КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Провадження № 2-з/947/559/22
УХВАЛА

15.06.2022 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Калініченко Л.В.

при секретарі Матвієвої А.В.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні заяву представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_1 ОСОБА_2 про заміну вжитих ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 10.12.2020 року заходів забезпечення позову по цивільній справі №947/36720/20 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

07 грудня 2020 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла заява ОСОБА_3 про вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

За наслідком розгляду вказаної заяви, ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 10.12.2020 року було вжито заходи забезпечення майбутнього позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, шляхом: накладення арешту на житловий будинок АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_4 ; накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2 , яка належить на праві власності ОСОБА_4 ; накладення арешту квартиру АДРЕСА_3 , яка належить на праві власності ОСОБА_4 . Встановлено заборону органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, в тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав (Міністерство юстиції України, його територіальні органи, нотаріусу, інші органи чи особи, які виконують функції реєстрації, тощо), здійснювати будь-які реєстраційні дії стосовно державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, яке належить на праві приватної власності ОСОБА_4 , а саме стосовно: житлового будинку АДРЕСА_1 ; квартири АДРЕСА_2 ; квартири АДРЕСА_3 .

18 грудня 2020 року до Київського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, в якому позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість: за договором позики від 02.01.2007 року в сумі 173000,00 доларів США, за договором позики від 30.01.2007 року в сумі 350000 Євро, за договором позики від 15 січня 2008 року в сумі 45000,00 доларів США, що в загальній сумі складає 218000,00 доларів США та 350000,00 Євро.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільну справу на підставі вказаного позову розподілено судді Калініченко Л.В.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 21.12.2020 року прийнято вказану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено дату, час і місце проведення підготовчого судового засідання.

20.04.2021 року судом було ухвалено залучити до участі по справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_1 .

30.05.2022 року до суду надійшла заява від представника третьої особи ОСОБА_1 про заміну заходів забезпечення позову, які вжиті ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 10.12.2020 року, шляхом скасування арешту і встановленої заборони органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, в тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав (Міністерство юстиції України, його територіальні органи, нотаріусу, інші органи чи особи, які виконують функції реєстрації, тощо), здійснювати будь-які реєстраційні дії стосовно державної реєстрації речових прав на нерухоме майно стосовно нерухомого майна: житлового будинку АДРЕСА_1 ; квартири АДРЕСА_2 ; квартири АДРЕСА_3 ; та накладення арешту, замість вищевказаного майна, на належне відповідачеві ОСОБА_4 , а саме: приватний будинок, загальною площею 404,8 кв.м., з урахуванням вартості земельних поліпшень в цілому, за адресою: АДРЕСА_4 ; земельну ділянку, площею 0,1001 га, за адресою: АДРЕСА_4 .

В обґрунтування заяви представник третьої особи посилається на те, що під час постановлення ухвали суду від 10.12.2020 року, суд виходив з того, що нерухоме майно, на яке накладено арешт в цій справі, належало на праві власності ОСОБА_4 та може слугувати забезпеченням позову ОСОБА_3 . Однак, на підставі постанови Київського апеляційного суду від 23.02.2022 року право власності на нерухоме майно, яке слугувало забезпеченням позову в цій справі, визнано за ОСОБА_1 , який не є стороною у правовідносинах між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , у зв`язку з чим третя особа вважає, що наявні підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Разом з тим, як стверджує третя особа, вказаною постановою також визнано за ОСОБА_4 право власності на нерухоме майно: приватний будинок, загальною площею 404,8 кв.м., з урахуванням вартості земельних поліпшень в цілому, за адресою: АДРЕСА_4 , та земельну ділянку, площею 0,1001 га, за адресою: АДРЕСА_4 , яке може слугувати забезпеченням позову в цій справі, як нерухоме майно належне відповідачеві по справі.

В підготовче судове засідання 15.06.2022 року сторони по справі не з`явились, про дату, час і місце проведення якого повідомлялись належним чином.

Однак, 14.06.2022 року до суду надійшла заява від позивача ОСОБА_3 про відкладення судового засідання, з підстав не отримання копії заяви про заміну заходів забезпечення позову.

