Справа № 130/2214/21
Провадження № 22-ц/801/829/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Вернік В. М.
Доповідач:Міхасішин І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2022 рокуСправа № 130/2214/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ: головуючого: Міхасішина І.В.

суддів: Войтка Ю.Б., Сопруна В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу № 130/2214/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання жінки, яка доглядає дитину до досягнення трирічного віку

за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 07 лютого 2022 року, повний текст якого складено 07 лютого 2022 року, ухвалене у складі судді Верніка В. М.,

встановив:

Короткий зміст позовних вимог

У серпня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Жмеринського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання жінки, яка доглядає дитину до досягнення трирічного віку,

Позов мотивований тим, що із відповідачем у справі ОСОБА_2 вони певний час проживали однією сім`єю. Під час спільного проживання у них народилась дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у свідоцтві про народження якої записаний та є батьком відповідач ОСОБА_2 .. Дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні. За станом здоров`я дитина та відповідач здорові. Разом з відповідачем не проживають та не підтримують сімейних відносин. Відповідач матеріально не утримує її як жінку, яка доглядає дитину до досягнення нею трьох років. Окрім соціальної допомоги, яку отримала при народженні дитини, інших доходів у неї немає. Вказаної допомоги не вистачає для нормального проживання та харчування її та дитини. Їй одній важко матеріально утримувати дитину, вона перебуває у скрутному матеріальному становищі. Відповідач матеріально забезпечений, оскільки працює та отримує доходи. Вважає що у відповідача є можливість утримувати її як жінку, яка доглядає дитину до досягнення нею трирічного віку. Інших утриманців у відповідача немає, стягнень по виконавчих листах не проводиться. Останній не надає добровільно матеріальної допомоги на її утримання, тому вона змушена звернутися до суду. Просила стягнути на її користь з відповідача ОСОБА_2 аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) до досягнення дочкою трирічного віку, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.1).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 07 лютого 2022 року позов задоволено.

Вирішено стягувати з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканця АДРЕСА_1 ) на ім`я ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , мешканки АДРЕСА_2 ) аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) боржника, починаючи з 10.08.2021 року, і до досягнення дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнуто з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканця АДРЕСА_1 ) ) на користь держави одноразово 908 гривень судового збору (рахунок отримувача UA0026001, отримувач коштів ГУК у м.Києві/м. Київ/22030106, , банк отримувача Казначейство України (ЕАП)).

Короткий зміст вимог апеляційних скарг

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати й ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 28 березня 2022 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий - суддя Міхасішин І.В., судді: Войтко Ю.Б., Сопрун В.В.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 18 квітня 2022 року відкрито апеляційне провадження у справі та надано позивачці строк на подання відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 02 травня 2022 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Аргументи учасників справи

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції задовольняючи позов не надав оцінки факту відсутності перебування сторін у зареєстрованих шлюбних відносинах та не надання позивачкою доказів такого проживання.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом установлено, що згідно копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 позивач ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.2).

З копії свідоцтва про народження серія НОМЕР_3 встановлено, що відповідач ОСОБА_2 та позивач ОСОБА_1 є батьками малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.4).

Згідно виписки з погосподарської книги Леляцького старостинського округу за 2021-2025 роки, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована та проживає з дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в АДРЕСА_2 (а.с.5).

Відповідно до копії довідки Управління праці та соціального захисту населення Жмеринської міської ради від 22.07.2021 року №2105, позивач ОСОБА_4 перебуває на обліку, як одержувач допомоги по вагітності і пологам непрацюючим жінкам та при народженні дитини, за квітень 2021 року отримала допомогу в розмірі 2373,99 грн, за червень 2021 року отримала допомогу в розмірі 10320 грн (а.с.6).

Позиція суду апеляційної інстанції

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку, що скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ураховуючи вищезазначене, розгляд даної справи з ознаками малозначності, згідно з ч. ч. 4, 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно зі ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Указаним вимогам рішення суду першої інстанції у повній мірі відповідає, з огляду на таке.

Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини.

Відповідно до статті 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

У статті 125 СК України передбачено, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.

Згідно до частини другої статті 91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання у разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої-четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу.

Статтею 84 СК України встановлено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Визначальним на підставі цієї норми закону є наявність у дружини права на утримання, незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища.

Крім цього, сімейним законодавством передбачено право дружини (матері дитини) на утримання чоловіком (батьком дитини) до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу (ч. 4 ст. 84 СК України).

Відповідно до ч.1 ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що позивачем доведено існування обов`язку відповідача ОСОБА_2 щодо надання утримання матері їхньої спільної дитини до досягнення нею трирічного віку, тобто позивачу ОСОБА_5 .

При цьому, суд першої інстанції правильно визнав неарґументованими заперечення відповідачем позовних вимог з тих підстав, що вони з позивачем ніколи не перебували в шлюбі та позивач не є дружиною відповідача, оскільки дані обставини не є обов`язковою умовою виникнення обов`язку надання відповідачем оспорюваного утримання матері їхньої спільної з позивачем дитини до досягнення останньою трирічного вику.

З урахуванням наведеного, а також приймаючи до уваги обставини перебування на утриманні позивача малолітньої дитини, що обмежує можливості здобуття нею наразі особистого доходу до досягнення дитиною трирічного віку, надто за наявності на її утриманні також іншої неповнолітньої дитини, обставини чого мають істотне значення стосовно заявленого спору, суд першої інстанції, виходячи з принципів розумності та справедливості дійшов правильного висновку про необхідність задоволення позовних вимог, визначаючи, що з відповідача на ім`я позивача слід стягнути аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) платника, що у достатній мірі відповідає заявленим позивачем потребам надання особистого утримання, та не є заздалегідь непомірними для їх сплати відповідачем в межах передбачених законом обмежень стягнення аліментів загалом не більше 50 відсотків заробітної плати, охоплюючи можливість надання також утримання неповнолітній дочці за переважного його обов`язку надання утримання саме дитині, позаяк наявності у відповідача витрат, що перевищують його заробіток (дохід), з підстав чого суд не зобов`язаний обмежуватись розміром заробітку (доходу) платника, позивачем не заявлено та не доведено ні в який спосіб.

Доводи апеляційної скарги про відсутність у відповідача обов`язку утримувати жінку з якою він не перебував у офіційно зареєстрованому шлюбі є безпідставними, оскільки суперечать змісту ст. 91 СК України.

Суд звертає увагу на те, що відповідач є фізично здоровим, працездатним та має можливість отримувати дохід та сплачувати аліменти.

Вагомих аргументів та доводів, які залишились поза увагою суду першої інстанції та могли б призвести до ухвалення іншого рішення у справі апеляційна скарга не містить.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного рішення, тому відповідно до положень ст. 375ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а заочне рішення суду першої інстанції без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, то понесені судові витрати покладаються на учасника справи, який звернувся з апеляційною скаргою.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381,382, 384 ЦПК України, суд,

постановив :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 07 лютого 2022 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України, не підлягає.

Головуючи І.В. Міхасішин

Судді: Ю.Б. Войтко

В.В. Сопрун