КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер апеляційного провадження: 22-ц/824/2145/2022
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2022 року м. Київ

Справа № 755/6838/20

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Махлай Л.Д., Немировської О.В.,

за участю секретаря судового засідання Кравченко Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 05 липня 2021 року, ухвалене у складі судді Яровенко Н.О.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва», Комунального концерну «Центр комунального сервісу» про визнання протиправними дії, зобов`язання надати достовірну інформацію, стягнення моральної шкоди,

встановив:

У травні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва», Комунального концерну «Центр комунального сервісу» про визнання протиправними дії, зобов`язання надати достовірну інформацію, стягнення моральної шкоди.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що 01 квітня 2020 року він звернувся до Комунального концерну «Центр комунального сервісу» із заявою про здійснення перерахунку сум за комунальні послуги, однак позитивної відповіді не отримав. Зазначає, що він є особою з інвалідністю 3 групи внаслідок війни, тому відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії соціального захисту» має право на 100 % знижку на комунальні послуги. Однак, відповідач - 1 та відповідач - 2 систематично порушують права позивача, виставляють рахунки на оплату за неспожиту електроенергію, фальсифікують показання електролічильника. Також в рахунках - повідомленнях відповідачі не зазначають і не застосовують пільги щодо вивезення побутових відходів, утримання будинків та прибудинкової території, спожитої електроенергії та газу. Такі дії відповідачів призвели до моральних страждань позивача.

Посилаючись на викладене, позивач просив:

- визнати протиправними дії відповідачів 1 і 2 щодо позивача в частині систематичної фальсифікації показань електролічильника за адресою: АДРЕСА_1 , ігнорування пільг особи з інвалідністю 3 групи внаслідок війни та безпідставного формування сум неіснуючого боргу «до сплати» у рахунках-повідомленнях на адресу позивача за комунальні послуги;

- визнати такими, що не відповідають дійсності показання електролічильника за адресою АДРЕСА_1 , заявлені відповідачами 1 і 2 позивачу для сплати у рахунках-повідомленнях станом на дату розгляду позовної заяви;

- визнати протиправними діями ненадання відповідачем 2 позивачу на його звернення від 01.04.2020 року завірених копій розрахунків-повідомлень за період з 01.05.2018 року та невчинення перерахунку за достовірними даними електролічильника та пільг як особі з інвалідністю внаслідок війни 3 групи згідно з Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»;

- встановити відсутність боргу у позивача за спожиту електроенергію станом на дату розгляду позову у суді;

- визнати суму боргу за електроенергію в сумі 12 284,16 грн. зазначену у рахунку-повідомленні станом на 01.05.2021 року відповідачами 1 і 2 «до сплати» позивачем недостовірною і неіснуючою, як такою, що ґрунтується на недостовірних показаннях електролічильника за адресою АДРЕСА_1 позивача-споживача;

- зобов`язати відповідачів 1, 2 вчинити перерахунок сум за спожиті комунальні послуги із зазначенням та урахуванням у рахунку-повідомленні обсягу пільг особи з інвалідністю внаслідок війни 3 групи, згідно ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» із змінами щодо: утримання будинків та прибудинкової території (100 % знижка на норму споживання), спожитої електроенергії (100 % знижка на норму споживання), вивезення побутових відходів (100 % знижка на норму споживання), спожитого газу (100 % знижка на норму споживання);

- стягнути з відповідача 1 моральну шкоду в сумі 100 000 грн.;

- стягнути з відповідача 2 моральну шкоду в сумі 100 000 грн.

- попередити відповідача 1 про недопустимість фальсифікування даних електролічильника позивача з метою отримання у незаконний спосіб коштів на свою користь.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 05 липня 2021 року позов задоволено частково.

Зобов`язано Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» здійснити перерахунок суми заборгованості за спожиті комунальні послуги в частині утримання будинку та прибудинкової території з урахуванням обсягу пільг ОСОБА_1 відповідно до ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за адресою: АДРЕСА_1 .

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду в частині відмови у задоволенні позову та ухвалити нове судове рішення, яким:

- визнати протиправними дії відповідачів 1 і 2 щодо позивача в частині систематичної фальсифікації показань електролічильника за адресою: АДРЕСА_1 , ігнорування пільг особи з інвалідністю 3 групи внаслідок війни та безпідставного формування сум неіснуючого боргу «до сплати» у рахунках-повідомленнях на адресу позивача за комунальні послуги;

- визнати такими, що не відповідають дійсності показання електролічильника за адресою АДРЕСА_1 , заявлені відповідачами 1 і 2 позивачу для сплати у рахунках-повідомленнях станом на дату розгляду позовної заяви;

- встановити відсутність боргу у позивача за спожиту електроенергію станом на дату розгляду позову у суді;

- визнати суму боргу за електроенергію в сумі 13 485,73 грн. (на дату розгляду позову у суді) зазначену у рахунку-повідомленні станом на 01.06.2021 року відповідачами 1 і 2 «до сплати» позивачем - недостовірною і неіснуючою, як такою, що ґрунтується на недостовірних показаннях електролічильника за адресою АДРЕСА_1 позивача-споживача;

- зобов`язати відповідачів 1, 2 вчинити перерахунок сум за спожиті комунальні послуги із зазначенням та урахуванням у рахунку-повідомленні обсягу пільг особи з інвалідністю внаслідок війни 3 групи, згідно ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» із змінами щодо спожитої електроенергії (100 % знижка на норму споживання);

- стягнути з відповідача 1 моральну шкоду в сумі 100 000 грн.,

- стягнути з відповідача 2 моральну шкоду в сумі 100 000 грн.,

- попередити відповідача-1 про недопустимість фальсифікування даних електролічильника позивача з метою отримання у незаконний спосіб коштів на свою користь.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що встановлені судом обставини не відповідають дійсності, оскільки електролічильник споживача електроенергії за адресою АДРЕСА_1 - опломбований, знаходиться в робочому стані, підключений до електромережі постачальником електроенергії, показання електролічильника доступні до огляду і реєстрації показань та станом на 02.05.2018р., на 23.09.2020р., на 15.02.2021р., на 19.04.2021р. були і на час розгляду справи залишились незмінними і становлять 941 кВт/год.