Судом було ухвалено відмовити у задоволенні вказаної заяви, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, після повернення матеріалів справи з Одеського апеляційного суду, сторона позивача не з`явилась до жодного підготовчого судового засідання, а також неодноразово подає клопотання про відкладення судового засідання.

У минуле підготовче судове засідання призначене на 09.06.2022 року сторона позивача також не з`явилась, та в день судового засідання надала заяву про відкладення судового засідання, з підстав не ознайомлення з заявою третьої особи про заміну заходів забезпечення позову.

Отже, станом на 09.06.2022 року позивач був обізнаний про наявність заяви про заміну заходів забезпечення позову та день судового засідання.

Зазначену заяву, судом було задоволено та відкладено підготовче судове засідання.

Однак, позивач будучи обізнаним про відкладення судового засідання на 15.06.2022 року, що вбачається з поданої ним заяви, не скористався процесуальним правом на ознайомлення з матеріалів справи.

Також не заслуговують на увагу пояснення позивача про неотримання копії заяви третьої особи про заміну заходів забезпечення позову, оскільки у відповідності до наявних в матеріалах справи доказів, судом за наслідком відкладення підготовчого судового засідання призначеного на 09.06.2022 року було скеровано копію заяви третьої особи на електронну скриньку позивача, з якої останнім 09.06.2022 року було скеровано клопотання про відкладення судового засідання.

Також зі скерованого позивачем скріншоту, вбачається надходження листа на його адресу від Київського районного суду міста Одеси, з доданими трьома файлами.

Доводи про те, що зазначений лист не містить вкладення, є необґрунтованими та не заслуговують на увагу.

Одночасно судом враховується, що у відповідності до ч.2 ст. 156 ЦПК України, питання про заміну одного заходу забезпечення позову іншим вирішується судом у судовому засіданні не пізніше наступного дня після надходження до суду відповідного клопотання учасника справи.

Приймаючи вищевикладене, враховуючи строки розгляду відповідної заяви, оскільки судом було здійснено усі можливі дії для повідомлення сторін по справі про дату, час і місце проведення підготовчого судового засідання та подану заяву про заміну заходів забезпечення позову, а також з метою забезпечення доступу до суду неодноразово відкладено судове засідання за клопотанням сторін по справі для ознайомлення з матеріалами справи, чим сторона позивача не скористалась, суд дійшов до висновку про необґрунтованість клопотання позивача про відкладення судового засідання, та ухвалив провести розгляд заяви третьої особи про заміну заходів забезпечення позову в підготовчому судовому засіданні 15.06.2022 року за відсутності сторін по справі.

Дослідивши заяву представника третьої особи про заміну одного заходу забезпечення позову іншим та матеріали справи, суд вважає клопотання підлягаючим задоволенню з урахуванням наступного.

У відповідності до ч.ч. 1 ст. 156 ЦПК України за клопотанням учасника справи суд може допустити заміну одного заходу забезпечення позову іншим.

Згідно з п.1, 2 ч.1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується зокрема: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

У відповідності до ч.2 ст. 150 ЦПК України, суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно з ч.3 ст.150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п.4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

При цьому, загроза утруднення або неможливості виконання рішення суду наявні тоді, коли у сторони спору до його вирішення є можливість розпорядитися об`єктом прав, що став предметом спору.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року „Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається, ухвалою суду від 10.12.2020 року було вжито заходи забезпечення майбутнього позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, шляхом: накладення арешту на житловий будинок АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_4 ; накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2 , яка належить на праві власності ОСОБА_4 ; накладення арешту квартиру АДРЕСА_3 , яка належить на праві власності ОСОБА_4 . Встановлено заборону органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, в тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав (Міністерство юстиції України, його територіальні органи, нотаріусу, інші органи чи особи, які виконують функції реєстрації, тощо), здійснювати будь-які реєстраційні дії стосовно державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, яке належить на праві приватної власності ОСОБА_4 , а саме стосовно: житлового будинку АДРЕСА_1 ; квартири АДРЕСА_2 ; квартири АДРЕСА_3 .

