урахуванням обґрунтувань, викладених в ньому.

Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні від жодного учасника справи не надійшло.

Судом встановлено наступні фактичні обставини.

Відповідно до постанови Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 28.05.2021 по справі № 373/750/21 ОСОБА_4 08.05.2021 близько 21:00 год., керуючи транспортним засобом марки «AUDI 80», реєстраційний номер НОМЕР_3 , рухаючись поблизу села Сомкова Долина Бориспільського району Київської області в напрямку автодороги «Київ - Харків» + 1 750 м, не був уважним та не стежив за дорожньою обстановкою, виїхав на смугу зустрічного руху та при зустрічному роз`їзді з транспортним засобом марки «CHEVROLET Lacetti», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 , не дотримався безпечного інтервалу, допустив зіткнення із зазначеним автомобілем. В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Такими діями ОСОБА_4 порушив п. 11.3, 13.1 ПДР України. Водія ОСОБА_4 визнано винним за ст. 124 КУпАП та накладено стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком шість місяців (а.с.83,84). Постанова суду набрала законної сили 07.06.2021 (а.с.84).

На наступний день після ДТП, а саме: 09.05.2021 ОСОБА_1 звернувся в пункт невідкладної медичної допомоги КНП «Олександрівська клінічна лікарня». Зі слухового проходу зліва видалено сторонній предмет, про що свідчать довідки за №208 від 09.05.2021 та за №234 від 09.05.2021 (а.с.15,16).

09.05.2021 ОСОБА_1 також звернувся до ТОВ «Центр діагностики зору-К» із скаргою на відчуття стороннього тіла в обох очах (частинки скла потрапили до очей після ДТП 08.05.2021). В Олександрівській МКЛ видалено рештки скла з лівого ока. ОСОБА_1 встановлено діагноз: посттравматична епітеліопатія рогівки лівого ока. Гострий алергічний кон`юнктивіт обох очей, про що свідчить виписка із медичної картки пацієнта №7 534/21 від 09.05.2021 та копія акту виконаних медичних послуг №000486059 від 09.05.2021 (а.с.12,14).

Копія медичної карти амбулаторного хворого №3973 (УЗ) на ім`я ОСОБА_1 свідчить про те, що 09.06.2021 останній продовжив лікування та звертався до лікаря-ЛОР зі скаргою на закладеність, незначний свербіж та біль у лівому вусі після ДТП (а.с.6,7)

В подальшому, 10.06.2021 та 12.10.2021 ОСОБА_1 з аналогічними скаргами звертався до ЛОР-лікаря в ЛОР-Центр і Центр Слуху «Беттертон» і йому прописано лікування. Про дані обставини свідчать копії листів рекомендацій від 10.06.2021 та від 12.10.2021; копії фіскальних чеків ТОВ «Фармація Києва» від 09.06.2021 та від 10.06.2021 (а.с.8-11,13).

У вересні 2021 року ОСОБА_2 проходила обстеження та лікування в медичному закладі з приводу ортопедичних проблем поперекового відділу хребта, про що свідчать копія Виписки з історії хвороби №125358 за період з 07.09.2021 по 09.09.2021 КНП КОР «Київська обласна клінічна лікарня»; копія рахунку на оплату, копія квитанцій ПриватБанку від 07.09.2021 та від 09.09.2021 за медичні послуги ОСОБА_2 в Київській обласній клінічній лікарні; копія акту надання послуг від 03.09.2021 ОСОБА_2 ТОВ «Медіскан груп» та копія висновку дослідження магнітно-резонансної томографії поперекового відділу хребта від 03.09.2021 (а.с.20-25).

Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Серії НОМЕР_4 , виданого 10.02.2005, власником транспортного засобу марки «CHEVROLET», модель «LACETTI», 2005 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_2 , шасі НОМЕР_5 , являється ОСОБА_2 . У особливих відмітках Свідоцтва зазначено: «Акт пр-передачі ТЗ Додат. 2 МВЧ-063722 02.02.2005 ОСОБА_5 , ОСОБА_3 з правом керування» (а.с.82).

Відповідно до копії Полісу №200007324 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 01.06.2020 цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «CHEVROLET Lacetti», н/зн. НОМЕР_2 була застрахована у ТДВ СК «Альфа-Гарант». Страхувальник ОСОБА_5 (а.с.69).

Також 21.05.2020 між ТДВ СК «Альфа-Гарант» та ОСОБА_5 було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту «Пряме врегулювання до автоцивілки» №06-TRР-200007324 (а.с.70,71).

21.05.2021 за повідомленням ОСОБА_2 про ДТП Акціонерним товариством «Страхова Група «ТАС» (приватне) - страховиком цивільно-правової відповідальності т/з «AUDI 80», н/зн. А17397АС зареєстровано страхову справу №14015/40/2021/53 на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Серії АР № 8062940 та поданих заявником документів, про що свідчать відомості у бланку заяви та перелік документів, отриманих страховою компанією від ОСОБА_2 (а.с.17-18).