Суд першої інстанції проігнорував клопотання про витребування відповідних доказів на підтвердження обставин, зазначених в позовній заяві. Суд першої інстанції, посилаючись на те, що позивач не надав суду доказів взяття на баланс електролічильника позивача, повірки його, опломбування ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі», з яким у споживача не укладено договір з енергопостачання і який не є учасником цього провадження, виходить за рамки предмету цієї позовної заяви.

Оскільки відповідачі формують Реєстр боржників на підставі неіснуючих боргів і цим свідомо спричиняють моральну шкоду позивачу-особі з інвалідністю внаслідок війни, яка виявилась у моральних стражданнях, внаслідок свавілля відповідачів по вимаганню грошей за неспожиті комунальні послуги, що потребує додаткових зусиль по організації свого життя, вважає, що наявність моральної шкоди є доведеною. Крім того, суд першої інстанції в порушення процесуальних норм ЦПК України при ухваленні рішення безпідставно досліджує та посилається на відзив відповідача-1, поданий з порушенням строків, встановлених ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 28.12.2020 року. Також вказує, що суд першої інстанції необґрунтовано встановлює, що доказів виявлення приписок відповідачами та позивачем не надано, чим виявляє неуважність щодо дослідження доказів.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» - Мацієвська О.П. просить залишити апеляційну скаргу без задоволення. Посилається на те, що з 01 жовтня 2019 року по 31 травня 2020 року була відсутня пільгова компенсація по особовому рахунку, що призвело до виникнення заборгованості у позивача перед підприємством. З 01 червня 2020 року по 31 грудня 2020 року комунальне підприємство отримувало часткову пільгову компенсацію на оплату за утримання будинків, споруд і прибудинкових територій, що призвело до наявності у позивача заборгованості. Таким чином, загальна сума заборгованості за період з 01 жовтня 2019 року по 31 грудня 2020 року складає 2219,54 грн.

Вказує, що позивачем не надано доказів, які б вказували на моральні чи фізичні страждання, або інші негативні явища, які йому були заподіяні незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. З боку комунального підприємства не було вчинено будь-яких протиправних дій, що призвели б до додаткових зусиль для організації життя позивача по спростуванню інформації.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Комунального концерну «Центр комунального сервісу» - Жекова Г.І. просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду залишити без змін. Вказує, що Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» здійснювало нарахування за послуги з постачання електричної енергії відповідно до норм чинного законодавства України. Стверджує, що відповідач КК «ЦКС» не є належним відповідачем по даній справі, оскільки за своїми функціональними обов`язками не здійснює забезпечення та постачання позивача електричним носієм, не знімає показники з електролічильників, не здійснює друк та надсилання платіжних документів та інші вимоги, зазначені в позові.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу та просив задовольнити.

Представник відповідача Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» - Мацієвська О.П. та представник відповідача Комунального концерну «Центр комунального сервісу» - Коваленко С.С. вважали доводи апеляційної скарги безпідставними та просили залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою звернення до суду стало те, що позивачу безпідставно, на його думку, з боку відповідачів здійснено нарахування заборгованості з оплати послуг за утримання будинку та прибудинкової території, постачання електричної енергії, тому позивач просив визнати незаконним та безпідставним нарахування за електропостачання, фальсифікації показань електролічильника, встановлення відсутності боргу за електропостачання та зобов`язання вчинення перерахунку нарахованих сум.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити перерахунок сум за спожиті комунальні послуги із зазначенням та урахуванням обсягу пільг ОСОБА_1 в частині утримання будинку та прибудинкової території, вивезення побутових відходів та спожитого газу, суд першої інстанції виходив з того, що позивач є споживачем комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до наданої копії посвідчення серії НОМЕР_1 від 07 квітня 2003 року, ОСОБА_1 є інвалідом 3 групи і має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни.

Також позивач перебуває на обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги відповідно до ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та користується 100 % відсотковою знижкою з оплати житлово-комунальних послуг.

На підставі розпорядження Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 13.02.2015 року № 61 «Про організаційно-правові заходи, пов`язані з виконанням рішення Київради від 09.10.2014 року № 270/270 «Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством міста Києва» будинок АДРЕСА_2 з 01.06.2015 року був переданий на праві господарського відання Комунальному підприємству «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» згідно з актом приймання-передачі.

На даний час будинок АДРЕСА_2 перебуває на балансі відповідача КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» та відповідно утримання будинку та прибудинкової території покладається на відповідача-1.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» інвалідам війни та прирівняним до них особам (стаття 7) надаються такі пільги, зокрема, 100-процентна знижка плати за користування житлом (квартирна плата) в межах норм, передбачених чинним законодавством (21 кв. метр загальної площі житла на кожну особу, яка постійно проживає у житловому приміщенні (будинку) і має право на знижку плати, та додатково 10,5 кв. метра на сім`ю) .