Під час постановлення ухвали суду, судом було встановлено, щоміж сторонами виник спір стосовно виконання умов договорів позики укладених у формі розписок від 02.01.2007 року, від 30.01.2007 року та від 15.01.2008 року, що полягає у неповерненні грошових коштів в сумі 218000 доларів США та 350000 ЄВРО, у зв`язку з чим суд вважав за необхідне забезпечити позов шляхом накладення арешту та встановлення заборони вчиняти відповідні дії стосовно вищевказаного нерухомого майна, яке належить на праві власності ОСОБА_5 , яка у разі подання позивачем позову набуде статус відповідача по справі, що буде співрозмірним ціні позову у вищевказаній суми, яка є значною, оскільки зазначене майно у разі ухилення відповідача від виконання рішення суду, у разі задоволення позовних вимог, може слугувати забезпеченням його виконання, а невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду у випадку його постановлення на користь позивача, а відтак й порушить права позивача на судовий захист, оскільки до розв`язання виниклого між сторонами по справі спору по суті, відповідач має право відчужити належне йому на праві власності майно, на користь третіх осіб, за наслідком чого примусове виконання рішення суду, у разі відсутності волі відповідача на його виконання, буде не результативним, а забезпечення позову навпаки виступають запорукою можливого виконання рішення суду.

З поданих до заяви про заміну заходів забезпечення позову доказів судом встановлено, що постановою Київського апеляційного суду від 23.02.2022 року по справі №760/28053/13-ц, задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання спільною сумісною власністю подружжя, поділ майна подружжя. В порядку поділу майна подружжя, визнано за ОСОБА_1 право власності на нерухоме майно: приватний будинок, загальною площею 202,3 кв.м., з урахуванням земельних поліпшень в цілому, за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку, площею 0,045га, за адресою: АДРЕСА_1 ; квартиру АДРЕСА_2 ; квартиру АДРЕСА_3 , 1/3 частину двокімнатної квартири, площею 23,53 кв.м., за адресою: АДРЕСА_5 . Визнано за ОСОБА_4 право власності на: приватний будинок, загальною площею 404,8 кв.м., з урахуванням вартості земельних поліпшень в цілому, за адресою: АДРЕСА_4 , та земельну ділянку, площею 0,1001 га, за адресою: АДРЕСА_4 . Зазначена постанова набрала законної сили з дати її постановлення і проголошення.

На підставі викладеного вбачається, що нерухоме майно, яке слугувало забезпеченням позову по цивільній справі №947/36720/20, яке на момент їх вжиття належало відповідачеві, наразі належне на праві власності третій особі ОСОБА_1 .

Таким чином, вбачається, що вжиті ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 10.12.2020 року заходи забезпечення позову, на підставі встановленого спору між сторонами по цій справі, на цей час є неефективними та жодним чином не гарантують і не виступають запорукою виконання можливого рішення суду, у разі задоволення позовних вимог позивача, разом з тим суд зазначає, що наразі підстави, які слугували для забезпечення позову по цивільній справі №947/36720/20 не змінились, рішення суду за наслідком розгляду справи не ухвалено, за наслідком чого необхідність у вжитті заходів забезпечення позову не відпала.

При розгляді заяви про заміну одного заходу забезпечення позову іншим, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на до доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Відповідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення є обов`язковим до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

При цьому суд зазначає, що вжиття заходів забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, оскільки мета забезпечення позову це негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення, а також перешкоджання завдання шкоди позивачу.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням усіх встановлених обставин, суд вважає заяву представника третьої особи ОСОБА_1 про заміну одного заходу забезпечення позову іншим обґрунтованою та підлягаючою задоволенню. За наслідком чого є необхідність у заміні заходів забезпечення позову вжитих ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 10.12.2020 року шляхом скасування арешту і встановленої заборони органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, в тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав (Міністерство юстиції України, його територіальні органи, нотаріусу, інші органи чи особи, які виконують функції реєстрації, тощо), здійснювати будь-які реєстраційні дії стосовно державної реєстрації речових прав на нерухоме майно стосовно нерухомого майна: житлового будинку АДРЕСА_1 ; квартири АДРЕСА_2 ; квартири АДРЕСА_3 ; та накладення арешту і встановлення заборони органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, в тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав (Міністерство юстиції України, його територіальні органи, нотаріусу, інші органи чи особи, які виконують функції реєстрації, тощо), здійснювати будь-які реєстраційні дії стосовно державної реєстрації речових прав на нерухоме майно належне відповідачеві ОСОБА_4 , а саме: приватний будинок, загальною площею 404,8 кв.м., з урахуванням вартості земельних поліпшень в цілому, за адресою: АДРЕСА_4 ; земельну ділянку, площею 0,1001 га, за адресою: АДРЕСА_4 .

