П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2022 року місто Київ

Єдиний унікальний номер справи 754/13173/20

Номер провадження 22-ц/824/131/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Вербової І.М., суддів Поліщук Н. В., Нежури В. А.,

за участю секретаря судового засідання - Орел П.Ю.,

вивчивши апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 19 жовтня 2021 року, постановлену під головуванням судді Бабко В. В., у справі за скаргою стягувача ОСОБА_2 , боржник ОСОБА_3 , суб`єкти оскарження: Головний державний виконавець Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Кирилюк Надія Михайлівна, на дії та бездіяльність державного виконавця,

в с т а н о в и в :

У серпні 2021 року ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернувся до Деснянського районного суду міста Києва із скаргою на дії та бездіяльність державного виконавця у якій просив: визнати неправомірними дії головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Кирилюк Надії Михайлівни щодо винесення повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 27 липня 2021 року; визнати неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Кирилюк Надії Михайлівни щодо не відкриття виконавчого провадження на виконання виконавчого листа про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі батька у вихованні дитини і вільному спілкуванні у справі № 754/13173/20 від 08 червня 2021 року та несвоєчасного повідомлення стягувача про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання; визнати незаконним та скасувати повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 27 липня 2021 року, винесене головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Кирилюк Надією Михайлівною; зобов`язати головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Кирилюк Надію Михайлівну прийняти до виконання виконавчий лист про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі батька у вихованні дитини і вільну спілкуванні у справі № 754/13173/20 від 08 червня 2021 року та відкрити виконавче провадження; судові витрати покласти на Відділ державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів).

Вищевказана скарга обґрунтована тим, що 19 липня 2021 року ОСОБА_2 направлено на адресу відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) заяву про примусове виконання рішення суду по справі № 754/13173/20. Проте 29 липня 2021 року стягувач отримав повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття його до виконання від 27 липня 2021 року. Тобто, вищевказане повідомлення було винесено та направлено на адресу стягувача з пропуском строку, встановленого ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження». Крім того, у вищевказаному повідомлені зазначено інформацію, яка суперечить як Закону, так і Інструкції.

Скаржник зазначає, що відмова у відкритті виконавчого провадження з підстав невідповідності виконавчого документу вимогам Закону, є необґрунтованою та безпідставною, дії державного виконавця є неправомірними, а виконавчий документ таким, що підлягає до прийняття до виконання.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 19 жовтня 2021 року (а.с. 79-84) у задоволенні скарги стягувача ОСОБА_2 , боржник ОСОБА_3 , суб`єкти оскарження: Головний державний виконавець Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Кирилюк Надія Михайлівна, на дії та бездіяльність державного виконавця, відмовлено.

Не погоджуючись з вищевказаною ухвалою суду, 03 листопада 2021 року ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 направив апеляційну скаргу у якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 19 жовтня 2021 року скасувати та постановити нове судове рішення, яким скаргу на дії та бездіяльність державного виконавця, задовольнити; судові витрати покласти на Відділ державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів).

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що 19 липня 2021 року скаржник направив на адресу Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) заяву про примусове виконання рішення Деснянського районного суду міста Києва від 26 квітня 2021 року у справі № 754/13173/20, яка була отримана відділом 21 липня 2021 року.

Проте, 27 липня 2021 року державним виконавцем було надіслано на адресу скаржника повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу від 27 липня 2021 року, тобто з пропуском строку встановленого ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», що не було враховано судом першої інстанції під час ухвалення оскаржуваної ухвали.

На думку скаржника, судом першої інстанції проігноровано постанову Верховного Суду від 14 травня 2020 року у справі № 804/8020/16 та постанову Луганського апеляційного суду від 30 липня 2020 року у справі № 418/2900/19.

Скаржник зазначає, що у виконавчому документі зазначена адреса місця проживання боржника, однак скаржник, користуючись своїм право, передбаченим Законом, звернувся з виконавчим документом до виконавчої служби за фактичним місцем проживання боржника. До виконавчого документу та заяві, скаржник долучив копію рішення суду, в якому зазначено адресу фактичного місця проживання: АДРЕСА_1 . Зазначене рішення є належним доказом на підтвердження фактичного місця проживання боржника за вищевказаною адресою. Крім того, боржник будучи обізнаною із наявністю в провадженні суду даної справи, не заперечувала факт свого фактичного місця проживання у місті Рівне.