Оскільки судом було встановлено той факт, що позивач з 2003 року має посвідчення серії НОМЕР_1 від 07 квітня 2003 року, ОСОБА_1 є інвалідом 3 групи і має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни, то відповідно до ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» має право на встановлені пільги.

Задовольняючи позовні вимоги у вищевказаній частині, суд першої інстанції виходив з того, що з рахунків-повідомлень, які приходять позивачу за адресою кв. АДРЕСА_1 , вбачається, що відповідач-1 здійснює нарахування коштів на утримання будинку та прибудинкової території без урахування відповідної пільги для інвалідів війни у розмірі 100-процентної знижки плати за користування житлом (квартирної плати), що підтверджується розрахунком заборгованості. Тому суд вважав за доцільне зобов`язати відповідача КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» вчинити перерахунок за спожиті комунальні послуги за адресою: АДРЕСА_1 з урахуванням обсягу пільг передбачених ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Рішення суду в частині задоволення позовних вимог не оскаржувалось, а тому відповідно до положень ст. 367 ЦПК України, рішення суду у вказаній частині суд апеляційної інстанції не переглядає.

Відмовляючи у задоволенні позову до відповідача Комунальний концерн «Центр комунального сервісу», суд першої інстанції виходив з того, що вказана юридична особа не є належним відповідачем по справі, оскільки за своїми функціональними обов`язками не здійснює забезпечення постачання електричним носієм, в даному випадку позивача, не знімає показники з електролічильників, не здійснює друк та надсилання платіжних документів. Відповідно відповідач-2 не є учасником відносин з надання житлово-комунальних послуг, оскільки між позивачем, як споживачем, та надавачем послуг з електропостачання існують договірні відносини, а отже КК «ЦКС» не є належним відповідачем у справі.

Відмовляючи у задоволенні позовної вимоги про визнання протиправними дії щодо ненадання відповідачем КК «ЦКС» завірених копій розрахунків-повідомлень за період з 01 травня 2018 року, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем Комунальний концерн «Центр комунального сервісу» позивачу було надано відповідь на його звернення щодо ненадання КК «ЦКС» належним чином завірених копій рахунків-повідомлень за період з 01 травня 2018 року по 01 серпня 2020 року включно. Також відповідачем - 2 було надіслано на поштову адресу позивача дані копії рахунків-повідомлень, не зважаючи на те, що позивач щомісяця отримує їх. А також, з боку відповідача КК «ЦКС» було роз`яснено механізм надання пільг та їх перерахунок.

Щодо вимог про зобов`язання відповідача - 1 вчинити перерахунок щодо вивезення побутових відходів та спожитого газу, то суд дійшов висновку про відмову в задоволенні даної позовної вимоги, оскільки Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» не нараховує споживачам за отримані послуги по вивезенню побутових відходів та використання природного газу. Згідно з ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача. Відповідно до рішення Київської міської ради від 17.04.2018 № 479/4543 «Про визначення послуги з вивезення побутових відходів окремою комунальною послугою, право на здійснення якої виборюється на конкурсних засадах», послуги з вивезення побутових відходів на території міста Києва надає комунальне підприємство «Київкомунсервіс». Відповідно до вимог ч. 2 ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу» (із змінами станом на 19.12.2019) постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, укладеного з постачальником природного газу.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправними дій відповідачів в частині систематичної фальсифікації показань електролічильника, ігнорування пільг, безпідставного формування сум неіснуючого боргу та визнання такими, що не відповідають дійсності показання електролічильника , встановлення відсутності боргу та визнання суми боргу за електроенергію в сумі 12 284,16 гривень - неіснуючою, недостовірною та такою, що ґрунтується на недостовірних показаннях електролічильника, суд першої інстанції виходив з того, що зазначені позовні вимоги є недоведеними та необґрунтованими. Суд вважав, що на обґрунтування зазначених вимог позивачем не надано жодного доказу, які б могли спростувати наявність боргу та фасильфікацію показань квартирного лічильника.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідачів на користь позивача моральної шкоди в розмірі 200 000 гривень , суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів, які в б вказували на моральні чи фізичні страждання, або інші негативні явища, заподіяні ОСОБА_1 незаконними діями або бездіяльністю відповідачів. Крім того, судом було встановлено, що відповіадч-2 не є належним відповідачем по даній справі, а з боку відповідача -1 не було вчинено будь-яких протиправних дій, що призвели до додаткових зусиль для організації життя позивача по спростування недостовірної інформації, як про те зазначає позивач в своєму позові.

Доводи та вимоги апеляційної скарги позивача зводяться до незгоди з рішенням суду в частині відмови у задоволенні його позовних вимог щодо нарахування заборгованості за постачання електроенергії, а саме: про визнання протиправними дій відповідачів в частині систематичної фальсифікації показань електролічильника за адресою: АДРЕСА_1 , ігнорування пільг особи з інвалідністю 3 групи внаслідок війни та безпідставного формування сум неіснуючого боргу «до сплати» у рахунках-повідомленнях на адресу позивача за комунальні послуги; визнання такими, що не відповідають дійсності, показань електролічильника ; встановлення відсутності боргу у позивача за спожиту електроенергію станом на дату розгляду позову у суді; визнання суми боргу за електроенергію в сумі 13 485,73 грн. (на дату розгляду позову у суді) зазначену у рахунку-повідомленні станом на 01.06.2021 року - недостовірною і неіснуючою, такою, що ґрунтується на недостовірних показаннях електролічильника за адресою АДРЕСА_1 ; зобов`язання відповідачів вчинити перерахунок сум за спожиті комунальні послуги із зазначенням та урахуванням у рахунку-повідомленні обсягу пільг особи з інвалідністю внаслідок війни 3 групи, згідно з ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» із змінами щодо спожитої електроенергії (100 % знижка на норму споживання); відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів і вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог у вказаній частині, оскільки висновки суду обґрунтовані, відповідають обставинам справи, зроблені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Звертаючись з позовними вимогами щодо неправильності проведених нарахувань за користування електричною енергією та визнання нарахування заборгованості неправомірним, позивач надав суду фотознімки квартирного засобу обліку електричної енергії, стверджуючи що у зв`язку з відсутністю споживання електроенергії показання електролічильника за адресою АДРЕСА_1 , у період з 02 травня 2018 року по 23 вересня 2020 року, та станом на 19 квітня 2021 року документально зафіксовані самим позивачем на показнику «941 кВт/год». Тому позивач вважає безпідставним нарахування відповідачами заборгованості, яка ґрунтується на неіснуючих показниках електролічильника, оскільки показники електролічильника вже більше 2-х років залишаються незмінними.

