Шаргородський районний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2022 року

м. Шаргород

Справа № 152/282/22

Провадження № 2/152/146/22

Шаргородський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Соколовської Т.О.,

з участю:

секретаря судового засідання Дешевої В.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Самара В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань №1 в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства та стягнення аліментів,

встановив:

І. Стислий виклад позицій позивача та відповідача

12.04.2022 ОСОБА_1 звернулася до Шаргородського районного суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання батьківства та стягнення аліментів, у якому зазначила, що з квітня 2014 року по липень 2014 року вона перебувала у цивільному шлюбу з відповідачем по справі ОСОБА_2 та проживала разом із ним у його будинку в с. Станіславчик Жмеринського району Вінницької області. Від спільного проживання з відповідачем, у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дочка ОСОБА_3 . На момент народження дитини, вони вже проживали окремо і запис про батька у Книзі реєстрації народжень, за погодженням з відповідачем, був проведений в порядку, передбаченому ст. 135 СК України. Відповідач визнавав себе батьком дитини, постійно спілкувався з дитиною та проводив з нею час, цікавився її особистим життям, брав участь у її навчанні та вихованні, надавав матеріальну допомогу. Однак, наразі відповідач перестав цікавитися життям доньки та почав заперечувати факт батьківства, тому позивач просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та стягнути на її користь аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі ј частини доходу (заробітку) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дочкою повноліття.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Самар В.О., який приймає участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, позовні вимоги підтримали, посилаючись на ті ж самі обставини, що і в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат Залокоцька В.Д. у судове засідання не прибули. Від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Залокоцької В.Д. до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутності відповідача та його представника.

ІІ. Заяви, клопотання учасників справи

16.05.2022 від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Самара В.О. на електронну адресу суду надійшла заява про його участь в підготовчому засіданні в режимі відеоконференції (а.с. 30-31).

Від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Залокоцької В.Д. 16.05.2022 до суду надійшла заява про відкладення підготовчого засідання у зв`язку з зайнятістю у іншому судовому процесі (а.с.33-34).

14.06.2022 від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Залокоцької В.Д. до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутності відповідача та його представника (а.с.49).

Інші учасники справи, клопотань, пов`язаних із розглядом справи, не заявляли.

ІІІ. Процесуальні дії у справі

Ухвалою суду від 19 квітня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства та стягнення аліментів, прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання. Відкрито підготовче провадження, підготовче засідання призначено на 17 травня 2022 року (а.с. 13-14).

Відповідачеві ОСОБА_2 запропоновано надати в 15-денний строк з дня отримання даної ухвали відзив на позовну заяву (а.с. 13-14).

Ухвалу суду від 19.04.2022 направлено на адресу відповідача, яку він отримав 22.04.2022 (а.с.18).

03.05.2022 представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Залокоцька В.Д. подала до суду відзив на позовну заяву (а.с.19-29), у якому заперечень щодо визнання батьківства не має, оскільки ОСОБА_3 дійсно є дочкою відповідача. Позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення аліментів визнає частково. Просить стягнути з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дочкою повноліття, посилаючись на те, що має на утриманні ще двох малолітніх дітей та дружину, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною.

Позивач ОСОБА_1 відповідь на відзив відповідача ОСОБА_2 , у визначений судом строк до суду не подала.

17.05.2022 підготовче засідання відкладено на 31 травня 2022 року (а.с.37).

Ухвалою суду від 16.05.2022 у задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Самара В.О. про участь у підготовчому засіданні в режимі відеоконференції відмовлено (а.с.35).

31.05.2022 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Судове засідання призначено на 13 годину 14 червня 2022 року (а.с.45 - 46).

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом

У справі, що розглядається судом встановлено, що сторони даного цивільно - правового спору з квітня по липень 2014 року проживали однією сім`єю без реєстрацією шлюбу.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач ОСОБА_1 народила дочку ОСОБА_3 , при реєстрації народження якої прізвище та ім`я по батькові дитини записано відповідно до частини 1 статті 135 СК України за вказівкою матері, а саме батьком дівчинки записано ОСОБА_5 , матір`ю ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого виконкомом Лозівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області 05.01.2015, актовий запис № 01 (а.с.7).

Позивач зазначила, що батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є відповідач ОСОБА_2 , що останній у судовому засіданні не заперечував та визнав позов в цій частині.

Визнання позову в частині визнання батьківства відповідачем ОСОБА_2 , згідно з вимогами ч.4, ст.206 ЦПК України, є підставою для задоволення позову, з урахуванням того, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Відповідно до довідок виконавчого комітету Шаргородської міської ради Жмеринського району Вінницької області №№ 203, 233 від 11.04.2022 дитина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1 разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 і перебуває на утриманні останньої (а.с.8,9).