Скаржник зазначає, що ні Законом, ні Інструкцією з організації примусового виконання рішень не містять імперативної норми, яка встановлює перелік документів, які підтверджують адресу проживання чи перебування боржника. Відсутні чітко встановлені часові проміжки від якої дати мають бути документи, що підтверджують факт проживання боржника за відповідною адресою.

На думку скаржника, відмова у відкритті виконавчого провадження з підстав невідповідності виконавчого документа вимогам Закону є необґрунтованою та безпідставною, дії держаного виконавця неправомірними, а виконавчий документ таким, який підлягає до прийняття та виконання.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 24 листопада 2021 року, відкрито апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою, надано строк для подачі відзиву.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 24 листопада 2021 року закінчено проведення підготовчих дій, справу призначено до розгляду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

03 грудня 2021 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив від головного державного виконавця Іщук Н.В. з відповідними підтвердженнями про направлення його всім учасникам справи.

З вказаного відзиву вбачається, що головний державний виконавець не погоджується з доводами апеляційної скарги та просить залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу, без змін.

Головний державний виконавець зазначає, що виконавчий документ було зареєстровано та передано головному державному виконавцю Кирилюк Н.М. 23 липня 2021 року. 27 липня 2021 року головним державний виконавцем Кирилюк Н.М. винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу. Таким чином, зазначене повідомлення винесено на третій робочий день з дня отримання виконавчого документу, а відтак, і в строк встановлений ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження». Посилаючись на не дослідження судом питання щодо пропуску строку прийняття повідомлення, скаржник не наводить норму закону, порушену державним виконавцем під час прийняття рішення. Також, головний державний виконавець вважає, що підстави вважати, що після розірвання шлюбу спільна дитина залишилась проживати з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 , відсутні.

У судовому засіданні представник скаржника - адвокат Гапоненко Р.І. підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити з підстав, зазначених у ній.

Головний державний виконавець Іщук Н.В. заперечувала проти доводів апеляційної скарги та просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення, без змін.

Стягувач до суду апеляційної інстанції не з`явилась, про дату, час та місце розгляду спраив повідомлена належним чином, шляхом направлення судових повісток-повідомлень на її поштові адреси у зв`язку з чим, колегія суддів вважала за можливе розпочати та завершити розгляд спраив за відсутності останньої.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши доводи та заперечення учасників справи, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні скарги на дії та бездіяльність державного виконавця, суд першої інстанції виходив з того, що на момент подачі стягувачем заяви про примусове виконання рішення, не було жодного достовірного доказу, що боржник проживає за адресою: АДРЕСА_1 . В свою чергу, рішення суду долучене стягувачем до вищевказаної заяви, не підтверджує факт проживання боржника за вищевказаною адресою на момент пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Колегія суддів не погоджується з вищевказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Судом встановлено, що рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 26 квітня 2021 року, зобов`язано ОСОБА_3 не чинити перешкоди ОСОБА_2 щодо участі у вихованні і спілкуванні з сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визначено ОСОБА_2 такий спосіб участі у вихованні сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : систематичні побачення без присутності матері ОСОБА_3 у І-ІІІ суботу місяця з 09.00год. до 18.00год. неділі; протягом навчального року щороку половину тривалості канікул за домовленістю з матір`ю та за згодою дитини 9 (а.с. 12-15).

08 червня 2021 Деснянським районним судом міста Києва видано виконавчий лист № 754/13173/20 (а.с. 11).

19 липня 2021 року ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 направив до Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) заяву про примусове виконання рішення по справі № 754/13173/20, до якої долучив, зокрема, його належним чином завірену копію та оригінал виконавчого листа (а.с. 06), яке було вручено за довіреністю - 21 липня 2021 року (а.с. 07).

27 липня 2021 року головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Кирилюк Н. М. винесено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання (а.с. 08), яке було направлено на адресу стягувача 27 липня 2021 року (а.с. 09, 10).

Частиною 1 ст. 18 ЦПК України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Частиною 1 ст. 431 ЦПК України встановлено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно ч. 1 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Відповідно до ч. 3 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішення, у разі пред`явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби або приватного виконавця за місцем проживання чи перебування боржника - фізичної особи, місцезнаходженням боржника - юридичної особи, адреса якого відрізняється від адреси, зазначеної у виконавчому документі, до заяви про примусове виконання рішення стягувач має додати документ / копію документа, який підтверджує, що місцезнаходженням боржника - юридичної особи або адресою проживання чи перебування боржника - фізичної особи є територія, на яку поширюється компетенція органу державної виконавчої служби, або територія виконавчого округу приватного виконавця.