Проте судом першої інстанції правильно зазначені доводи позивача були визнані необґрунтованими, а позовні вимоги - недоведеними, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09 листопада 2017 року, який набрав чинності 10 грудня 2017 року та був введений в дію з 01 травня 2019 року, надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Частиною 2 ст. 14 Закону № 2189-VIII визначено, що комунальні послуги з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії надаються виключно на підставі індивідуальних договорів.

Індивідуальний договір про надання послуг з постачання та розподілу природного газу, послуг з постачання та розподілу електричної енергії укладається між співвласником багатоквартирного будинку та виконавцем відповідної комунальної послуги.

Виконавець комунальної послуги за індивідуальним договором забезпечує відповідність кількісних та якісних характеристик послуги встановленим нормативам на межі внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку та інженерно-технічних систем приміщення споживача.

Частиною 5 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що послуга з постачання електричної енергії надається згідно з умовами договору та вимогами правил, затверджених Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 56 Закону України «Про ринок електричної енергії» постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу.

Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.

Пунктом 2 Постанови № 132, прийнятої Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, 14 березня 2018 року «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії» визначено, що укладення договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії відповідно до вимог Правил здійснюється шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання (договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, відповідних договорів про постачання електричної енергії) на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом, шляхом подання заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку до цієї постанови.

Відповідно до п. 1.2.15 «Правил роздрібного ринку електричної енергії», затверджених вищевказаною постановою, для договорів, які укладаються шляхом приєднання до умов договору, укладення договору можливе шляхом підписання заяв-приєднань, оплати виставленого рахунку, споживання будь-якого обсягу електричної енергії (за умови відсутності направлених заперечень щодо договірних умов в цілому чи частково) через особистий кабінет в електронній формі (в установленому законодавством порядку).

На роздрібному ринку не допускається споживання (використання) електричної енергії споживачем без укладення відповідно до цих Правил договору з електропостачальником та інших договорів, передбачених цими Правилами.

Пунктами 2.1.1. та 2.1.2 «Правил роздрібного ринку електричної енергії» визначено, що відповідно до договорів про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії, що укладаються зі споживачем та електропостачальником відповідно до цих Правил, оператор системи передачі згідно з Кодексом системи передачі та оператори систем розподілу згідно з Кодексом систем розподілу здійснюють, відповідно, передачу та розподіл електричної енергії на роздрібному ринку в точку розподілу до електроустановки споживача на території діяльності відповідного оператора системи.

Оператор системи зобов`язаний укласти договори про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії з усіма споживачами, електроустановки яких приєднані до електричних мереж на території діяльності відповідного оператора системи. Не допускається розподіл (передача) електричної енергії до точки розподілу електроустановки споживача за відсутності діючого договору про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії з таким споживачем, крім випадку здійснення розподілу (передачі) електричної енергії оператором системи до власних електроустановок.

Відповідно до п.2.1.4. «Правил роздрібного ринку електричної енергії» договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії є публічним договором приєднання та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України на основі типового договору, що є додатком 3 ПРРЕЕ.

Договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії за ініціативою споживача або оператора системи відповідно до визначених цими Правилами випадків, як правило, укладається шляхом приєднання споживача за заявою-приєднанням до розробленого оператором системи розподілу договору на умовах складеного оператором системи розподілу паспорта точки розподілу.

Пунктом 2.1.6. «Правил роздрібного ринку електричної енергії» визначено, що фактом приєднання споживача до умов договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, зокрема повернення (надання) підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка оператора системи розподілу та/або документально підтверджене споживання електричної енергії.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач Комунальний концерн «Центр комунального сервісу» є комунальним господарським об`єднанням підприємств, утвореним рішенням Київської міської ради від 14 травня 2015 року за № 467/1331.

Відповідно до положень п. 2.2 Статуту напрямками діяльності КК «ЦКС» є, зокрема: забезпечення ведення централізованого обліку дебіторської та кредиторської заборгованості учасників концерну з метою забезпечення погашення дебіторської заборгованості та розрахунків по зобов`язаннях, які виникли перед кредиторами; відкриття сервісних центрів обслуговування з надання житлово-комунальних послуг; здійснення нарахувань та виготовлення рахунків на сплату житлово-комунальних послуг для споживачів (власників, наймачів) житлових та нежитлових приміщень; забезпечення збору платежів від споживачів житлово-комунальних послуг на користь їх виконавців (виробників) відповідно до укладених договорів; забезпечення проведення претензійно-позовної роботи учасниками концерну за єдиною правовою позицією; надання платних послуг у галузі житлово-комунального господарства фізичним та юридичним особам; здійснення комплексних заходів по підвищенню платіжної дисципліни населення; прийом споживачів, проведення систематичної інформаційно-роз`яснювальної роботи щодо порядку надання житлово-комунальних послуг ; на договірних засадах надання послуг по монтажу, демонтажу, опломбуванню, розпломбуванню квартирних засобів обліку, на умовах підряду.