18.06.2021 ОСОБА_2 подала АТ «СГ «ТАС» (приватне) заяву про виплату їй страхового відшкодування в результаті пошкодження в ДТП транспортного засобу «CHEVROLET Lacetti», номерний знак НОМЕР_2 . У заяві ОСОБА_2 висловила згоду щодо розміру страхового відшкодування - 62000,00 грн. Також ОСОБА_2 засвідчила свою обізнаність, що франшиза за вищевказаним договором складає 2500,00 грн (а.с.17).

Представник позивачів у позові зазначає, що АТ «СГ «ТАС» виплатило ОСОБА_2 страхове відшкодування в розмірі 62000,00 грн згідно платіжного доручення №196210 від 09.07.2021. Ці обставини не спростовуються відповідачем, є логічно послідовними, а тому у суду немає сумнівів у здійсненні позивачу саме такої страхової виплати.

Відповідно до акту виконаних робіт ФОП ОСОБА_6 №1935 від 03.10.2021 вартість робіт з ремонту автомобіля марки «CHEVROLET LACETTI», 2005 року випуску, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , VIN: НОМЕР_5 , склала 98925,00 грн (сума без ПДВ), ПДВ - 0,00 (а.с.19).

Судом встановлено, що між сторонами існує спір про відшкодування шкоди, що виник з деліктного зобов`язання між потерпілим та заподіювачем шкоди, цивільно-правова відповідальність якого застрахована.

Відповідно до п.3 ч.2, ч.3 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача матеріальних збитків, завданих ОСОБА_2 , як власнику пошкодженого автомобіля, суд керується наступним.

Згідно з ч.1, п.1 ч.2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

За загальним правилом ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до вимог ч.ч.1,2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відносини у цій сфері регламентує також Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV.

Відповідно до ст. 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 Закону №1961-IV).

Згідно зі ст. 6 Закону № 1961-IVстраховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до абз.1 п.22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01.07.2004 (далі - Закон), у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

За загальним правилом ст. 29 Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Згідно вимог ст. 12 Закону розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

21 вересня 2019 року набрало чинності розпорядження Нацкомфінпослуг «Про внесення змін до деяких нормативно-правових актів з питань обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розроблене відповідно до подання МТСБУ. Згідно розпорядження, збільшуються на 30% страхові суми за договорами обов?язкового страхування, зокрема, за шкоду, заподіяну майну потерпілих, - до 130 000,00 грн.,

Відповідно до п.35.1. ст. 35 Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

В силу вимог п. 36.1ст. 36 Закону страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

Згідно п. 36.2 ст. 36 Закону, страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Спеціальні норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обмежують розмір шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема: межами ліміту відповідальності (пункт 22.1 статті 22); вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (стаття 29); відповідно до пункту 32.7 статті 32 страховик не відшкодовує шкоду, пов`язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу; згідно з пунктом 12.1 статті 12 страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Відповідно до п.36.6. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Порядок відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність встановлено статтею 1194 ЦК України, за змістом якої особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), зробила висновок, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Отже, відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, якщо згідно із Законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Верховний Суд у постанові від 16 червня 2021 у справі №199/4778/18 вказав, що непред`явлення вимоги до страховика, який має відшкодувати шкоду згідно Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», є підставою для відмови в позові до особи, яка завдала шкоду.

Встановлені в суді обставини та обґрунтування позову свідчать про те, що власник пошкодженого транспортного засобу марки «CHEVROLET Lacetti», номерний знак НОМЕР_2 позивач ОСОБА_2 , у липні 2021 року отримала від АТ «Страхова Група «ТАС», - страхувальника забезпеченого транспортного засобу, яким керував відповідач ОСОБА_4 , страхове відшкодування в розмірі 62000,00 грн, з яким погодилась в письмовій заяві. А отже такий розмір задовольнив позивача на момент відновлювального ремонту, хоч ліміт страхового відшкодування за Законом був визначений у 130000,00 грн.

На переконання суду, пред`явлення вимоги в порядку ст. 1194 ЦК України про стягнення частини матеріальних збитків їз заподіювача шкоди, цивільно-правова відповідальність якого застрахована, в той час, як страховик при виплаті потерпілому страхового відшкодування не вичерпав страховий ліміт, є безпідставним та суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Окрім того, заявлена до стягнення з відповідача сума у 36325,00 грн не обґрунтована її складовими, які б стосувались передбачених законом обмежень у їх виплаті страховиком за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Водночас, частина вимоги про стягнення матеріальних збитків у розмірі, який відповідає розміру франшизи, що за договором складає 2500,00 грн та згідно Закону страховиком не відшкодовується, в будь-якому разі має бути компенсована особою, відповідальною за завдані збитки, відповідно до п.36.6. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Отже суд дійшов висновку, що з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_2 підлягає стягненню 2500,00 грн матеріальних збитків (франшиза), непокритих страховим відшкодуванням.

