Справа № 344/7443/21
Провадження № 22-ц/4808/203/22
Головуючий у 1 інстанції Домбровська Г. В.
Суддя-доповідач Максюта
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючого (суддя-доповідач) Максюти І.О.,

суддів: Василишин Л.В., Фединяка В.Д.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання та витрат на оплату навчання, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області, ухвалене суддею Домбровською Г.В. 06 вересня 2021 року у м. Івано-Франківськ Івано-Франківської області, повний текст якого складено 14 вересня 2021 року,

в с т а н о в и в :

У травні 2021 року ОСОБА_1 подано позов до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання та витрат на оплату навчання.

Позовні вимоги мотивовано тим, що на даний час повнолітня дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається у Івано-Франківському базовому медичному коледжі. Донька навчається на денній формі навчання, не має можливості влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Натомість, відповідач працює у фізичної особи підприємця ОСОБА_4 та отримує заробітну плату, у позасудовому порядку участь у витратах на дитину брати відмовляється. Також щороку за навчання дочки необхідно сплачувати кошти, загальна сума яких становить 42250 грн. На виконання договору про надання освітніх послуг від №13 від 07.09.2020 року, нею внесено кошти у розмірі 16900 грн і залишилось ще сплатити ще 25350 грн.

Просила стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітньої дочки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 5 000 гривень щомісячно, до закінчення нею навчання або до досягнення нею двадцяти трьох років, а також витрат на оплату навчання у розмірі 21125,00 грн (а.с.1-3).

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06 вересня 2021 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 2 000 гривень щомісячно, починаючи з 17 травня 2021 року до закінчення нею навчання на денному відділенні в Івано-Франківському базовому медичному коледжі за спеціалізацією «Акушерська справа», спеціальність «Медсестринство», але не більш як до досягнення нею двадцяти трьох років. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , кошти в сумі 8 450 грн на оплату навчання повнолітньої дочки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в Івано-Франківському базовому медичному коледжі. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с.60-64).

Не погодившись з рішенням суду в частині задоволених позовних вимог про стягнення витрат на оплату навчання, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій посилається на порушення судом в цій частині норм матеріального права.

Зазначає, що питання вступу до навчального закладу та оплату вартості навчання ні позивач, ні повнолітня дочка з ним не узгоджували. Своєї згоди на оплату за навчання він не надавав, оскільки не мав такої можливості.

Постійної підтримки потребує його непрацездатна одинока мати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка отримує мізерну пенсію в розмірі близько 2500 грн. Крім того, рішенням Тисменицького районного суду від 27.05.2021 року по справі №352/2087/20 з нього стягуються на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Просить рішення суду в частині стягнення витрат на оплату навчання скасувати, ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову в цій частині скасувати. В решті рішення суду залишити без змін. Вирішити питання про розподіл судових витрат (а.с.82-85).

ОСОБА_1 подала відзив апеляційну скаргу, у якій посилається на законність та обґрунтованість рішення суду.

Вказує, що посилання апелянта на рішення Тисменицького районного суду від 27.05.2021 року, яким з нього стягнуто кошти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_7 , є безпідставними, оскільки зі змісту даного рішення встановлено, що відповідач отримує 6000 грн офіційного заробітку та 2000-3000 грн додатково.

Доводи апелянта про перебування на його утриманні непрацездатної матері є голослівними, оскільки обов`язок утримувати матір не залежить від його матеріального становища, а сам по собі факт її непрацездатності не свідчить про наявність потреби в наданні її матеріальної допомоги, оскільки розмір пенсії матері - 2500 грн на місяць забезпечує її прожитковий мінімум, встановлений для осіб, які втратили працездатність (1854 грн). Більше того, мати також працює на видачі їжі у КНП «МДКЛ» та отримує там дохід.

Твердження апелянта про те, що питання вступу до навчального закладу з ним не узгоджувалось вважає цинічними,оскільки з моменту розірвання шлюбу, апелянт не цікавився долею дочки, не приймав участі у ї вихованні, витратах на лікування та інших будь-яких витратах. Навіть після зобов`язання за рішенням суду сплачувати аліменти на її утримання, цього не робив, має значну заборгованість по їх сплаті, яку досі не погашено.

Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін (а.с.100-102).

Згідно із частиною другою статті 369 ЦПК України та ч.1 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає її обґрунтованою, виходячи з таких підстав.

В силу ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, але апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції оскаржується тільки в частині задоволення позову про стягнення витрат на оплату навчання, тому відповідно до положень ст. 367 ЦПК України законність ухваленого в іншій частині судового рішення колегією суддів не перевіряється.

Задовольняючи частково позов суд виходив з положень ст. ст. 182, 185, 191, 199 Сімейного кодексу України, п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів", встановивши, що повнолітня дочка сторін є студентом денної форми навчання та потребує утримання, зважаючи на матеріальний стан відповідача, виходячи з принципу рівності прав та обов`язків щодо дітей, в тому числі і повнолітніх, які продовжують навчання, підлягає стягненню з відповідача ? суми вартості навчання дочки вже сплачених позивачем коштів.

З висновками суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача фактично понесених витрат на навчання повнолітньої дитини 8450 грн апеляційний суд не погоджується, виходячи з такого.

Встановлено, що сторони є батьками дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 17.04.2003 року (а.с.7).

Дочка на даний час є повнолітньою та проживає з позивачкою.

