Справа № 354/127/22
Провадження № 2/354/321/22
У Х В А Л А

(про забезпечення позову)

03 лютого 2022 року м. Яремче

Суддя Яремчанського міського суду Івано-Франківської області Остап`юк М.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» про визнання припиненими забов`язань за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із вищевказаною позовною заявою.

Одночасно з поданням позовної заяви, позивач просила Суд вжити заходів забезпечення позову, шляхом заборони відчуження нерухомого майна, а саме: нежитлової будівлі (відпочинковий будинок) АДРЕСА_1 та земельної ділянки з кадастровим номером :15:006:0026, площею 0,0662 га, наданої для будівництва та обслуговування відпочинкового будинку, площею 0, 0662 га; накладення арешту на вказане вище нерухоме майно; забороною органам, що здійснюють функції державного реєстратора речових прав та обтяжень на нерухоме майно, здійснювати будь-які дії, пов`язані з реєстрацією прав на перераховане вище нерухоме майно.

Заява мотивована тим, що відповідач ТОВ «ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» звернувся до позивачки з вимогою сплатити заборгованість за кредитним договором № 187/КВ-08 від 06.08.2008 року в розмірі 519 293, 28 доларів США. У разі непогашення нею заборгованості, Відповідач у порядку ст. ст. 37-38 Закону України «Про іпотеку» у тридцятиденний строк з моменту отримання нею вимоги має намір звернути стягнення на предмет іпотеки, якими є нежитлова будівля (відпочинковий будинок) АДРЕСА_1 та земельна ділянка з кадастровим номером :15:006:0026, площею 0,0662 га, надана для будівництва та обслуговування відпочинкового будинку, площею 0, 0662 га. Однак, позивачка вважає вказану вимогу відповідача незаконною, а суму зобов`язання такою, що не відповідає дійсності та у три з половиною рази перевищує реальну заборгованість, яка становить 4 272 769 грн 30 коп. Позивачка зазначає, що рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 23.11.2010 року, залишеним в силі постановою Вищого господарського суду України від 29.03.2011 (справа № 22/110) розірвано кредитний договір № 187/КВ-08 від 06.08.2008 року, який укладено між нею та ТОВ «Український промисловий банк». За вказаним кредитним договором у неї утворилася заборгованість у розмірі 4 272 769, 30 грн. З огляду на те, що вказаний договір між нею та ТОВ «Український промисловий банк» розірвано ще у 2010 році, то збільшення заборгованості з 4 272 769, 30 грн до 14 950 453 грн не могло б відбутися шляхом нарахування нових процентів. Відтак, заявниця вважає, що Відповідач має на меті звернути стягнення на її майно для задоволення неіснуючих грошових вимог, порушити її права як іпотекодавця. Крім того, зазначає, що відсутня інформація про перехід права вимоги за кредитним договором до Відповідача, а тому є сумніви щодо права останнього на звернення стягнення на предмет іпотеки. Тому, позивачка звернулася до Суду для захисту свого права шляхом визнання зобов`язання припиненим. Однак, з огляду на вимогу Відповідача негайно погасити неіснуючу заборгованість, яка оспорюється нею, та у разі її непогашення заявницею, Відповідач набуде у позасудовий спосіб право власності на предмет іпотеки (відпочинковий будинок та земельну ділянку) або відчужить Предмет іпотеки третім особам, які будуть вважатися добросовісними набувачами. А тому вважає, що це призведе до неможливості виконання рішення суду або суттєво ускладнить його виконання, у разі задоволення її позовних вимог. У зв`язку з вищевикладеним, просить суд про задоволення заяви.

Відповідно до ч. 3 ст. 153 ЦПК України Суд призначив судовий розгляд заяви з викликом осіб.

Однак, останні у судове засідання, призначене 03.02.2022 року не з`явилися. Учасники повідомлялися у телефонному режимі за номерами мобільних телефонів, вказаних у позовній заяві позивачкою. Зв`язок із заявницею ОСОБА_1 був відсутній, а Відповідача повідомлено, про що секретарем судових засідань складено відповідні телефонограми.

Зважаючи на обмежені строки розгляду заяви про забезпечення позову та з огляду на те, що Судом надано учасникам можливість надати пояснення чи додаткові докази, однак, останні цим право не скористалися, Суд прийшов до висновку про розгляд заяви про забезпечення позову на основі тих доказів, які містяться у матеріалах справи.

Таким чином, зваживши доводи заяви, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

У відповідності до ч. 3 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною першою ст. 151 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, предмет позову та обгрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обгрунтуванням його необхідності.