Також суд вважає, що замінені заходи забезпечення позову також є співрозмірними ціні позову у вищевказаній суми, яка є значною, є необхідність у заміні заходів забезпечення позову, оскільки зазначене майно у разі ухилення відповідача від виконання рішення суду, у разі задоволення позовних вимог, може слугувати забезпеченням його виконання, а невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду у випадку його постановлення на користь позивача, а відтак й порушить права позивача на судовий захист, оскільки до розв`язання виниклого між сторонами по справі спору по суті, відповідач має право відчужити належне йому на праві власності майно, на користь третіх осіб, за наслідком чого примусове виконання рішення суду, у разі відсутності волі відповідача на його виконання, буде не результативним, а забезпечення позову навпаки виступають запорукою можливого виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 6 ст. 156 ЦПК України примірник ухвали про заміну одного заходу забезпечення позову іншим невідкладно після набрання такою ухвалою законної сили надсилається заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також залежно від виду вжитих заходів, направляється судом для негайного виконання державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

У відповідності до ч.1-3 ст. 154 ЦПК України, суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

Суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо:

1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або

2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Згідно з ч.3 ст. 156 ЦПК України, у разі заміни одного заходу забезпечення позову іншим суд може відповідно замінити заходи зустрічного забезпечення.

Під час постановлення ухвали Київського районного суду міста Одеси від 10.12.2020 року судом не вирішувалось питання щодо зустрічного забезпечення позову, у зв`язку з чим у відповідності до ч.3 ст. 156 ЦПК України, підстави для заміни заходів зустрічного забезпечення відсутні.

Крім того, суд зазначає, що до суду не надано відомостей передбачених ч.3 ст.154 ЦПК України, які є підставою для вирішення питання щодо необхідності застосування зустрічного забезпечення позову, у зв`язку з чим, судом вказане питання одночасно з вирішенням питання щодо забезпечення позову не вирішується.

Керуючись ст. ст. 149-153, 156, 354, ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_1 ОСОБА_2 про заміну одного заходу забезпечення позову іншим задовольнити.

Замінити заходи забезпечення позову вжиті ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 10.12.2020 року по цивільній справі №947/36720/20 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості, а саме:

Скасувати арешт з житлового будинку АДРЕСА_1 .

Скасувати арешт з квартири АДРЕСА_2 .

Скасувати арешт з квартири АДРЕСА_3 .

Скасувати встановлену заборону органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, в тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав (Міністерство юстиції України, його територіальні органи, нотаріусу, інші органи чи особи, які виконують функції реєстрації, тощо), здійснювати будь-які реєстраційні дії стосовно державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, а саме стосовно:

- житлового будинку АДРЕСА_1 ;

- квартири АДРЕСА_2 ;

- квартири АДРЕСА_3 .

Накласти арешт на приватний будинок, загальною площею 404,8 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_4 , який належить на праві власності ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Накласти арешт на земельну ділянку, площею 0,1001 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_4 , яка належить на праві власності ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Встановити заборону органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, в тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав (Міністерство юстиції України, його територіальні органи, нотаріусу, інші органи чи особи, які виконують функції реєстрації, тощо), здійснювати будь-які реєстраційні дії стосовно державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, яке належить на праві власності ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , а саме стосовно:

- приватного будинку, загальною площею 404,8 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_4 ;

- земельної ділянки, площею 0,1001 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_4 .

Копію ухвали направити для відома сторонам по справі.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Оскарження ухвали про заміну одного виду забезпечення іншим зупиняє виконання цієї ухвали.

Головуючий Калініченко Л. В.