ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2022 року м.Суми

Справа №592/4651/17

Номер провадження 22-ц/816/494/22

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Ткачук С. С.

сторони:

позивач - АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 05 січня 2022 року в складі судді Бичкова І.Г., ухвалене в м. Суми,

В С Т А Н О В И В:

26 квітня 2017 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 18 лютого 2014 року відповідач отримав кредит у розмірі 500,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позивач свої зобов`язання перед відповідачем виконав, надавши кредит у встановленому договором розмірі.

При укладення договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України.

Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06 березня 2010 року та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором, станом на 10 квітня 2017 року заборгованість відповідача становить 18687,54 грн, яка складається із: 490,00 грн - заборгованість за кредитом, 13531,47 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3300,00 грн - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн - штраф (фіксована частина), 866,07 грн - штраф (процентна складова).

Посилаючись на вищевикладене, банк просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 18687,54 грн.

Заочним рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 серпня 2017 року позов ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» задоволений.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором в розмірі 18687,54 грн, а також судові витрати в розмірі 1600,00 грн.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 30 липня 2021 року заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 серпня 2017 року по цивільній справі № 592/4651/17, провадження № 2/592/1407/17 задоволено.

Скасовано заочне рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 серпня 2017 року по цивільній справі № 592/4651/17, провадження № 2/592/1407/17.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 05 січня 2022 року позов АТ КБ «ПРИВАТБАНК» задоволений.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором в розмірі 18687,54 грн, а також судові витрати в розмірі 1600 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , не погоджуючись з рішенням суду, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог позивача повністю.

В доводах апеляційної скарги зазначається, що відповідач не був належним чином ознайомлений з можливим підвищенням розміру процентної ставки і не давав згоду на отримання кредитних коштів саме за умови оплати за користування коштами у розмірі зміненої в односторонньому порядку процентної ставки, а тому банком не підтверджено правомірність нарахування сум процентів.

Вказує, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не надано правової оцінки щодо законності стягнення з відповідача неустойки (штрафів та пені).

Від позивача відзив на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (на 1 січня 2022 року: 2481 * 100 = 248100 грн), розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що відповідно до укладеного договору № б/н від 18 лютого 2014 року відповідач отримав кредит у розмірі 500,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

До позовної заяви банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, з яких не вбачається, що вони були підписані відповідачем (а.с. 8, 9-32).

Згідно з наданим банком розрахунком заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 10 квітня 2017 року становить 18687,54 грн, з яких: 490,00 грн - заборгованість за кредитом, 13531,47 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3300,00 грн - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн - штраф (фіксована частина), 866 грн 07 коп. - штраф (процентна складова).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язання і заборгованість за кредитним договором не погашає, тому прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі і зазначена сума підлягає стягненню.

Колегія суддів не може повністю погодитися з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 526 ЦК України йдеться про те, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Як передбачено ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідач не спростував факт отримання кредитної картки та отримання за ним кредитних коштів, користувався кредитними коштами (що вбачається із розрахунку заборгованості за кредитним договором № б/н від 18 лютого 2014 року) та частково сплачував заборгованість за договором, отже, не заперечував факт укладення кредитного договору.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно стягнув заборгованість за тілом кредиту.

Банк, пред`являючи вимоги, просив, крім тіла кредиту, стягнути, зокрема, заборгованість по процентам за користування кредитом, пенею, комісією та штрафами.

Так, обґрунтовуючи право вимоги у вказаній частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, позивач посилався на заяву позичальника, витяг з тарифів банку, витяг з умов та правил надання банківських послуг, як невід`ємні частини спірного договору.

Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/ terms/, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору (12 місяців з моменту підписання), позовну давність щодо вимог банку - 50 років (пункт 1.1.7.31 згаданих Умов) та інші умови.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці витяг з тарифів та умови розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також того, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, комісії, штрафів), та саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

Також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (18 лютого 2014 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (26 квітня 2017 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з тарифів та витяг з умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження №14-131цс19), без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені, комісії та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком витяг з тарифів та витяг з умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Згідно вимог статей 12, 13, 81 ЦПК України, обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо відсутності підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по процентам за користування кредитом, пенею, комісією та штрафами з огляду на слідуюче.

Як вбачається з матеріалів справи позивач при зверненні до суду з даним позовом на підтвердження своїх вимог посилається, зокрема, на копію анкети-заяви позичальника від 18 лютого 2014 року, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та правил надання банківських послуг, як частину укладеного між сторонами кредитного договору.

Місцевий суд також посилається на вказані вище документи, як належні та допустимі докази укладення між сторонами кредитного договору, погодження сторонами всіх його істотних умов, наявності заборгованості за укладеним кредитним договором.

Проте з тексту наявної в матеріалах справи анкети-заяви від 18 лютого 2014 року, яка була підписана відповідачем, не вбачається, що між сторонами було погоджено можливість стягнення процентів за користування кредитом та відповідних штрафних санкцій.

Крім того, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що відповідно до ст. 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, оскільки фактично отримані та використані кошти не були повернуті позичальником, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту в сумі 490,00 грн, проте суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом, пенею, комісією та штрафами, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом, пенею, комісією та штрафами. В іншій частині рішення суду необхідно залишити без змін. Отже, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає часковому задоволенню.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України рішення суду в частині розподілу судових витрат підлягає зміні.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції у сумі 41 грн 92 коп.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 за заяву про перегляд заочного рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 серпня 2017 року сплачено судовий збір в сумі 454 грн 00 коп. У зв`язку із частковим задоволенням позову та апеляційної скарги з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 442,10 грн за розгляд справи в суді першої інстанції та 1299,12 грн за перегляд справи в суді апеляційної інстанції.

Крім того, ухвалою Сумського апеляційного суду від 22 березня 2022 року клопотання ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору задоволено. Відстрочено ОСОБА_1 сплату судового збору в сумі 1038,00 грн за подання апеляційної скарги на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 05 січня 2022 року.

Враховуюче наведене, з урахуванням часткового задоволення апеляційної скарги з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь держави підлягає стягненню сума відстроченого судового збору, пов`язаного із поданням апеляційної скарги у розмірі 1038,00 грн.

Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 05 січня 2022 року в частині стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 13531 грн 47 коп., заборгованості за пенею та комісією в сумі 3300 грн 00 коп, штрафу (фіксована частина) в сумі 500 грн 00 коп. та штрафу (процентна складова) в сумі 866 грн 07 коп. скасувати і ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Відмовити в задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом, пенею, комісією та штрафами.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Змінити рішення суду в частині розподілу судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції у сумі 41 грн 92 коп.

Стягнути з АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК на користь ОСОБА_1 442 грн 10 коп. судового збору, сплаченого в суді першої інстанції.

Стягнути з АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_1 судовий збір за перегляд справи в суді апеляційної інстанції у сумі 1299 грн 12 коп.

Стягнути з АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК на користь держави суму відстроченого судового збору, пов`язаного із поданням апеляційної скарги у розмірі 1038 грн 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: О. Ю. Кононенко

С. С. Ткачук