Пунктом 3.6 Статуту Концерну зазначено, що взаємовідносини концерну з його учасниками будуються на договірній основі між ними і делегованих концерну управлінських функцій, в яких обумовлюються відсоткові внески учасників на утримання концерну і обов`язки концерну перед учасниками по виконанню своїх зобов`язань перед ними і тих функцій, виконання яких учасники делегують концерну.

Відповідно до своєї статутної діяльності до складу відповідача КК «ЦКС» на правах учасників включено Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва, Комунальне підприємство «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва»

Виходячи зі статутних завдань відповідача КК «ЦКС», він не втручається в фінансово-господарську діяльність своїх учасників та не відповідає за їх зобов`язаннями.

На підставі Розпорядження Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Про єдину міську службу для комплексного обслуговування споживачів житлово-комунальних послуг за принципом «єдиного вікна» на базі Комунального концерну «Центр комунального сервісу» від 08.12.2016 № 1244, обов`язком Концерну є обслуговування споживачів- мешканців багатоповерхових будинків, з питань нарахування плати за послуги на договірній основі з виконавцями житлово-комунальних послуг. Таким чином, Концерн здійснює перерахунки за житлово-комунальні послуги та вносить зміни/коригування до основного рахунку споживача/абонента за поточний період на підставі договорів з виконавцями послуг.

Відповідно до Розпорядження Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 25.07.2008 № 1029 «Про удосконалення і впорядкування системи розрахунків за житлово-комунальні та інші послуги» Комунальне підприємство "Головний інформаційно-обчислювальний центр" уповноважений здійснювати:

- автоматизацію технологічного процесу нарахування платежів за житлово-комунальні послуги; розщеплення та облік сплати за житлово-комунальні послуги; формування та друк "Рахунка на сплату житлово-комунальних послуг", який узагальнює нарахування виконавців та виробників послуг з врахуванням існуючих пільг, субсидій та компенсацій;

- організацію доставки до житлових організацій м. Києва єдиних платіжних документів на сплату за житлово-комунальні послуги; підтримку та супроводження програмно- апаратного комплексу з нарахування платежів та обліку сплати за житлово-комунальні та інші послуги; ведення баз даних: житлового фонду, мешканців м. Києва, пільгових категорій громадян, громадян, що отримують субсидії та компенсації, обсягу житлово- комунальних послуг та нарахувань і сплати за житлово-комунальні послуги; інформаційний обмін та взаємодію з учасниками розрахунків: виконавцями та виробниками житлово-комунальних послуг, відділами соціального захисту населення, паспортними столами та інші.

Як вбачається з листа № 965-П від 17 серпня 2020 року на звернення позивача, КК «ЦКС» повідомило, що для рахунків-повідомлень на сплату за житлово-комунальні послуги не передбачено спеціальних правил складання (типові форми яких не затверджено), які б передбачали обов`язковість наявності печатки. Та в якості додатка, відповідачем-2 було надіслано незавірені копії рахунків-повідомлень для сплати за житлово-комунальні послуги за період з 01 травня 2018 року до 01 серпня 2020 року включно (за надані послуги з : утримання будинку та прибудинкової території; постачання електричної енергії; холодного водопостачання та водовідведення гарячої води; гарячого водопостачання та централізованого опалення, вивезення побутових відходів) ( а.с. 111- 118)

Листом від 29 травня 2020 року КК «Комунальний концерн» на звернення позивача було повідомлено, що балансоутримувачем будинку АДРЕСА_2 є комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва». На підставі інформації КП «Керуюча компанія» нарахування плати за послугу з постачання електричної енергії по вищезазначеному будинку проводилися відповідно до показань лічильника.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону України «Про ринок електричної енергії» постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу.

Таким чином, споживання електричної енергії здійснюється лише на підставі договору про користування електроенергією між споживачем та ТОВ «Київські енергетичні послуги».

Після укладення споживачем договору з ТОВ «Київські енергетичні послуги» на його ім`я відкривається окремий розрахунковий рахунок.

У зв`язку із відсутністю інформації про зміну електропостачальника або розірвання договору про постачання електричної енергії споживачу, нарахування за вказану послугу здійснюється на підставі наданих КП «Керуюча компанія» даних.

Крім того, станом на 01.05.2020 по особовому рахунку № НОМЕР_2 обліковується заборгованість за послугу з постачання електричної енергії на загальну суму - 12 284,16 гри.

За викладених обставин КК «Центр комунального сервісу» було запропоновано позивачу для коректного коригування нарахувань за послугу з постачання електричної енергії надати до Концерну наступні документи: договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії укладений із ТОВ «Київські енергетичні послуги»; акт-звірки із ТОВ «Київські енергетичні послуги» ( а.с. 12-13).

Також з матеріалів справи встановлено, що обслуговування житлового будинку АДРЕСА_2 здійснює Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва».

10 квітня 2018 року відповідач звернувся з листом № 103/45-2134 до ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» щодо переведення комерційних загальнобудинкових засобів обліку багатоквартирного житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 до категорії засобів обліку, що використовуватимуться для контролю за рівнем електроспоживання та виявлення понаднормативних втрат електричної енергії у внутрішньобудинкових мережах.

ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» листом № 1/3/09/13/17575 від 03.05.2018 року повідомило про неможливість переведення комерційних загальнобудинкових засобів обліку багатоквартирного житлового будинку, у зв`язку з тим, що не всі мешканці будинку АДРЕСА_2 уклали індивідуальні договори про користування електричною енергією, а саме: за адресою: АДРЕСА_2 між мешканцями квартир та ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» укладено 318 договорів про користування електричною енергією. По 177 квартирам особові рахунки відкрито, лічильники опломбовано, але договори про користування електричною енергією не укладено. По 6 ( шести) квартирам, серед яких квартира НОМЕР_4 , особові рахунки не відкрито, лічильники не опломбовано ( а.с. 76)

Таким чином, судом першої інстанції правильно встановлено, що на даний час між позивачем та постачальником електричної енергії (ПАТ «ДТЕК Київські електромережі») не укладено окремого індивідуального договору, не відкрито особовий рахунок та лічильник в його квартирі не повірено та не опломбовано.

Посилання позивача в апеляційній скарзі про те, що встановлення судом зазначених обставин є виходом за межі позовних вимог, оскільки ПАТ «ДТЕК Київські електромережі» не є учасником справи, будь-яких вимог до вказаної юридичної особи він не заявляв, колегія суддів відхиляє, оскільки предметом позову є правильність нарахування позивачу оплати за користування електричною енергією, відповідно встановлення зазначених обставин є необхідним для правильного вирішення спору.

Як вбачається з матеріалів справи, 26 грудня 2018 року між КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» та ПАТ «ДТЕК Київські електромережі» укладено додаткову угоду про закупівлю послуг з розподілу електричної енергії від 26 грудня 2018 року, у тому числі на будинок АДРЕСА_2 (загальнобудинковий лічильник № 0132917 знаходиться на балансі відповідача-1).

Як встановлено з наданих представником відповідача доказів ( лист ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» № 1/3/09/13/17575 від 03.05.2018 року; додаткова угода про закупівлю послуг з розподілу електричної енергії від 26 грудня 2018 року; рахунки-розшифровки від 29.11.2019 року, 26.12.2019 року, 30.01.2020 року, 19.03.2020 року та відповідні акти прийняття-передавання товарної продукції, підписані представниками ТОВ «Київські енергетичні послуги» та КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва») та не спростовано позивачем, розрахунок обсягу електричної енергії, який підлягає оплаті позивачем, як споживачем комунальних послуг за адресою АДРЕСА_1 , є наступним:

Обсяг електричної енергії, що був використаний мешканцями 6 ( шести) вищезазначених квартир будинку АДРЕСА_2 , серед яких квартира позивача НОМЕР_4 , які не уклали індивідуальних договорів з електропостачальником, після укладення додаткової угоди, обліковувався загальнобудинковими приладами обліку і був оплачений Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва», що підтверджується актами прийняття-передавання товарної продукції.

В подальшому обсяг електричної енергії, що був оплачений відповідачем КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва», був розподілений між вищезазначеними квартирами, в тому числі на квартиру НОМЕР_4 , і виставлений в рахунках-повідомленнях для компенсації відповідачу.

При цьому також встановлено, що показання приладу обліку, який знаходиться в квартирі позивача, не враховуються при нарахуваннях за електричну енергію, оскільки лічильник не було повірено. Нарахування здійснювалися відповідачами на підставі показань загальнобудинкового приладу обліку електричної енергії, відповідно до ч. 2, 4 ст. 17 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

З наданої бухгалтерської довідки про нарахування та сплату по особовому рахунку № НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ) за період з 01 липня 2018 року по 01 квітня 2021 року за позивачем ОСОБА_1 станом на 31 грудня 2020 року наявна заборгованість по електроенергії в розмірі 12 284,16 гривень.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що відповідачем КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» безпідставно не враховуються показники електролічильника, висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки між позивачем та постачальником електричної енергії , всупереч вимогам ч. 2 ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п. 1.2.15 «Правил роздрібного ринку електричної енергії», не укладений окремий індивідуальний договір, не відкритий особовий рахунок та електролічильник в його квартирі не повірено та не опломбовано постачальником електричної енергії.

Частинами 2, 4 ст. 17 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що комерційний облік комунальних послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії у багатоквартирному будинку здійснюється встановленими в житлових і нежитлових приміщеннях споживачів вузлами обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги в квартирах (приміщеннях) багатоквартирного будинку.

У разі відсутності або несправності вузлів обліку, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, комерційний облік здійснюється в установленому законодавством порядку в місці вводу відповідних зовнішніх інженерних мереж у будівлю (її частину), а для послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії - в місці вводу відповідних внутрішньобудинкових систем у житлове або нежитлове приміщення споживача.

Відповідно до ч. 1 - 4 ст. 14 Закону України Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту.

Перелік категорій законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що підлягають періодичній повірці, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Міжповірочні інтервали законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки за категоріями встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері метрології та метрологічної діяльності. Порядок встановлення міжповірочних інтервалів визначається Кабінетом Міністрів України.

Періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну енергію і газ), що є власністю фізичних осіб, спільною власністю співвласників багатоквартирного будинку, здійснюються за рахунок суб`єктів господарювання, що надають послуги з електро- і газопостачання.

Доводи позивача про те, що повірку встановленого в його квартирі лічильника електричної енергії має здійснювати КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва», з якою в нього наявні договірні відносини, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки відповідно до ст. 56 Закону України «Про ринок електричної енергії» постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу.

