ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2022 року м. Херсон

Справа №766/24237/21

Провадження №22ц/819/155/22

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий Бездрабко В.О. (суддя-доповідач)

судді: Базіль Л.В.

Майданік В.В.

секретар судового засідання: Дундич А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Плахотнюк Маргарита Олегівна, на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 07 грудня 2021 року, постановлену під головуванням судді Ус О.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до Суворовського відділу державної виконавчої служби у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про зняття арешту з майна,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Суворовського відділу державної виконавчої служби у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про зняття арешту з майна.

Позов обґрунтовано тим, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 07 вересня 1993 року №4172 позивачу на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1 .

У листопаді 2021 року він мав намір відчужити належну йому частку у вищевказаному майні, але при перевірці даних з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно було виявлено арешт, накладений постановою державного виконавця ВДВС Суворовського управління юстиції у м. Херсоні серії АА №093515 від 16 липня 2004 року, винесеної у межах примусового виконання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Драгневич Л.Ю.

Посилаючись на те, що державним виконавцем неправомірно накладений арешт на належне йому на праві власності майно, через що порушуються майнові права на розпорядження власністю, оскільки він ніколи не був стороною виконавчого провадження та не мав невиконаних зобов`язань перед будь-якими фізичними або юридичними особами, позивач просив суд зняти арешт та заборону відчуження з належного йому нерухомого майна, накладені постановою державного виконавця ВДВС Суворовського управління юстиції у м. Херсоні серії АА №093515 від 16 липня 2004 року; вилучити інформацію про вказаний арешт з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (запис про обтяження за реєстраційним номером №85688, зареєстрований 31 липня 2004 року Другою Херсонською державною нотаріальною конторою .

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 07 грудня 2021 року у відкритті провадження по справі відмовлено в порядку п.1 ч.1 ст. 186 ЦПК України (заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства).

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що подана ОСОБА_1 позовна заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а має розглядатися адміністративним судом, оскільки надані позивачем докази в обґрунтування заявлених вимог свідчать, що оспорюваний арешт на нерухоме майно був накладений в рамках виконавчого провадження, відкритого на підстави виконавчого напису нотаріуса. За звернення ОСОБА_1 державний виконавець відмовився зняти раніше накладений арешт на майно боржника, тим самим проявивши бездіяльність, яка оскаржується позивачем до суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Плахотнюк М.О., подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про те, що позивач є стороною виконавчого провадження.

Вказав, що такий висновок не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки постанова про арешт майна боржника та заборону його відчуження від 16 липня 2004 року не містить достатніх ідентифікуючих даних, які б дозволили ідентифікувати саме позивача, як боржника у виконавчому провадженні, а відтак, арешт на належне йому майно накладений помилково. Оскільки його звернення до суду з позовом спрямовано на захист права власності, то справа має розглядатися за нормами ЦПК України.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Плахотнюк М.О. апеляційну скаргу підтримала та просила задовольнити.

Представник Суворовського відділу державної виконавчої служби у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) до суду повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений у відповідності до вимог ст.128 ч.6 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність оскаржуваної ухвали вимогам цивільного процесуального закону, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Пунктом 3 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів, зокрема, виконавчих написів нотаріусів.

Згідно положень ч. ч. 1, 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Положеннями ст. ст. 447, 448 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції, тобто той суд, що видав виконавчий документ.

Згідно з ч. 1 ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

З наведеного вбачається, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені до суду.

Однак законодавець розмежовує порядок оскарження таких рішень, дій чи бездіяльності при виконанні судових рішень та при виконанні рішень інших органів (посадових осіб).

Юрисдикція спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби залежить від типу виконавчого документа, на підставі якого було відкрите виконавче провадження, а також суб`єктів їх видання.

Таким чином, у порядку цивільного судочинства розглядаються усі скарги, пов`язані із виконанням саме судових рішень, ухвалених в порядку цивільного процесуального закону.

У разі оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця при виконанні рішень інших органів, зокрема, і виконавчого напису нотаріуса, така скарга має бути вирішена саме адміністративним судом в силу прямих приписів статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 287 КАС України.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про зняття арешту з майна, який, на його думку, безпідставно накладений постановою державного виконавця ВДВС Суворовського управління юстиції у м. Херсоні серії АА №093515 від 16 липня 2004 року в рамках виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису, виданого 14 жовтня 1999 року приватним нотаріусом Драгневич Л.Ю.

Судовий контроль за виконанням рішень не судів, а інших органів, зокрема, нотаріусів, покладено законодавством на адміністративні суди. Аналізуючи в сукупності норми ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 264 КАС України, беручи до уваги, що питання оскарження дій, бездіяльності державного виконавця у виконавчому провадженні за виконавчим написом є, по суті, превентивним судовим контролем у відповідному виконавчому провадженні, а тому це питання повинно вирішуватися в порядку адміністративного судочинства.

Аргументи ОСОБА_1 про те, що він не був стороною виконавчого провадження, а постанова про арешт майна боржника від 16 липня 2004 року помилково ухвалена відносно належного йому нерухомого майна, колегія суддів визнає неприйнятними. Саме заявник послався у позові та надав суду документи, які підтверджують обставини щодо відкриття виконавчого провадження, в межах якого накладений спірний арешт на майно боржника, на підставі виданого приватним нотаріусом виконавчого напису. При вирішенні питанні про відкриття провадження у справі суд позбавлений можливості перевірити доводи позивача, а відтак, приймає відповідне судове рішення на підставі наданих доказів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про відмову у відкритті провадження за позовною заявою про зняття арешту з майна, який, на його думку, неправомірно накладений державним виконавцем в рамках виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність постановленої у справі ухвали.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального права і підстави для її скасування відсутні, а доводи викладені в апеляційній скарзі висновки суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Плахотнюк Маргарита Олегівна, залишити без задоволення.

Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 07 грудня 2021 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений 07 лютого 2022 року.

Головуючий: В.О. Бездрабко

Судді: Л.В. Базіль

В.В. Майданік