Щодо вимог про стягнення моральної шкоди, то суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

За загальним правилом, визначеним у ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.

Зважаючи, що за кермом пошкодженого автомобіля «CHEVROLET Lacetti» був ОСОБА_5 , то саме він як водій та безпосередній учасник ДТП пережив найбільш вагоме психологічне навантаження та стрес в момент зіткнення транспортних засобів, а також страх не лише за своє життя, а й життя пасажирів. Враховуючи цю обставину, а також те, що ОСОБА_7 згідно досліджених документів після дорожньо-транспортної події неодноразово звертався за медичною допомогою з приводу травмування вуха та ока, суд визначає йому розмір відшкодування моральної шкоди більший ніж іншим позивачам, які були пасажирами та за медичною допомогою одразу після події не звертались взагалі.

Враховуючи викладене, тривалість лікування, а отже і глибину душевних страждань, суд присуджує з відповідача на користь позивача ОСОБА_5 20000,00 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Крім цього, суд находить переконливими аргументи представника ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що вони також зазнали душевнихстраждань внаслідок ушкодження належного їм автомобіля, оскільки згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ОСОБА_2 є його власником, а ОСОБА_3 наділений правом керування ним, однак певний час, до закінчення відновлювального ремонту ці позивачі були обмежені в користуванні автомобілем, що порушило їх усталений побут та ускладнило спосіб пересування, що не могло не викликати душевні переживання. Водночас, вказана в позові обставина про те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були пасажирами автомобіля «CHEVROLET Lacetti», н/зн НОМЕР_2 у момент ДТП, належними доказами не підтверджується.За таких обставин, суд, керуючись вимогами розумності та справедливості, частково задовольняє вимоги цих позивачів про стягнення моральної шкоди, визначивши його для ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у розмірі по 5000,00 грн на кожного .

Додані до позову та проаналізовані судом медичні документи щодо ОСОБА_2 за вересень 2021 року з врахуванням положень ст. 77 ЦПК України суд відхиляє як неналежні докази наслідків ДТП, оскільки за їх змістом вони не пов`язані з відповідною дорожньо-транспортною подією ні часом, ні фактами. Належність цих доказів до події в позовній заяві не обґрунтована та не доведена.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується положеннями ч.1 ст. 141 ЦПК України та присуджує з відповідача на користь позивачів сплачену суму судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог щодо кожного позивача.

Підстав для звільнення відповідача ОСОБА_4 від сплати судового збору у справі, яка не пов`язана з порушенням його прав, як учасника бойових дій, у суду немає.

Документами про сплату судового збору (квитанція ID5475-4338-5314-6874 від 31.12.2021; квитанція ID6469-4824-2898-7354 від 31.12.2021; квитанція ID0471-4350-1482-4152 від 31.12.2021, квитанція ID7338-5078-9088-7032 від 30.01.2022) підтверджується, що позивач ОСОБА_2 сплатила судовий збір двома платежами за дві позовні вимоги у сумі 1900,00 грн (908,00 грн + 992,00 грн); позивачі ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , кожен окремо сплатили по 908,00 грн судового збору.

Розмір позовних вимог ОСОБА_2 складав 86325,00 грн (36325,00 грн+ 50000,00 грн), які суд задовольняє на суму 7500,00 грн (2500,00 грн + 5000,00 грн), що становить 8,7 % від заявленої суми, а отже стягненню з відповідача ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 підлягає 165,30 грн сплаченого нею судового збору (1900,00 грн х 8,7%).

Розмір позовних вимог ОСОБА_5 складав 50000,00 грн, які суд задовольняє на суму 20000,00 грн, що становить 40 % від заявленої суми, а отже стягненню з відповідача ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 підлягає 363,20 грн сплаченого ним судового збору (908,00 грн х 40%).

Розмір позовних вимог ОСОБА_3 складав 50000,00 грн, які суд задовольняє на суму 5000,00 грн, що становить 10 % від заявленої суми, а отже стягненню з відповідача ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 підлягає 90,80 грн сплаченого судового збору (908,00 грн х 10%).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 141, 263-265, 279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 2500,00 грн (дві тисячі п`ятсот гривень) непокритих страховим відшкодуванням матеріальних збитків; 5000,00 грн (п`ять тисяч гривень) моральної шкоди; 165,30 грн (сто шістдесят п`ять гривень 30 копійок) судового збору.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 20000,00 грн (двадцять тисяч гривень) моральної шкоди та 363,20 грн (триста шістдесят три гривні, 20 копійок) судового збору.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 5000,00 грн (п`ять тисяч гривень) моральної шкоди та 90,80 грн (дев`яносто гривень 80 копійок) судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття відповідної постанови суду за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_6 ;

позивач - ОСОБА_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_7 ;

позивач - ОСОБА_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

відповідач - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_8 .

Суддя А.О. Залеська