Згідно з довідкою, виданою директором Івано-Франківського базового медичного коледжу від 15.09.2020 року №18/2020-2021, дочка сторін ОСОБА_3 згідно наказу №105-С від 11.09.2020 року зарахована на денне навчання в Івано-Франківський базовий медичний коледж. З 15.09.2020 року приступила до навчання за спеціалізацією «Акушерська справа», спеціальність «Медсестринство». Форма навчання - денна ( а.с.9).

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 25.03.2010 року, шлюб між сторонами розірвано 27.12.2005 року, про що зроблено актовий запис №947( а.с.10).

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 14.09.2005 року з відповідача присуджено стягувати аліменти на утримання спільної дочки в розмірі 200 грн щомісячно до досягнення нею повноліття. На даний час у відповідача наявна заборгованість зі сплати аліментів згідно даного рішення суду у розмірі 4878,82 грн, що підтверджується розрахунком зі сплати аліментів згідно виконавчого листа №2-7020 від 07.10.2005 року ( а.с.6).

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 10.04.2019 року змінено розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Івано-Франківського міського суду від 14.09.2005 року по справі №2-700, вирішено стягувати із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини від всіх видів його доходів щомісячно, але не менше 50% встановленого прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення дитиною повноліття ( а.с.14-15).

Позивач у позовній заяві зазначає, що на навчання повнолітньої дочки необхідно сплачувати кошти в сумі 42250, 00 грн, що підтверджується п.4.4. Договору про надання освітніх послуг №13 від 07.09.2020 року. На даний час позивач фактично понесла витрати за оплату навчання у розмірі 16 900,00 грн, що підтверджується копією квитанції №142 від 07.09.2020 року та копією квитанції № Е 488-640Р-20Х0-Т9ХТ від 21.01.2021 року. Необхідно ще сплатити за навчання дочки 25 350 грн, тому слід стягнути з відповідача половину коштів вартості навчання доньки у загальному розмірі 21125 грн.

Згідно п.4.4. договору про надання освітніх послуг №13 від 07.09.2020 року - 1 рік навчання складає 16900 грн; 2 рік - 16900 грн; 3 рік - 8450 грн (а.с.8-зворот).

Судом встановлено, що повнолітній дочці сторін на даний час виповнилось 18 років, вона продовжує навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги.

Відповідно до довідки про доходи від 04.06.2021 року, ОСОБА_2 працює у ФОП ОСОБА_4 на посаді торгівельного представника та отримує заробітну плату в розмірі 6 000 грн ( а.с.33).

Позивачем подано до суду копію квитанцій на суми по 8450,00 грн, які оплачено нею як вартість навчання доньки (а.с.4-5).

Відповідач надав суду копію пенсійного посвідчення матері ОСОБА_5 , яка перебуває на його утриманні та копію свідоцтва про смерть батька ОСОБА_8 (а.с.36,37).

У матеріалах справи наявні лише квитанції, які підтверджують факт понесення позивачкою витрат на оплату навчання, відсутні будь-які докази щодо майнового стану самої позивачки.

Відповідно до статті 199 СК України якщо повнолітні дочка,син продовжують навчання іу зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги,батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно з статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 20 Постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно із частиною першою статті 185СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Разом з тим, статтею 199СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

У випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185СК України (додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 Сімейного Кодексу України (утримання дитини, яка продовжує навчання).

Саме такі висновки щодо застосування статті 185 СК України висловлені в постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року № 6-1296цс15, у постановах Верховного Суду від 29 січня 2018 року у справі № 622/373/16-ц, провадження № 61-1717св18, від 25 лютого 2020 року у справі № 521/4397/17, провадження № 61-39201св18.

Отже, правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті199,200,201 СК України).

Вказаними правовим нормами не передбачено обов`язку батька нести додаткові витрати на повнолітню дочку, а передбачать наявність у батька лише аліментного зобов`язання.

В даному випадку витрати на навчання дитини викликані не особливими обставинами у вигляді розвитку здібностей дитини в розумінні статті 185 СК України, а у зв`язку зі здобуттям дитиною освітньо-кваліфікаційного рівня. При цьому позивачем не доведено існування особливих обставин, які зумовили б необхідність навчання дитини на комерційній основі при наявності можливості проходження навчання у державних закладах освіти за державним замовленням (на бюджетній формі навчання), не наведено мотивів вибору вказаного освітнього закладу, що, зокрема, залежить від матеріальних можливостей та бажання батьків, а також безпосереднього погодження такого вибору з батьком дитини та узгодження з ним питань фінансового характеру щодо навчання дитини у обраному закладі на контрактній формі навчання.

Таким чином на відповідача не може бути покладено обов`язок по оплаті зазначених витрат.

За таких обставин, рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06 вересня 2021 року в частині стягнення витрат з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на оплату навчання повнолітньої дочки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в Івано-Франківському базовому медичному коледжі підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення витрат на оплату навчання повнолітньої дочки.

В іншій частині рішення суду слід залишити без змін.

Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Сплачений ОСОБА_2 судовий збір за квитанцією 0.0..1 від 19.11.2021 року слід компенсувати компенсувати за рахунок держави пропорційно до відмовлених вимог в сумі 454 гривень 00 копійок в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06 вересня 2021 року в частині стягнення витрат з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на оплату навчання повнолітньої дочки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в Івано-Франківському базовому медичному коледжі скасувати.

В цій частині ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення витрат на оплату навчання повнолітньої дочки.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Сплачений ОСОБА_2 судовий збір за квитанцією 0.0..1 від 19.11.2021 року компенсувати за рахунок держави пропорційно до відмовлених вимог в сумі 454 гривень 00 копійок в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.О. Максюта

Судді: Л.В. Василишин

В.Д. Фединяк

Повний текст постанови складено 02 лютого 2022 року.