Відповідно до абзацу 1 ч. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У своєму правовому висновку, сформульованому у постанові від 31 січня 2019 року у справі №761/45074/17, Верховний Суд, зазначив, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі "Шмалько проти України" право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Відповідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення є обов`язковим до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Судом встановлено, що на даний час між сторонами виник спір щодо розміру погашення грошового зобов`язання за кредитним договором № 187/КВ-08 від 06.08.2008 року, укладеним між ОСОБА_1 та ТОВ «Укрпромбанк».

Як вбачається з матеріалів справи, на забезпечення виконання вказаного договору укладено Іпотечний договір від 06.08.2008 року. Предметом Іпотеки є нежитлова будівля (відпочинковий будинок) АДРЕСА_1 та земельна ділянка з кадастровим номером :15:006:0026, площею 0,0662 га, надана для будівництва та обслуговування відпочинкового будинку, площею 0, 0662 га.

Згідно з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек (далі - Реєстр) іпотекодержателем Предмета іпотеки є Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА».

Зі змісту вимоги про усунення порушень основного зобов`язання від 05.01.2022 № 359 вбачається, що останній, у зв`язку з порушенням боржником своїх зобов`язань за кредитним договором, вимагає у тридцятиденний строк виконати порушене зобов`язання, а саме повернути заборгованість у сумі 519 293, 28 грн доларів США. У разі не повернення вказаної суми після закінчення 30 (тридцяти) денного строку з дати відправлення цього повідомлення, ТОВ «ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» буде здійснювати продаж нерухомого майна будь-якій особі покупцю у порядку, визначеному Законом України «Про іпотеку».

Правомірність нарахування вказаної заборгованості, а саме наявність зобов`язання саме в такому розмірі оспорюється позивачем та є предметом даного спору, що перебуває у провадженні Суду, позивач вважає вказану суму такою, що перевищує у три з половиною рази дійсну суму заборгованості, відтак, на її думку, Відповідач має намір шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити неіснуючі грошові вимоги.

З урахуванням вищевикладеного, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, практику Європейського Суду з прав людини, роз`яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, враховуючи, що відчуження предмету іпотеки здійснюється у зв`язку з не виконанням грошового зобов`язання, розмір якого оспорюється, та тридцятиденний строк виконання оспорюваного зобов`язання, після спливу якого Відповідач має намір відчужити Предмет іпотеки, Суд дійшов висновку, що такі заходи забезпечення позову, які просить вжити позивачка, а саме забороною відчужувати відпочинковий будинок та земельну ділянку ізабороною органам, що здійснюють функції державного реєстратора речових прав та обтяжень на нерухоме майно, здійснювати будь-які дії, пов`язані з реєстрацією прав на вказане нерухоме майно, іпотекодержателем якого є відповідач ТОВ «ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА», на даному етапі є обґрунтованими, співмірними із заявленими позивачем вимогами, узгоджуються з предметом позову, та не призведуть до суттєвого обмеження прав відповідача, оскільки мають тимчасовий характер.

Щодо запропонованого позивачкою іншого способу забезпечення, а саме накладення арешту на нерухоме майно, то в цій частині Суд вважає за необхідне відмовити, оскільки вважає ефективним та достатнім способом забезпечення позову в рамках цієї справи заборона вчинення певних дій.

З огляду на це, з метою забезпечення збалансованості інтересів сторін та уникнення труднощів під час виконання судового рішення в разі задоволення вимог позивача, суд приходить до висновку, що заява позивача підлягає задоволенню частково.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 149, 150, 151 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, - задовольнити частково.

Заборони відчужувати нежитлову будівлю (відпочинковий будинок) АДРЕСА_1 та земельну ділянку з кадастровим номером :15:006:0026, площею 0,0662 га,іпотекодержателем яких є відповідач ТОВ «ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА»;

Заборонити суб`єктам державної реєстрації прав (виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, державним реєстраторам прав на нерухоме майно) здійснювати будь-які реєстраційні дії пов`язані з реєстрацією прав щодо нежитлової будівлі (відпочинковий будинок) АДРЕСА_1 та земельної ділянки з кадастровим номером :15:006:0026, площею 0,0662 га, іпотекодержателем яких є відповідач ТОВ «ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА».

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Ухвала підлягає негайному виконанню. Для виконання ухвали надати її копію позивачу.

Дана ухвала відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" є виконавчим документом та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років з дня її постановлення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Стягувач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 .

Боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА», , юридична адреса: 04080, м. Київ, вул. О. Терьохіна, буд. 8А, офіс 111.

Суддя: М. В. Остап`юк