ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 951/656/21Головуючий у 1-й інстанції Братків І.І.
Провадження № 22-ц/817/439/22 Доповідач - Міщій О.Я.
Категорія - 310020000
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2022 року м. Тернопіль

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого - Міщій О.Я.

суддів - Костів О. З., Шевчук Г. М.,

секретар с/з - Романська К.М.

розглянувши у письмовому провадженні без виклику сторін цивільну справу № 951/656/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Орендарчук Валентина Олександрівна, на рішення Козівського районного суду Тернопільської області від 21.01.2022 року, ухваленого суддею Братків І.І., за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем, який розірвано рішенням Козівського районного суду від 01.03.2021 року.

Під час шлюбу, ІНФОРМАЦІЯ_1 , у них народилася дитина син ОСОБА_3 .

Позивачка вказала, що з 2019 року вона з відповідачем проживають окремо та з цього часу відповідач будь - яких коштів для матеріального утримання сина не надає, не проявляє інтересу до спілкування та не відвідує дитину.

Зазначала, що син проживає з нею, вона його матеріально утримує, однак розмір її заробітної плати становить близько 5500 гривень та є недостатнім для належного забезпечення дитини.

Позивач вказала, що відповідач інших утриманців не має, фізично здоровий, тому просила стягнути з нього аліменти на утримання сина ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Крім того, просила стягнути з відповідача в її користь судові витрати за надану професійну правничу допомогу.

Рішенням Козівського районного суду Тернопільської області від 21.01.2022 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі у розмірі 5000 гривень щомісячно починаючи з 29.07.2021 і до 26.01.2035 включно. Стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави 992, 40 гривень судового збору. Допущено до негайного виконання рішення в частині стягнення з ОСОБА_1 суми платежу за один місяць.

Додатковим рішенням цього ж суду від 28.02.2022 року заяву представника позивача адвоката Борової Л.В. про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судові витрати в розмірі 8000 гривень за надану професійну правничу допомогу.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Орендарчук В.О. просить рішення Козівського районного суду від 21.01.2022 року змінити, зменшивши розмір стягнутих аліментів на утримання дитини з 5000 гривень до 2000 гривень, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Представник відповідача вказала, що повістки, які були направлені відповідачу за місцем його реєстрації він не отримував. Позивачка знала інформацію про фактичне місце проживання відповідача, однак умисно не повідомила про це суд. Проте, відповідач в день розгляду справи перебував у приміщенні Козівського районного суду, однак не був запрошений в судове засідання, що позбавило його можливості надати будь-які докази по справі

У скарзі зазначено, що ОСОБА_3 не надано доказів, які б підтверджували наявність у відповідача можливості сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 в розмірі 5000 грн. щомісячно і до досягнення ним повноліття.

Адвокат Орендарчук В.О. вказала, що відповідач не заперечує щодо наявності обов`язку зі сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_4 . Однак, суд першої інстанції, визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню, а саме 5000 грн. щомісячно на дитину до досягнення нею повноліття, не взяв до уваги вимоги ст. 182 СК України, не в повній мірі з`ясував та врахував матеріальне становище платника аліментів та реальну спроможність сплачувати аліменти у вказаному розмірі, який з точки зору звичайних потреб малолітньої дитини є надмірним, тому просила зменшити розмір стягнутих аліментів до 2000 грн., що буде відповідати вимогам закону щодо справедливості та розумності судового рішення.

Також, представник вказує, що на час ухвалення рішення Козівським районним судом відповідач не працював та не мав постійного стабільного доходу. З 26.02.2022 року ОСОБА_1 відповідно до мобілізаційного плану проходить військову службу та отримує заробітну плату, що стверджується поданими доказами.

Відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_3 не подано.

10.06.2022 року, представник ОСОБА_3 - адвокат Борова Л.В. надіслала заяву, у якій просить витребувати у Державної прикордонної служби України інформацію щодо виїзду за кордон та періоди перебування ОСОБА_1 за кордоном протягом 2020 та 2021 років, посилаючись на те, що Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України відмовлено у наданні даної інформації на адвокатський запит. Представник позивачки зазначила, що вказана інформація надасть підтвердження того, що ОСОБА_1 мав та має змогу сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставини (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи; ці дані встановлюються такими засобами як, зокрема, письмовими доказами (ч.1, п.1 ч.2 ст.76 ЦПК України).

Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (ч.ч.2, 4 ст.83 ЦПК України).

Учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений, зокрема, у частині 2 статті 83 цього Кодексу (ч.1 ст.84 ЦПК України).

Відповідно до положень частини 3 статті 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Оскільки заява про витребування доказів подана лише на стадії апеляційного перегляду справи, передбачений статтями 83, 84 ЦПК України порядок подання доказів не дотримано, тому колегія суддів ухвалила відмовити у задоволенні вказаного клопотання. Крім того, представник позивачки не зазначила, яким чином інформація щодо виїзду за кордон може підтвердити відомості про те, що ОСОБА_1 мав та має змогу сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі.

Згідно ч.1 ст. 368, ч.1 ст. 369 ЦПК України справа підлягає розгляду судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_5 , тому стягнув з відповідача в користь позивача 5000 гривень аліментів на утримання дитини щомісячно, починаючи з 29.07.2021 року і до 26.01.2035 року.

Однак, повністю погодитись із вказаним висновком суду неможливо. Зокрема, рішення суду щодо розміру стягнутих аліментів на утримання дитини, на думку колегії суддів, не відповідає обставинам справи.

Статтею 129 Конституції України визначено, що основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Згідно із ч.1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч.2 ст. 367 ЦПК України).

