Дата документу 10.06.2022 Справа № 310/2494/21
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 310/2494/21Головуючий у 1-й інстанції Вірченко О.М. Повний текст рішення складено 04.11.2021 року.
Пр. № 22-ц/807/661/22Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2022 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Маловічко С.В., Подліянової Г.С.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Бердянської міської ради Запорізької області на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 29 жовтня 2021 року у справі за позовом Бердянської міської ради Запорізької області до ОСОБА_1 про стягнення збитків

ВСТАНОВИВ:

У березні 2021 року Бердянська міська рада Запорізької області звернулась до суду із вищезазначеним позовом (а.с. 2-9), в якому просила стягнути з відповідача пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Бердянська - грошові кошти у розмірі 20872,31 грн. на користь територіальної громади м. Бердянська, а також витрати з судового збору в сумі 2270,00 грн.

В обґрунтування вищезазначеного позову позивач зазначав, що 27 листопада 2020 року до відділу представництва інтересів міської ради від управління економіки виконавчого комітету БМР надійшов лист про проведення претензійної роботи з приводу оплати пайового внеску замовником у розвиток інфраструктури м. Бердянська у зв`язку з тим, що було зареєстровано декларацію про готовність об`єкта до експлуатації від 08 жовтня 2019 року № ЗП 31 по об`єкту містобудування «Житловий будинок з гаражем та господарчими спорудами» за адресою: АДРЕСА_1 , замовником якої є ОСОБА_1 . Відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності (у редакції, що діяла на час реєстрації повідомлення про початок будівельних робіт) замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті. На виконання ч. 1 вказаної статті позивачем було прийнято рішення від 08 листопада 2018 року № 28 «Про затвердження Порядку залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури міста Бердянська у новій редакції», яким вказаний Порядок було затверджено. Згідно з п. п. 1.3, 1.4, 3.1 Порядку замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки в м. Бердянську, зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста, крім випадків, передбачених чинним законодавством та даним Порядком, шляхом укладення договору про пайову участь у розвиту інфраструктури міста між виконавчим комітетом БМР та замовником. Обов`язок ініціювати укладення договору про пайову участь покладено саме на замовника будівництва, оскільки цей обов`язок пов`язаний зі зверненням до органу місцевого самоврядування. Неукладення договору про пайову участь або відмова замовника від укладення договору про пайову участь суперечить ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядку залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі. Відповідачка після будівництва житлового будинку з гаражем та господарчими спорудами і реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації, як замовник будівництва не виконала вимоги Порядку, не прийняла участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної інфраструктури м. Бердянська, не перерахувала з цією метою кошти до місцевого бюджету до прийняття будівництва в експлуатацію, із відповідною заявою не зверталась, документи, що підтверджують загальну кошторисну вартість будівництва для розрахунків розміру пайової участі не надала. В результаті протиправної бездіяльності відповідачки територіальна громада м. Бердянська не отримала кошти на розвиток інфраструктури м. Бердянська в розмірі 20 872,31 грн. Вказаний розрахунок було проведено виходячи з інформації, наданої ДАБІ у Запорізькій області, згідно з якою загальна площа об`єкта, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , складає 332,6 кв.м, вартість основних засобів - 2 285,592 тис. грн. 10 лютого 2021 року позивач з метою досудового врегулювання спору шляхом добровільного виконання зобов`язання відповідачкою звернувся до ОСОБА_1 з претензією про сплату нанесених збитків, яка була отримана відповідачкою 16 лютого 2021 року, однак кошти останньою до місцевого бюджету перераховані не були.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Вірченко О.М. (а.с. 26).

Ухвалою суду першої інстанції (а.с. 40) відкрито провадження у цій справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 29 жовтня 2021 року (а.с. 119-121) в задоволенні позову Бердянської міської ради Запорізької області у цій справі відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції у повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, позивач Бердянська міська рада Запорізької області у своїй апеляційній скарзі (а.с. 128-130) просила рішення суду першої інстанції у цій справі скасувати повністю та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Маловічко С.В. та Подліянову Г.С. (а.с. 144).

Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою позивача відкрито 28 грудня 2021 року (а.с. 148), дану справу призначено до апеляційного розгляду без повідомлення учасників справи в порядку ст. 369 ч. 1 ЦПК України (а.с. 149).

Оскільки, в силу вимог ст. 369 ч. 1 ЦПК України «Особливості розгляду в апеляційному порядку окремих категорій справ» апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За змістом ст. 7 ч. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідач ОСОБА_1 подала відзив на вищезазначену апеляційну скаргу позивача Бердянської міської ради Запорізької області у цій справі (а.с. 153-157).

В силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Проте, має місце відповідне навантаження судді-доповідача та колегії суддів апеляційного суду (в Запорізькому апеляційному суді працює фактично 15 суддів, з яких 11 суддів складають судді судової палати з розгляду цивільних справ, які за рішенням загальних зборів суддів Запорізького апеляційного суду з липня 2021 року також приймають участь у розгляді кримінальних проваджень), відпустки судді-доповідача у період з 18 лютого 2022 року по 10 травня 2022 року включно (а.с. 160), графік роботи апеляційного суду під час воєнного стану в Україні (а.с.161).

Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга позивача Бердянської міської ради Запорізької області у цій справі підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

В силу вимог ст. 258 ч. 1 ЦПК України судовими рішення є: … рішення, постанови…

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову позивача у повному обсязі у цій справі, керувався ст.ст. 4, 13, 18, 141, 259, 263-265, 280, 352, 354 ЦПК України та виходив із безпідставності вказаних позовних вимог позивача у цій справі.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції, вважає його правильним, а рішення суду першої інстанції таким, що ухвалено із додержанням вимог закону, є правильним та законним.

Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України - питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Рішення суду першої інстанції вимогам ст. ст. 263-264 ЦПК України у цій справі відповідає.

Так, судом першої інстанції було правильно встановлено, що згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 538618, зареєстрованим 02 серпня 2011 року, кадастровий номер :04:010:0076, ОСОБА_1 є власницею земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 79).

У відповідності з декларацією про готовність до експлуатації об`єкта, будівництво якого здійснено на підставі будівельного паспорта, від 08 жовтня 2019 року № ЗП 31 ОСОБА_1 повідомила про початок будівельних робіт 13 вересня 2012 року (а.с. 80-81).

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності в Україні визначені Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» (далі - Закон) у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, ст. 40 якого встановлено обов`язок пайової участі замовників будівництва у розвитку інфраструктури населеного пункту та визначено механізм його реалізації.

Ч. 1 ст. 40 Закону передбачено, що порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються в межах, встановлених договором або актами цивільного законодавства.

У відповідності з ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилається на Порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури міста Бердянська у новій редакції, затверджений рішенням Бердянської міської ради від 08 листопада 2018 року № 28.

Згідно із офіційним сайтом Бердянської міської ради вперше Порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури міста Бердянська було затверджено рішенням БМР від 31 січня 2013 року № 58.

Таким чином, вказані порядки було прийнято та затверджено після повідомлення ОСОБА_1 про початок будівельних робіт, тому правовідносини між сторонами повинні були регламентуватися виключно Законом.

Згідно з ч. 1 Закону замовником є фізична або юридична особа, яка має намір щодо забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала в установленому законодавством порядку відповідну заяву.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті.

Згідно з ч. 9 ст. 40 Закону договір про пайову участь в розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію.

У відповідності з декларацією від 08 жовтня 2019 року (а.с. 80-81) ОСОБА_1 було збудовано житловий будинок з гаражем та господарчими спорудами, код об`єкта - 1110.3 (згідно з приміткою до декларації - будинок садибного типу). В характеристиці будинку зазначено, що він є одноповерховим, одноквартирним, загальною площею 183,2 кв. м, з них житловою - 52,7 кв. м, нежитловою - 130,5 кв. м; нежитловою будівлею об`єкта є гараж площею 149,4 кв. м. Вартість основних засобів, які приймаються в експлуатацію - 2285,592 тис. грн.