У даних правовідносинах КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» не є постачальником електричної енергії по відношенню до позивача, а є колективним побутовим споживачем, який розраховується за електричну енергію за показами загального розрахункового засобу обліку, оскільки індивідуального договору про надання послуг з постачання електричної енергії між постачальником електричної енергії та позивачем ОСОБА_1 не укладено.

Отже, вищевказані доводи позивача є безпідставними, оскільки відповідачі не мають перед позивачем ні законодавчо встановлених, ні договірних обов`язків щодо метрологічної повірки лічильника електричної енергії, встановленого у квартирі позивача.

Відповідно до п. 39 «Міжповірочних інтервалів законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями», затверджених наказом Міністерства економічного розмітку і торгівлі України № 1747 від 13.10.2016 року, для лічильників активної електроенергії електромеханічних однофазних (класи точності 0,5-2,0 і А, В) установлено міжповірочний інтервал 8 (16) років; лічильників активної та реактивної електроенергії статичних однофазних (класи точності 0,2S-3,0 і А, В, С) - 6 (16) років; лічильників активної та реактивної електроенергії електромеханічних трифазних (класи точності 0,5-3,0 і А, В) - 4 (10) років; лічильників активної та реактивної електроенергії статичних трифазних (класи точності 0,2S-3,0 і А, В, С) - 6 (10) років.

Разом з тим, як вбачається з наданих позивачем фотознімків встановленого у його квартирі електролічильника, вказаний електролічильник має наступні параметри: лічильник однофазний типу СО-5, ГОСТ 6570-60, 1972 року випуску, номер 935734, клас точності - 2,5.

Відповідно до вимог пунктів 1.38.5, 1.39 ГОСТу 6570-60, середній строк служби до першого капітального ремонту для однофазного лічильника класу точності 2,5 становить 25 років; міжповірочний інтервал періодичної повірки для однофазних лічильників становить 8 років.

Враховуючи, що наявний у позивача лічильник електроенергії 1972 року випуску, то виходячи із зазначених на лічильнику параметрів, строк його експлуатації завершився у 1997 році. Жодних даних про те, що проводилась періодична повірка лічильника та повірка після ремонту, - позивачем до матеріалів справи не надано.

Таким чином, враховуючи положення ч. 4 ст. 17 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ч. 1-4 ст. 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» вузол обліку електричної енергії у квартирі позивача вважається відсутнім.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про недоведеність позивачем факту порушення з боку відповідачів та їх протиправних дій щодо фальсифікації показань лічильника, встановлення відсутності боргу та визнання такого боргу як неіснуючого, оскільки позивачем не було надано суду доказів того, що такий лічильник взятий на баланс надавачем послуг з постачання електричної енергії, проходив повірку та вважається справним.

Доводи позивача про наявність правових підстав зобов`язати відповідачів вчинити перерахунок сум за спожиті комунальні послуги із зазначенням та урахуванням у рахунку-повідомленні обсягу пільг особи з інвалідністю внаслідок війни 3 групи, згідно ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» із змінами щодо спожитої електроенергії (100 % знижка на норму споживання), колегія суддів також відхиляє враховуючи наступне.

Відповідно до п. 1.2.15 «Правил роздрібного ринку електричної енергії» на роздрібному ринку не допускається споживання (використання) електричної енергії споживачем без укладення відповідно до цих Правил договору з електропостачальником та інших договорів, передбачених цими Правилами.

Пільги на оплату житлово-комунальних послуг надаються підприємствами та організаціями в межах встановлених соціальних норм споживання, які затверджено постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування» від 06.08.2014 № 409, зокрема: для користування послугами з постачання та розподілу електричної енергії у житлових приміщеннях (будинках):

- у житлових приміщеннях (будинках), крім тих, що зазначені в абзацах третьому - шостому цього підпункту, - 70 кВт/г на місяць на сім`ю (домогосподарство) з однієї особи і додатково 30 кВт/г на місяць на кожного іншого члена сім`ї (домогосподарства), але не більш як 190 кВт/г на місяць;

- обладнаних стаціонарними електроплитами, за наявності централізованого постачання гарячої води - 110 кВт/г на місяць на сім`ю (домогосподарство) з однієї особи і додатково 30 кВт/г на місяць на кожного іншого члена сім`ї (домогосподарства) на житлове приміщення (будинок), але не більш як 230 кВт/г на місяць.

Як вбачається зі змісту постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування» від 06.08.2014 № 409, соціальні нормативи, в межах яких держава надає громадянам пільги або субсидії на оплату житлово-комунальних послуг, установлені з метою забезпечення державних соціальних гарантій у сфері житлово-комунального обслуговування, приведення існуючих норм споживання житлово-комунальних послуг до їх фактичного обсягу споживання, дотримання принципу соціальної справедливості під час надання пільг і субсидій.

Відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання надання житлових субсидій та пільг на оплату житлово-комунальних послуг у грошовій формі» від 17.04.2019 № 373, починаючи з 01.10.2019 впроваджено виплату пільг у грошовій безготівковій та грошовій готівковій формах.

Згідно зазначеного Порядку, виплата розрахованої суми пільги здійснюється у грошовій безготівковій формі шляхом перерахування коштів на рахунок Мінсоцполітики в AT «Ощадбанк» на підставі укладеного між Мінсоцполітики та AT «Ощадбанк» договору.