24 квітня 2017 року відповідач ОСОБА_2 зареєстрував шлюб з ОСОБА_7 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого виконавчим комітетом Кам`яногірської сільської ради Жмеринського району Вінницькій області 24.04.2017 (а.с.24).

Від даного шлюбу подружжя має двох малолітніх доньок: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_3 , виданого виконавчим комітетом Станіславчинської сільської ради Жмеринського району Вінницькій області 24.09.2019 та серії НОМЕР_4 , виданого Жмеринським ДРАЦС у Жмеринському районі Вінницької області Центрально Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) 23.07.2021 (а.с.25, 26).

Згідно довідки ВП «Козятинський загін воєнізованої охорони» Регіональної філії «Південно Західна залізниця» АТ «Укрзалізниця» від 16.05.2022 ОСОБА_2 працює у вказаному виробничому підрозділі і за період роботи з 01.01.2021 по 31.12.2021 йому нараховано сукупного доходу за місце роботи 185545,18 грн., в тому числі заробітної плати 155592,75 грн. (а.с.42).

Частиною 3 ст. 12, ст.ст. 76 - 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Засобами доказування у цивільній справі є показання свідків, письмові докази, речові і електроні докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається (ч.1 ст.81 ЦПК України), в судовому засіданні досліджено кожний доказ, що міститься в матеріалах цивільної справи і відповідає вимогам належності, допустимості і достовірності.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950, яка набрала чинності для України з 11.09.1997 і, відповідно до ст.9 Конституції України, є частиною національного законодавства, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.

Зокрема, у п.24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» та в п.23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України №2» наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом.

У пункті 23 рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» наголошується, що п.1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, а в п.58 рішення Європейського суд у справі «Серявін та інші проти України» зазначається про те, що призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті… Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватися публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»).

Судом забезпечено учасникам справи принцип процесуальної рівності сторін і надано можливість кожній стороні довести ті обставини, на які вона посилається.

V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 5 Сімейного кодексу України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Зокрема, держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини (частини друга і третя статті 5 Сімейного кодексу України). При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Згідно зі статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 № 789-ХІІ і набула чинності для України 27.09.1991), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 121 СК України визначено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статями 122 та 125 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду.

Визнання батьківства за рішенням суду регулюється статтею 128 СК України.

Відповідно до частин першої та другої статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України.

Згідно з ч. 3 ст. 128 СК України позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.

Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу (частина четверта статті 128 СК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Тобто, передумовою звернення до суду із заявою про визнання батьківства є запис про батька дитини у книзі записів народжень за вказівкою матері.

Визнання батьківства за рішенням суду, розглядається як засіб захисту прав дитини, тобто міра, спрямована на відновлення, визнання порушених або оспорених прав дитини. Визначення батьківства дитини є підставою виникнення батьківських обов`язків, зокрема обов`язку з утримання дитини.

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів.

Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі ст. 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18) зазначено, що доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» справи про визнання батьківства щодо дитини суд має вирішувати відповідно до норм СК, зокрема ч. 2 ст. 128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства (п. 3).

Керуючись цими правилами, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

За положеннями ст. 134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126, 127 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове свідоцтво про народження.

Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами (далі Правила), при вирішенні судом спорів про визнання батьківства …, зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства)… та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису.

За приписами п.2.16.4 Розділу ІІ зазначених вище Правил, на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.

У справі, що розглядається відповідач ОСОБА_9 позовні вимоги в частині визнання батьківства визнав, зазначивши про це в заяві по суті у відзиві на позовну заяву (а.с.20 21). Визнання відповідачем позову є безумовним, не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Згідно з положеннями статті 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь якій стадії провадження, зазначивши це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Згідно абз. 3 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Відповідно до абз. 6 п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 "Про судове рішення в цивільній справі", у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом.

Таким чином у даній справі наявні підстави для прийняття судом визнання позову без з`ясування і дослідження обставин справи у цій частині позовних вимог.

Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дитини суд виходить з наступного.

Статтею 51 Конституції України передбачені права дітей на матеріальне утримання з боку батька та права на їх повноцінне життя та всебічний розвиток.

Відповідно до ст.ст. 3, 18, 27 Конвенції про права дитини (ратифікована Постановою ВР України №789 Х11 від 27.02.1991), батьки зобов`язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей … першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного і соціального розвитку дитини.

Згідно ст. 8 ЗУ "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя.

Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають із вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

За приписами ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Відповідно до ч. 9 ст. 7 СК України, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Згідно ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Сімейне право встановлює принцип рівності прав та обов`язків як батька, так і матері, передбачає здійснення батьківських прав та обов`язків відповідно до інтересів дітей.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя.

У пункті 54 рішення ЄСПЛ у справі "Хант проти України" від 07.12.2006 зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі "Ослон проти Швеції" №2 від 27.11.1992) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

За умовами частин першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч. 1 ст. 181 СК України).