Звертаючись до суду з даним позовом та надаючи відповідні розрахунки, Бердянська міська рада спричинені їй збитки розраховує у відповідності з площею об`єкта 332,6 кв. м, що не відповідає вимогам п. 4 ч. 4 ст. 40 Закону, згідно з якою до випадків, коли замовник не залучається до участі у розвитку інфраструктури населеного пункту відноситься будівництво індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків загальною площею до 300 кв. м, господарських споруд, розташованих на відповідних земельних ділянках.

У відповідності з даною нормою для визначення площі будинку, замовник будівництва якого не приймає пайову участь у розвитку інфраструктури, враховується виключно площа вказаного будинку; складання загальної площі житлового будинку, господарських будівель та споруд не передбачено.

Враховуючи зазначене, оскільки ОСОБА_1 не є замовником, який зобов`язаний приймати участь у розвитку інфраструктури м. Бердянська, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позовні вимоги Бердянської міської ради є безпідставними, а тому задоволенню не підлягають.

Доводи апеляційної скарги позивача Бердянської міської ради Запорізької області є такими, що дублюють доводи позовної заяви позивача у цій справі, яким суд першої інстанції вже надав належну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд.

Ці доводи не спростовують правильно встановлених судом першої інстанції фактичних обставин цієї справи та правильних висновків суду першої інстанції у цій справі, а лише відображають позицію позивача у цій справі, викладену в позові, яку Бердянська міська рада Запорізької області та її представник вважають такою, що є єдино вірною та єдино можливою.

Суд першої інстанції розглянув дану справу з додержанням вимог ЦПК України, тобто в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів сторін, яким надав відповідну оцінку з дотриманням вимог ст. 89 ЦПК України.

За змістом якої: «Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності; суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)».

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12 ч. 3 ЦПК України).

Підстави для звільнення від доказування позивача Бердянської міської ради Запорізької області, передбачені ст. 82 ЦПК України, у цій справі відсутні.

Позивач Бердянська міська рада Запорізької області та її представники не надали суду першої інстанції належних, допустимих доказів в обґрунтування свого позову позивача у цій справі.

Апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги позивача Бердянської міської ради Запорізької області.

Так, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України).

В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Проте, докази, передбачені ст. 367 ч. ч. 2,3 ЦПК України, у цій справі відсутні, і зокрема стороною позивача апеляційному суду не надані.

Згідно із ст. 376 ч. 3 ЦПК України передбачені порушення норм процесуального судом першої інстанції, які є обов`язковою підставою для скасування або зміни рішення.

В силу вимог ст. 376 ч. 2 ЦПК України лише порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, можуть бути підставою для скасування або зміни рішення.

Встановлено, що у цій справі відсутні порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення, а також відсутні порушення норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення цієї справи по суті.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги Бердянської міської ради Запорізької області не ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухваленим з додержанням вимог ЦПК України.

Крім того, встановлено, що суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні хоча й посилався на ст. 141 ЦПК України, проте останнім фактично не вирішував у цій справі питання про розподіл понесених судових витрат між сторонами, пов`язаних із розглядом цієї справи судом першої інстанції, а тому останнє також в апеляційному порядку не переглядалось. Однак, воно може бути вирішено судом першої інстанції у подальшому за власною ініціативою або за заявою учасників цієї справи в порядку, передбаченому ст. 270 ЦПК України.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції у цій справі або ж його зміни.

Також, в силу вимог ст. 141 ЦПК України у разі відмови позивачу у задоволенні її вищезазначеної апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у цій справі, остання не має права на компенсацію за рахунок відповідача будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом.

Керуючись ст. ст. 7, 12-13, 81-82, 89, 141, 367-369, 371-372, 374-375, 381-384 ЦПК України

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Бердянської міської ради Запорізької області залишити без задоволення.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 29 жовтня 2021 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови апеляційним судом у цій справі складений 10.06.2022 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Маловічко С.В.Подліянова Г.С.