Відповідно до п. 5 Порядку надання пільг на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого палива і скрапленого газу у грошовій формі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 373 від 17 квітня 2019 року, для розрахунку розміру пільги інформацію структурним підрозділам з питань соціального захисту населення до 20 числа кожного місяця надають, зокрема: об`єднання - про зміну внесків, платежів об`єднанню;

управителі, виконавці комунальних послуг - про припинення надання комунальних послуг, зміну тарифів на житлово-комунальні послуги, плати за абонентське обслуговування для споживачів комунальних послуг, що надаються за індивідуальними договорами про надання комунальних послуг або за індивідуальними договорами з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг.

Структурні підрозділи з питань соціального захисту населення надають щомісяця до 27 числа управителям, об`єднанням, виконавцям комунальних послуг списки пільговиків, яким нараховано пільгу на оплату житлово-комунальних послуг у поточному місяці, у яких зазначається форма отримання пільги, та дані про облікові записи пільговиків, що ведуться АТ "Ощадбанк" відповідно до пункту 9 цього Порядку.

Відповідно до п. 12 Порядку, перерахування коштів з рахунка для виплати пільг на рахунки управителів, об`єднань, виконавців комунальних послуг здійснюється АТ "Ощадбанк" в такій послідовності:

1) управителі, об`єднання, виконавці комунальних послуг, які уклали з АТ "Ощадбанк" договори, подають щомісяця до 13 числа (включно) АТ "Ощадбанк" реєстри пільговиків разом з даними про облікові записи пільговиків, нараховані суми за спожиті послуги у попередньому місяці та загальні суми до сплати, що включають заборгованість (переплату) за попередні періоди окремо за кожним видом послуги, крім витрат на управління багатоквартирним будинком .

2) АТ "Ощадбанк" на підставі отриманих реєстрів нарахованих сум платежів пільговикам здійснює щомісяця до 18 числа перерахування коштів у розмірі нарахованих сум за спожиті послуги в попередньому місяці з рахунка для виплати пільг на рахунки управителів, об`єднань, виконавців комунальних послуг з наданням реєстрів нарахованих сум платежів пільговикам, у яких зазначається інформація про перерахування коштів.

Перерахування коштів за послуги (витрати) здійснюється у такій послідовності: постачання теплової енергії, постачання та розподіл природного газу або постачання та розподіл електричної енергії за наявності відповідного виду індивідуального опалення, постачання гарячої води, централізоване водопостачання, централізоване водовідведення, постачання та розподіл електричної енергії, постачання та розподіл природного газу, поводження з побутовими відходами, послуги з управління багатоквартирним будинком, абонентське обслуговування для споживачів комунальних послуг, що надаються за індивідуальними договорами про надання комунальних послуг або за індивідуальними договорами з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг.

Згідно із даними програмно-апаратних комплексів КК «Центр комунального сервісу» по особовим рахункам, що закріплені за адресою: АДРЕСА_1 до 30.06.2019 нарахування плати за житлово-комунальні послуги здійснювалися з врахуванням пільги «Особа з інвалідністю в наслідок війни» в розмірі 100% на 1 особу.

Як вбачається з листа КК «Центр комунального сервісу» від 29.05.2020 року, відповідно до наявної у Концерні інформації позивач ОСОБА_1 отримує розраховану суму пільги у безготівковій формі, у зв`язку з чим перерахування коштів за послуги (витрати) здійснюється у такій послідовності: постачання теплової енергії, постачання та розподіл природного газу або постачання та розподіл електричної енергії за наявності відповідного виду індивідуального опалення, постачання гарячої води, централізоване водопостачання, централізоване водовідведення, постачання та розподіл електричної енергії, інші послуги ( а.с. 12-14).

Таким чином, пільга на оплату комунальної послуги з постачання та розподілу електричної енергії надається державою в межах вищезазначених соціальних нормативів споживання, у розмірі законодавчо визначеного обсягу споживання електроенергії на одну фізичну особу, яка має визначені законом пільги, а також членів її сім`ї.

Разом з тим, як встановлено з матеріалів справи, у зв`язку з неукладенням ОСОБА_1 індивідуального договору з постачальником електричної енергії , за відсутності обліку електричної енергії, що споживається безпосередньо позивачем, оплату за спожиту позивачем електричну енергію здійснює КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» як колективний побутовий споживач, здійснюючи в подальшому розподіл обсягу спожитої електроенергії між споживачами будинку АДРЕСА_2 , які не уклали індивідуальні договори та за відсутності у них повірених, опломбованих лічильників. Відповідно до оплати позивачу виставляється сума компенсації за розрахований, а не фактично спожитий особисто ним, обсяг електроенергії.

Отже, враховуючи, що КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» не є виконавцем комунальної послуги з постачання електричної енергії, а є колективним побутовим споживачем електричної енергії, яка розраховується за електричну енергію за показами загального розрахункового засобу обліку в обсязі електричної енергії, спожитої для забезпечення власних та побутових потреб фізичних осіб, які не уклали індивідуальні договори з виконавцем комунальної послуги - постачальником електричної енергії та споживають електроенергію безобліково, то застосування зазначеного Порядку у даному випадку не передбачено.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції також дійшов законного і обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідачів на користь позивача моральної шкоди в розмірі 200 000 гривень , оскільки позивачем не надано доказів, які в б вказували на моральні чи фізичні страждання, або інші негативні явища, заподіяні ОСОБА_1 незаконними діями або бездіяльністю відповідачів.

Отже, вирішуючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку згідно зі статтями 76-78, 81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне та обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції є безпідставними, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в рішенні суду.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки оскаржуване рішення ухвалене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, то апеляційну скаргу позивача слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374-376, 381-383 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 05 липня 2021 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 17 червня 2022 року.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Махлай Л.Д.

Немировська О.В.