КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/4325/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

суддя-доповідач Слюсар Т.А.

суддів: Білич І.М., Коцюрби О.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 20 липня 2021 року у складі судді Букіної О.М.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «ГРУПА ЕЛЕКТРОЮА» про стягнення заборгованості за договором оренди обладнання з обов`язковим викупом,-

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ТОВ «ГРУПА ЕЛЕКТРОЮА», в якому просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 156 942 грн 25 коп., яка складається з заборгованості за викуп обладнання в розмірі - 140 550 грн; заборгованості за орендну плату в розмірі - 16 190 грн; інфляційні втрати за прострочення виплати орендної плати в розмірі - 44 грн 36 коп.; три відсотки річних за прострочення виплати орендної плати в розмірі - 157 грн 89 коп. та судові витрати в розмірі - 1 569 грн 42 коп.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 18.09.2019 між позивачем та ТОВ «ГРУПА ЕЛЕКТРОЮА» було укладено договір купівлі-продажу обладнання № 18-09-2019-7/1.

За даним договором ТОВ ТОВ «ГРУПА ЕЛЕКТРОЮА» зобов`язувалось передати, а ОСОБА_1 зобов`язався прийняти у власність та оплатити обладнання, а саме зарядний пристрій (станцію) для електромобілів типу УЗЗ, код ДКПП 27.14.50-32.10 (модель: N04X77, № станції 0016).

Договір купівлі-продажу з відповідачем укладався з ціллю подальшої здачі даного обладнання в оренду відповідачу з обов`язком викупу обладнання відповідачем, в зв`язку з чим 18 вересня 2019 року між мною (орендодавцем) та відповідачем (орендарем) було укладено договір оренди обладнання з обов`язковим викупом № 18-09-2019-7/2.

Відповідачем були порушенні умови пунктів 1.1, 7.1.6 та 8.1 договору оренди обладнання, так як обов`язок щодо сплати коштів в розмірі 140 550 грн за викуп орендованого майна виконано не було хоча термін дії договору оренди обладнання відповідно до п. 3.1 Договору оренди обладнання закінчився 18 вересня 2020 року.

Позивач надіслав повідомлення (заяву) на поштову адресу відповідача та подавав особисто, під розпис про вручення повідомлення (заяву), уповноваженій особі (працівнику) відповідача про свій намір отримати кошти за викуп об`єкту оренди так, як останній фактично перебуває у розпорядженні відповідача про що свідчить відсутність будь-яких документів, що підтверджують передачу та прийняття позивачем орендованого майна. Доказом чого слугує підписана сторонами специфікація.

24 вересня 2020 року позивач на адресу відповідача рекомендованим листом з повідомленням про вручення та з описом вкладення було надіслано претензію з проханням викупу орендованого майна. Однак, станом на день подачі цього позову відповідь на зазначену претензію не надходила.

Оскільки відповідач не виконав вказану вимогу, позивач в порядку передбаченому чинним законодавством звернувся за захистом, порушеного права до суду.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 20 липня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 передано за підсудністю на розгляд до Суворовського районного суду м. Одеси.

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 вважає ухвалу суду незаконною, просить її скасувати та постановити нову, про направлення справи до Солом`янського районного суду м. Києва для продовження розгляду.

Вказано, що судом першої інстанції невірно кваліфіковано предмет та підстави позову, а саме, що зарядний пристрій для електромобілів відноситься до поняття нерухомого майна, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх цільового призначення.

Зазначено, що відповідачем у справі є юридична особа, тому на підставі ч. 2 ст. 27 ЦПК України, даний позов слід розглядати за місцезнаходженням юридичної особи згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37 - 40 ч. 1 ст.353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Дослідивши надані матеріали, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Передаючи дану справу на розгляд до іншого суду, суд першої інстанції виходив з того, що спір між сторонами виник з приводу нерухомого майна, яке розташовано на земельній ділянці, переміщення якого є неможливим, що територіально відноситься до Суворовського районного суду м. Одеси.

З такими висновками суду першої інстанції погодитися не можливо.

Відповідно до ч. 2 ст. 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Як вбачається з матеріалів справи, 18.09.2019 між позивачем та ТОВ «ГРУПА ЕЛЕКТРОЮА» було укладено договір купівлі-продажу обладнання № 18-09-2019-7/1

За даним договором ОСОБА_1 у відповідача купив зарядні пристрої (станції) для електромобілів.

Договір купівлі-продажу з відповідачем укладався з ціллю подальшої здачі даного обладнання в оренду відповідачу з обов`язком викупу обладнання відповідачем, в зв`язку з чим 18 вересня 2019 року між мною (орендодавцем) та відповідачем (орендарем) було укладено договір оренди обладнання з обов`язковим викупом № 18-09-2019-7/2.

Тобто, спір між сторонами виник з підстав невиконання відповідачем зобов`язань за договором оренди, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «ГРУПА ЕЛЕКТРОЮА», тому враховуючи норми процесуального права, дану справу слід розглядати за місцем державної реєстрації відповідача, що територіально відноситься до Солом`янського районного суду м. Києва.

Висновки суду стосовно того, що зарядні пристрої (станції) для електромобілів є нерухомим майном та знаходяться на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим, колегія суддів визнає помилковими, виходячи з того, що ч. 2 ст. 181 ЦК України визначено, що рухомими речами є речі, які можна вільно переміщувати у просторі.

В свою чергу, ч. 1 ст. 181 ЦК України визначено, що до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Режим нерухомої речі може бути поширений законом на повітряні та морські судна, судна внутрішнього плавання, космічні об`єкти, а також інші речі, права на які підлягають державній реєстрації.

Зарядна станція - це обладнання, яке призначено для заряджання електромобілів, яке встановлюється на будь-якому об`єкті (земельній ділянці, приміщення та ін.), та жодним чином не відноситься до такого нерухомого майна, переміщення якого є неможливе без їх знецінення та зміни його призначення.

Враховуючи вищевикладене, слід дійти висновку про те, що зарядні пристрої (станції) для електромобілів не є об`єктом, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення, оскільки даний зарядний пристрій технічно відноситься до матеріального об`єкту (речі), яка може бути переміщена без заподіяння їй шкоди, тобто є рухомим майном, тому застосування судом першої інстанції до спірних правовідносин виключну підсудність, зазначену у ч. 1 ст. 30 ЦПК України, є помилковим, оскільки підсудність цієї справи не є виключною, тобто такою, що пов`язана із "нерухомим майном".

Таким чином, позов до ТОВ «ГРУПА ЕЛЕКТРОЮА», яке зареєстровано за адресою: м. Київ, просп. Повітрофлотський, буд . 66 А, потрібно розглядати за місцезнаходженням юридичної особи слід розглядати, відповідно до ч. 2 ст. 27 ЦПК України згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а оскаржувана ухвала підлягає скасуванню та направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 379, 381 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 20 липня 2021 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до того ж суду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач:

Судді: