ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1229/22 Справа № 208/5072/21 Категорія 50 Суддя у 1-й інстанції - Похваліта С. М. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова М. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Петешенкової М.Ю.,

суддів Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у м. Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24 вересня 2021 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання доньки, яка продовжує навчання,-

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2021 року, ОСОБА_2 звернулася до суду з вищезазначеним позовом посилаючись на те, що відповідач у справі є її батьком. Будучи повнолітньою особою, навчається в ДПТНЗ «Кам?янський центр підготовки та перепідготовки робітничих кадрів», на денній формі навчання, на бюджетній основі, у зв язку з чим потребує матеріальнох допомоги, яку відповідач взмозі надати.

З урахуванням викладеного, просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання, як повнолітній особі, яка продовжує навчання у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, до закінчення нею навчання, але не більше як досягнення нею 23 років.

Рішенням Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24 вересня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу), до закінчення нею навчання ДПТНЗ «Кам?янський центр підготовки та перепідготовки робітничих кадрів» (термін навчання до 13 січня 2023 року), але не більше ніж як до досягнення нею двадцяти трьох років з 22 червня 2021 року.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки, яка є повнолітньою та продовжує навчання, не надає, а тому у позивача наявне право на отримання аліментів від батька на період навчання. При визначенні розміру аліментів судом першої інстанції було взято до уваги той факт, що позивач навчається за державним замовленням та отримує стипендію, тому наявні підстави для часткового задоволення позову.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру аліментів, стягнувши з нього аліменти на утримання доньки у розмірі 1/8 частини його заробітку (доходу).

Апеляційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що судом першої інстанції не враховано матеріальне становище відповідача, перебування на його утриманні матері, яка за станом здоров`я потребує постійного медичного лікування, та можливість сплачувати аліменти в іншому розмірі.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка навчається в ДПТНЗ «Кам?янський центр підготовки та перепідготовки робітничих кадрів», за денною формою навчання за рахунок державного бюджету.

Згідно положень ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Статтею 200 Сімейного кодексу України визначено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Згідно до роз`яснень наданих у п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України про розгляд справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що донька відповідача, на день звернення до суду не досягла 23 років, продовжує навчання, не працює, оскільки навчання за денною формою навчання позбавляє останню можливості працевлаштуватися та отримувати певний дохід, у зв`язку з чим є такою, що потребує матеріальної допомоги. Відповідач будучи працездатною особою та отримуючи постійний дохід, зобов`язаний та має можливість утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги. Відомостей про відсутність можливості сплачувати аліменти, суду не надав.

Суд першої інстанції вирішуючи спір дійшов правильного висновку про те, що відповідач, як батько зобов`язаний утримувати свою повнолітню дитину, яка продовжує навчання.

Колегія суддів погоджується з обґрунтованим висновком суду щодо часткового задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги з приводу того, що дохід відповідача не дозволяє йому сплачувати аліменти та надавати матеріальну допомогу у визначеному судом розмірі, оскільки на його утриманні перебуває хвора мати, яка є особою похилого віку та потребує медичного лікування, колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки на їх підтвердження не надано належних та допустимих доказів.

Інші доводи апеляційної скарги щодо незаконності та необґрунтованості рішення суду є безпідставними та зводяться до особистого тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Таким чином, переглядаючи справу, відповідно до вимог 367 ЦПК України в межах доводів та вимог апеляційної скарги, за наявними в справі доказами, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Згідно ст. 141 ЦПК України, судові витрати, у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 а залишити без задоволення.

Рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: В.С. Городнича

О.В. Лаченкова