КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 369/6000/21 Головуючий у 1-й інст. - Фінагеєва І.О.
Апеляційне провадження 22-ц/824/6896/2022 Доповідач - Рубан С.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2022 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Заришняк Г.М., Кулікова С.В.

при секретарі Загородній С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Одеський бульвар» - Васюка Миколи Миколайовича на ухвалу Києво - Святошинського районного суду Київської області від 16 вересня 2021 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Одеський бульвар» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

У травні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Одеський бульвар» звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Одеський бульвар» суму заборгованості згідно договору №366/26-2019 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, комунальних та додаткових послуг від 27.08.2019 року за період з 27.08.2019 року по 31.03.2021 року у розмірі 10 087 грн 79 коп., та понесені судові витрати, а саме: судового збору в розмірі 2 270,00 грн., та витрати на правову допомогу в розмірі 5 000,00 грн.

17 вересня 2021 року представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Одеський бульвар» подано клопотання про закриття провадження у справі та відшкодування понесених судових витрат, а саме: судового збору в розмірі 2 270,00 грн., та витрати на правову допомогу в розмірі 5 000,00 грн.

Ухвалою Києво - Святошинського районного суду Київської області від 16 вересня 2021 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Одеський бульвар» - задоволено частково.

Закрито провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Одеський бульвар» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Одеський бульвар» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 500 грн 00 коп.

Повернуто Товариству з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Одеський бульвар» з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору при подачі позовної заяви до суду, згідно платіжного доручення №883 (#11) від 30.04.2021 року у розмірі 1 135 грн 00 коп.

У решті заяви - відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, 21 лютого 2022 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Одеський бульвар» - Васюк Микола Миколайовичподав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати в частині розподілу судових витрат, а в іншій частині ухвалу Києво - Святошинського районного суду Київської області від 16 вересня 2021 року -залишити без змін.

Посилається на те, що суд першої інстанції при вирішенні питання про повернення з державного бюджету судового збору на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Одеський бульвар» не врахував положення п.5 ч.1 ст.7, ч.2 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» та мав би повернути судовий збір з державного бюджету у розмірі 2 270 грн.

Крім того, посилається на те, що доведення неспівмірності витрат на правничу допомогу покладалось на відповідача, а суд першої інстанції не мав права самостійно без клопотання сторони зменшити розмір таких витрат з урахування принципу змагальності.

Посилається на те, що понесені витрати на надання правничої допомоги є співмірними, а відповідачем у справі не було подано клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, не було спростовано жодним чином доводів позивача про їх обґрунтованість.

Крім того, посилається на те, що на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано копію договору за №17 про надання правової допомоги від 10.03.2021 року; додаток №10 до договору №17 про надання правової допомоги від 10.03.2021 року; акт наданих послуг згідно договору №17 про надання правової допомоги від 10.03. 2021 року, відповідно до якого адвокату за надання правничої допомоги фактично сплачено 5 000,00 грн; звіт про обсяг наданих послуг згідно договору №17 про надання правової допомоги від 10.03.2021 року.

Відзив на апеляційну скаргу від учасників справи не надходив.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

Апеляційний суд не в повній мірі погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Судом встановлено та апеляційним судом перевірено, що 06 травня 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Одеський бульвар» звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Одеський бульвар» суму заборгованості згідно договору №366/26-2019 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, комунальних та додаткових послуг від 27.08.2019 року за період з 27.08.2019 року по 31.03.2021 року у розмірі 10 087 грн 79 коп., та понесені судові витрати, а саме: судового збору в розмірі 2 270,00 грн., та витрати на правову допомогу в розмірі 5 000,00 грн. (а.с.1-6).

Згідно довідки від 14 вересня 2021 року відповідач сплатив грошові кошти у сумі 10 087 грн 79 коп., з урахуванням комунальних послуг які були надані Товариством з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Одеський бульвар» за договором. (а.с.34).

17 вересня 2021 року представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Одеський бульвар» подано клопотання про закриття провадження у справі та відшкодування понесених судових витрат, а саме: судового збору в розмірі 2 270,00 грн., та витрати на правову допомогу в розмірі 5 000,00 грн.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Відповідно до ч.2 ст. 255 ЦПК України про закриття провадження суд постановляє ухвалу.

Враховуючи повне погашення боргу, відсутність предмету спору, слід закрити провадження у справі.

Відповідно до ч.3 ст.142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях

Частиною 2 ст.7 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.

Як вбачається із змісту клопотання, про закриття провадження у справі представник позивача просив закрити провадження у справі відповідно до п.2 ч.1 ст. 255 ЦПК України, оскільки відсутній предмет спору.

Однак, суд першої інстанції при вирішенні питання про повернення з державного бюджету судового збору на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Одеський бульвар» не врахував положення п.5 ч.1 ст.7, ч.2 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» та мав би повернути судовий збір з державного бюджету у розмірі 2 270, 00 грн, а тому в цій частині ухвала суду підлягає скасуванню.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано копію договору за №17 про надання правової допомоги від 10.03.2021 року; додаток №10 до договору №17 про надання правової допомоги від 10.03.2021 року; акт наданих послуг згідно договору №17 про надання правової допомоги від 10.03. 2021 року, відповідно до якого адвокату за надання правничої допомоги фактично сплачено 5 000,00 грн; звіт про обсяг наданих послуг згідно договору №17 про надання правової допомоги від 10.03.2021 року.

Згідно вимог ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Частиною 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Згідно ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Статтею 137 ЦПК України зазначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу,пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому суд зазначає про відсутність обов`язку присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При визначенні суми відшкодування враховується критерій реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції.

Так, у справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

У п. 269 Рішення у цієї справи Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями). У рішенні Європейського суду «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

З урахуванням вищевикладеного, критеріїв співмірності, реальності витрат та розумності їхнього розміру, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Одеський бульвар» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 500,00 грн.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).

Відповідно до п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Враховуючи вищевикладене та вимоги п.1 ч.3 ст.376 ЦПК України ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення вимог заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Одеський бульвар» - Васюка Миколи Миколайовича в частині стягнення судового збору, в іншій частині ухвалу суду належить залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Одеський бульвар» - Васюка Миколи Миколайовича - задовольнити частково.

Ухвалу Києво - Святошинського районного суду Київської області від 16 вересня 2021 року - скасувати в частині розміру стягнення судового збору.

Постановити в цій частині вимог нову постанову, якою повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Одеський бульвар» з державного бюджету сплачений судовий збір при подачі позовної заяви до суду згідно платіжного доручення №883 (#11) від 30.04.2021 року у розмірі 2 270 грн 00 коп.

В іншій частині ухвалу суду - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 15 червня 2022 року.

Головуючий

Судді