Справа № 211/5444/21
Провадження № 2/211/1000/22
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

15 червня 2022 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Середньої Н.Г.,

за участю секретаря судового засідання - Бехало В.В.,

у відсутність сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини на період навчання,

встановив:

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідача ОСОБА_2 та просить суд стягнути з відповідача аліменти на свою користь та на своє утримання в розмірі ј частки його доходів, до закінчення ним навчання, посилаючись на відсутність добровільної допомоги зі сторони відповідача та його обов`язок по його утриманню на період навчання. В обґрунтування вимог зазначено, що відповідач ОСОБА_3 являється його батьком, який позбавлений батьківського піклування, мати ОСОБА_4 померла. Рішенням Виконкому Довгинцівської районної в місті ради від 17.04.2013 він є дитиною, позбавленою батьківського піклування. У період його неповноліття та навчання у Криворізькому коледжі Національного авіаційного університету з батька стягувались аліменти на його утримання, але наразі він хоч і досяг повноліття, однак продовжує навчання у Національному технічному університеті України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського», термін навчання до 30.06.2025. У зв`язку з навчанням він потребує матеріальної підтримки свого батька, який є пенсіонером, однак в добровільному порядку не виділяє належних коштів на його утримання на період навчання, тому просить задовольнити вимоги.

Ухвалою суду від 11 жовтня 2021 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

В судове засідання сторони не з`явились.

В матеріалах справи міститься заява позивача про розгляд справи за його відсутності, на вимогах наполягає.

До суду надійшла заява відповідача про розгляд справи у його відсутність: позов не визнає в повному обсязі, оскільки являється інвалідом 2 групи, проживає виключно на пенсію та не має матеріальної змоги сплачувати аліменти.

Враховуючи вимоги частини 1 статті 223 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників процесу на підставі наявних у справі доказів, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступних мотивів.

Як встановлено судом, згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8 - копія свідоцтва).

Позивач ОСОБА_1 досяг повноліття, однак продовжує навчання та є студентом Інституту аерокосмічних технологій Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського», денної форми навчання, строк навчання до 30 червня 2025 року (а.с. 4 - копія довідки).

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Статтею 199 CК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів:

-досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років;

-продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі;

-наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Указане судам також роз`яснено у пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В постанові від 27 лютого 2019 року у справі № 760/17457/16-ц (провадження № 61-34814св18) Верховний Суд наголосив, що навіть, якщо батько або мати є інвалідами ІІ або ІІІ групи, але в довідці про стан їх здоров`я відсутні рекомендації щодо неможливості працювати, тобто їх не визнано непрацездатним, а тільки рекомендовані певні обмеження в роботі, це є підставою для стягнення з таких батьків аліментів на повнолітніх сина або дочку, які продовжують навчання.

Так, відповідачем в якості доказів неможливості надання матеріальної допомоги відповідачем надано копії: довідки МСЕКу та довідки з Пенсійного фонду.

Згідно довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії від 15.09.2021, ОСОБА_2 з 01.09.2021 встановлено другу групу інвалідності безстроково, а у висновку про умови та характер праці зазначено: не може бути пристосований до будь-якої праці.

Таким чином, вказаною довідкою відповідача ОСОБА_2 визнано непрацездатним, його дохід складає лише пенсія по інвалідності в сумі 2 357,55-2 660,14 грн. щомісячно (станом на серпень 2021 та травень 2022).

Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову в зв`язку з відсутністю у відповідача, як батька повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, можливості надавати матеріальну допомогу на утримання сина, зважаючи на непрацездатність відповідача.

Враховуючи зміст заявлених вимог, суд також звертає увагу на норми Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», відповідно до якого держава здійснює повне забезпечення дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб із їх числа, а тому числі й при продовженні навчання до 23 років або до закінчення відповідних навчальних закладів.

Згідно частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог

Оскільки відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI позивач звільнений від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, в задоволенні вимог відмовлено, він компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, відповідно до положень статті 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст.182, ст. 191, 199, 200 СК України, ст.ст. 10, 12,13, 81,141, 263, 265 ЦПК України,суд

ухвалив:

в задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 15 червня 2022 р.

Суддя Н.Г.Середня