Згідно із ч. 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом установлено, що рішенням Козівського районного суду Тернопільської області від 01.03.2021 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 розірвано (а.с. 11-12).

За час перебування у шлюбі у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 5).

Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Козівської селищної ради Тернопільської області №02/01-129 від 07.06.2021 року, ОСОБА_6 зареєстрований разом із матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 .

Дитина ОСОБА_3 виховується та навчається у дошкільному закладі №14 м.Тернополя з 01.06.2021 року та по даний час (а.с. 9).

Довідкою від 08.07.2021 року, виданою ТОВ «Фарма-Захід», підтверджується, що з 10.02.2020 року ОСОБА_3 обіймає посаду завідувача аптеки, її сукупний дохід за період з 01.01.2021 по 30.06.2021 року становить 40 454, 11 гривень.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-ІІІ «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За змістом статті 51 Конституції України та статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 141 СК України визначено, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Сімейний кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина.

Частинами 1-3 статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Законом України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності 08 липня 2017 року, внесено зміни до СК України, ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», який, зокрема, передбачає підвищення мінімального розміру аліментів, спрощення процедури стягнення аліментів та оголошення аліментів власністю дитини.

Відповідно до вимог статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружину, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно статті 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви (стаття 191 СК України).

Установивши, що дитина сторін ОСОБА_3 проживає разом із матір`ю і перебуває на її утриманні, а відповідач не надає коштів на утримання сина, суд дійшов правильного висновку про необхідність стягнення із відповідача аліментів на утримання дитини.

Однак, при визначенні розміру аліментів, на утримання дитини 5000 гривень щомісячно, судом не враховано вимоги статті 182 СК України щодо матеріального становища платника аліментів.

На підтвердження доводів апеляційної скарги, представником відповідача долучено докази про доходи ОСОБА_1 в 2021 році, а також відомості про його службу в Збройних Силах України, які відповідно до статті 367 ЦПК України слід долучити до матеріалів справи.

Так, згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків видно, що з 1 кварталу 2021 року по 4 квартал 2021 року відповідачу ОСОБА_1 виплачено з березня по серпень 2021 року 5164,95 гривень соціальної виплати з відповідних бюджетів, а з серпня 2021 року по грудень 2021 року нараховано та виплачено 24918,83 гривень за надання земельної частки (паю) в лізинг, оренду, суборенду.

Тобто, загальний сукупний дохід ОСОБА_1 з 1 кварталу 2021 року по 4 квартал 2021 року, без врахування утриманих податків, становив 30083,78 гривень.

Записів в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань щодо ОСОБА_1 не знайдено, що стверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

Згідно довідки Білогірської філії Хмельницького обласного центру зайнятості від 21.02.2022 року № 02-07/32, ОСОБА_1 за даними Єдиної інформаційно аналітичної системи державної служби зайнятості України, станом на 21.02.2022 року за послугами служби зайнятості в указану філію не звертався.

Інших доказів щодо доходів відповідача в 2021-2022 роках сторони не подали.

Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 26.02.2022 року № 5, підписаного начальником групи персоналу військової частини, ОСОБА_1 відповідно до мобілізаційного плану зараховано до списків особового складу указаної в/ч та призначено на військову посаду з 26.02.2022 року з посадовим окладом 2730 гривень та передбачено виплату щомісячної премії за особливий внесок у загальні результати служби в розмірі 274 % від посадового окладу, надбавок за особливості проходження служби у розмірі 65 % посадового окладу за військовим званням та надбавок за вислугу років.

Із поданої представником відповідача копії посвідчення видно, ОСОБА_1 є учасником бойових дій.

Враховуючи матеріальне становища платника аліментів, його загальний сукупний дохід за період з 1 кварталу 2021 року по 4 квартал 2021 року, висновок суду про наявність у ОСОБА_1 можливості сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі у розмірі 5000 гривень не відповідає обставинам справи справи та поданим доказам.

Прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років, на момент подання даного позову становив: у січні - червні 2021 року становив 1921 гривню, у липні листопаді 2021 року 2013 гривень, у грудні 2021 року 2100 гривень.

У січні - червні 2022 року прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років також становить 2100 гривень.

Враховуючи указані обставини, матеріальне становище платника аліментів, визначені ст. 182 СК України обставини, які враховуються при визначенні розміру аліментів, колегія суддів вважає, що рішення суду про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 слід змінити, зменшивши розмір стягнення з 5000 гривень до 3000 гривень, щомісячно.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що змінений розмір аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , є більшим мінімального рекомендованого розміру аліментів на одну дитину відповідного віку, визначеного законом, і буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вказане, апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Орендарчук В.О. слід задовольнити частково, рішення Козівського районного суду від 21.01.2022 року - змінити, зменшивши розмір стягнутих з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі з 5000 гривень щомісячно до 3000 гривень, щомісячно.

В решті рішення Козівського районного суду від 21.01.2022 року - залишити без змін.

Додаткове рішення Козівського районного суду від 28.02.2022 року в апеляційному порядку не оскаржене, тому колегією суддів переглядається.

Керуючись статтями 374, 376, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Орендарчук В.О. задовольнити частково.

Рішення Козівського районного суду від 21.01.2022 року - змінити, зменшивши розмір стягнутих з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі з 5000 гривень щомісячно до 3000 (трьох тисяч) гривень, щомісячно.

В решті рішення Козівського районного суду від 21.01.2022 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Постанова суду апеляційної інстанції складена 15.06.2022 року.

Головуючий

Судді