Згідно ч. 1 ст. 25 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя.

Відповідно до частини 1 статті 27 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» фізичні або юридичні особи мають право вільного вибору приватного виконавця з числа тих, відомості про яких внесено до Єдиного реєстру приватних виконавців України, з урахуванням суми стягнення та місця виконання рішення, визначеного Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно п. 10 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Так, зі змісту виконавчого листа, виданого на підставі рішення Деснянського районного суду міста Києва від 26 квітня 2021 року (справа № 754/13173/20), вбачається, що місцем проживання боржника ОСОБА_3 є: АДРЕСА_2 . При цьому, згідно рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 26 квітня 2021 року, яке набрало законної сили, місцем проживання ОСОБА_3 (боржника) є: АДРЕСА_1 , а її місцем реєстрації є: АДРЕСА_2 .

Користуючись своїм правом на пред`явлення виконавчого документа до виконання за місцем фактичного знаходження боржника, стягувач звернувся до Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Львів) із заявою про примусове виконання рішення суду, до якої долучив, зокрема, копію рішення Деснянського районного суду міста Києва від 26 квітня 2021 року, у описовій та резолютивній частинах якого, зазначено фактичне місце проживання боржника за адресою: АДРЕСА_1 . Таким чином, стягувач виконав вимогу ч. 3 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішення, у зв`язку з чим, у державного виконавця були відсутні підстави для повернення виконавчого документу без прийняття до виконання на підставі п. 10 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, 21 липня 2021 року Відділом державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Львів) отримано лист стягувача у якому містилась його заява про примусове виконання рішення суду.

Разом з тим, повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, було винесено державним виконавцем та направлено на поштову адресу стягувача 27 липня 2021 року, тобто з пропуском строку встановленого п. 10 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що дії головного державного виконавця щодо повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, не можна вважати правомірними, а відтак, скарга на дії та бездіяльність державного виконавця, підлягає задоволенню.

Посилання головного державного виконавця на те, що виконавчий документ було зареєстровано та передано їй 23 липня 2021 року, не підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Натомість із трекінгу відправлень Укрпошта (а.с. 07) вбачається, що на адресу виконавчої служби зазначений виконавчий лист разом із заявою про примусове виконання рішення суду надійшов 21 липня 2021 року. Підстави вважати, що його було передано державному виконавцю ж лише 23 липня 2021 року, відсутні.

Колегія суддів ставиться критично до посилання скаржника на те, що у останньої були відсутні підстави вважати, що боржник та дитина проживають за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки як вбачається з матеріалів справи, до заяви про примусове виконання рішення суду, стягувачем було долучено, зокрема, рішення Деснянського районного суду міста Києва, яке набрало законної сили, та яким встановлено факт проживання боржника за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Таким чином, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, оскаржуване судове рішення не можна назвати в повній мірі законним та обґрунтованим в розумінні ст. 263 ЦПК України, у зв`язку з чим колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 19 жовтня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, наступного змісту.

Скаргу ОСОБА_2 на дії та бездіяльність головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Кирилюк Надії Михайлівни - задовольнити.

Визнати неправомірними дії головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Кирилюк Надії Михайлівни щодо винесення повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 27 липня 2021 року.

Визнати неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Кирилюк Надії Михайлівни щодо не відкриття виконавчого провадження на виконання виконавчого листа про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі батька у вихованні дитини і вільному спілкуванні у справі № 754/13173/20 від 08 червня 2021 року та несвоєчасного повідомлення стягувача про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.

Визнати незаконним та скасувати повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 27 липня 2021 року, винесене головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Кирилюк Надією Михайлівною.

Зобов`язати головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Кирилюк Надію Михайлівну прийняти до виконання виконавчий лист про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі батька у вихованні дитини і вільному спілкуванні у справі № 754/13173/20 від 08 червня 2021 року та відкрити виконавче провадження.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 08 червня 2022 року.

Суддя-доповідач: І.М. Вербова

Судді: Н.В. Поліщук

В.А. Нежура