За приписами ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) визначається з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. 183 СК України.

За приписами ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, серед іншого: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 2 ст. 182 СК України).

Згідно з положеннями ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

В силу положень статей 183, 184 СК України суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі.

Підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України.

VІ. Висновки суду

У справі, що розглядається, суд вважає за необхідне прийняти визнання позову ОСОБА_2 без з`ясування і дослідження обставин справи у частині позовних вимог ОСОБА_10 до нього про визнання батьківства, оскільки про визнання позову в цій частині ОСОБА_2 зазначив в заяві по суті (відзиві на позовну заяву). При цьому визнання відповідачем позову є безумовним, не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб

Вказані обставини є необхідними і достатніми для ухвалення судом рішення про визнання відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно з вимогами ст.ст. 81, 263, 264 ЦПК України та принципу оцінки доказів (ст.89 ЦПК України) суд перевірив доводи сторін як у підтвердження, так і в заперечення позову та факти, які підлягають встановленню, з метою з`ясування та дослідження матеріального стану, стану здоров`я відповідача, наявність у відповідача інших дітей і непрацездатних членів сім`ї, його спроможності сплачувати аліменти на утримання малолітньої дочки у розмірах, визначених у позовній заяві.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

При вирішенні даного цивільно правового спору судом встановлено сукупність юридичних фактів, які зобов`язують ОСОБА_2 утримувати свою малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до ст. 182 СК України, враховує матеріальне становище та стан здоров`я відповідача, наявність у нього інших дітей і приходить до висновку, що, оскільки відповідач ОСОБА_11 є молодою працездатною особою, працює у ВП «Козятинський загін воєнізованої охорони» Регіональної філії «Південно Західна залізниця» АТ «Укрзалізниця», за період роботи з 01.01.2021 по 31.12.2021 йому нараховано сукупного доходу за місце роботи 185545,18 грн., в тому числі заробітної плати 155592,75 грн., має крім малолітньої дочки ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ще двох малолітніх доньок ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та дружину, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трирічного віку, то для забезпечення рівнозначного утримання дітей, і недопущення ущемлення матеріального утримання кожної дитини з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання дочки ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12.04.2022 і до повноліття дочки.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" прожитковий мінімум для дітей вікoм від 6 до 18 років з 1 січня - 2618 гривень на місяць. Позивач, як мати несе рівні з відповідачем витрати по утриманню дитини, тому розмір аліментів в розмірі 1/6 заробітку (доходу) відповідача забезпечить надійний захист інтересів дитини та отримання нею стабільного матеріального утримання з боку батька.

При цьому суд виходить із захисту інтересів перш за все самої дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який дитина має тоді, коли утримується обома батьками та отримує надійне стабільне матеріальне утримання як з боку матері, так і з боку батька.

VІІ. Розподіл судових витрат

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

За приписами ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з вимогами ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Таким чином, підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 до державного бюджету судовий збір за позовну вимогу в частині стягнення аліментів в сумі 992,40 грн. оскільки позивач ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору в цій частині позовних вимог та на користь ОСОБА_1 сплачений нею при зверненні до суду судовий збір в сумі 992, 40 грн. за позовні вимоги про визнання батьківства.

В силу ст. 430 ЦПК України рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Керуючись ст. 51 Конституції України, частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950, яка набрала чинності для України з 11.09.1997, ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 № 789-ХІІ і набула чинності для України 27.09.1991), ст.ст. 12, 13, 44, 76-81, 89, 133, 141, 206, 259, 263-265 ЦПК України, Постановою Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", ст.ст.7, 121, 125, 128, 134,135,141, 150, 155, 180 - 183 Сімейного кодексу України, ст. ст. 8, 12 ЗУ «Про охорону дитинства», суд -,

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства та стягнення аліментів задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , громадянина України батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Внести зміни до актового запису про народження дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , складеного 05.01.2015 виконавчим комітетом Лозівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області за № 01, вказавши батьком дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , громадянина України.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 в розмірі 1/6 заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12 квітня 2022 року і до досягнення дочкою повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 до Державного бюджету (стягувач Державна судова адміністрація України, отримувач коштів ГУК у м. Києві /м. Київ/ 22030106, код за , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір в сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений нею при зверненні до суду судовий збір в сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 коп.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду (ч.ч.1, 2 ст.273 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення (п.1 ч.2 ст.354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (ч.3 ст.354 ЦПК України).

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Ім`я (найменування) сторін та інших учасників:

- позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителька АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_5 , виданий Шаргородським РВ УМВС України у Вінницькій області 24.03.2005, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 ;

- відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , житель АДРЕСА_2 , паспорт громадянина України НОМЕР_7 , виданий Жмеринським РВ УМВС України в Вінницькій області 03.12.2002, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_8 .

Рішення ухвалено та проголошено 14.06.2022.

Головуючий суддя: Т.О. Соколовська