Справа № 180/545/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
07 червня 2022 р. Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді Янжули О.С.
при секретарі - Котовій Н.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Марганець Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні житлом, шляхом вселення,-
Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Марганецького міського суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні житлом, шляхом вселення.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 01.12.1993 року була проведена приватизація двокімнатної квартири АДРЕСА_1 , в якій приймали участь: його тесть - ОСОБА_5 , його теща - ОСОБА_6 , його дружина - ОСОБА_2 , він - ОСОБА_1 та його сини - ОСОБА_4 та ОСОБА_3 . Тобто кожен із них мав право власності на 1/6 частину квартири.
Впродовж його тесть та теща померли і їх у квартирі залишилося четверо.
У 1999 році він, за сімейними обставинам, виписався з вищезазначеної квартири, також виписався і син ОСОБА_4 . В квартирі залишилися прописаними його дружина ОСОБА_2 та син ОСОБА_3 .
Він став проживати за іншою адресою, а десь з пів року тому вимушений був виїхати із свого місця проживання і зі згоди дружини та сина ОСОБА_3 , знову став проживати у спірній квартирі, як співвласник.
Однак його дружина стала перешкоджати йому користуватись спірною квартирою та проживати в ній, почала влаштовувати сварки та викликати працівників поліції, які виводили його із квартири, посилаючись на те, що оскільки він в ній не прописаний, то не має права там проживати. Він намагався довести працівникам поліції, що він являється співвласником квартири і має право проживати в даній квартирі.
Оскільки відповідач не надавала йому ні документи на квартиру, ні домову книгу, він був позбавлений можливості прописатися у даній квартирі.
По вищевказаній причині став проживати в квартирі сина ОСОБА_3 по АДРЕСА_2 , в якій проживав там зі своєю дружиною та прихистив його. Пів року він, то вселявся у спірну квартиру, то виселявся з неї працівниками поліції.
05.04.2022 року у Марганецькому БТІ отримав довідку, що він є співвласником даної квартири.
Під час звернення у ЦНАП щоб прописатися в квартиру, йому повідомили, що наразі не прописують, оскільки всі реєстри закриті.
У зв`язку з чим він вимушений звернутися до суду для захистом своїх прав. Просить суд усунути йому, ОСОБА_1 , перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 , шляхом зобов`язання ОСОБА_2 не перешкоджати йому у користуванні вищевказаною квартирою та вселити його у квартиру АДРЕСА_1 також стягнути з відповідача на його користь понесені ним судові витрати.
Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.
Ухвалою суду від 20 квітня 2022 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачці було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.
Позивач та його представник - адвокат Левченко А.В. надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Позовні вимоги підтримують, на їх задоволенні у повному обсязі наполягають.
Відповідач у судові засідання неодноразово не з`явилася, про слухання справи повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила, заяв чи клопотань від неї також не надходило.
Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи, виданої сектором реєстрації та обліку громадян відділу "Центр надання адміністративних послуг" Марганецької міської ради Дніпропетровської області від 15.04.2022 року, яка надійшла на адресу суду 19.04.2022 року ОСОБА_2 значиться зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 ( а.с.14).
Третя особа: ОСОБА_3 надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності з поважних причин. Просить вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Третя особа: ОСОБА_4 у судові засідання неодноразово не з`явився, про слухання справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань від нього не надходило.
Відповідач у встановлений судом строк, на адресу суду відзиву на позовну заяву не надала, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України.
Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
У відповідності до ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин суд розглядає справу заочно, на підставі наявних у ній доказів.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.
Частиною 2 ст. 124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.
Нормами ст. 129 Конституції України встановлено, що одним з основних принципів судочинства, є законність. Принцип законності визначається тим, що суд у своїй діяльності при вирішенні справ повинен правильно застосовувати норми матеріального права до взаємовідносин сторін.
Відповідно до ст.6 Європейської конвенції з прав людини кожен має право на справедливий суд і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до положень ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
На підставі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Водночас, відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.
При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.
Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009 року передбачено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі (частина перша статті 263 ЦПК).
Судом встановлено, що в квартирі АДРЕСА_1 значилися зареєстрованими та проживали ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , які приходилися позивачу тестем та тещою, його дружина - ОСОБА_2 , сам позивач - ОСОБА_1 та його сини - ОСОБА_4 і ОСОБА_3 , що підтверджується копією домової книги для прописки громадян, проживаючих у квартирі АДРЕСА_1 ( а.с.4-6).
01 грудня 1993 року відбулася приватизація вищезазначеної квартири, на підставі якої ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , кожен із них окремо, стали власниками даної квартири, що підтверджується копією свідоцтва про власність на житло від 01.12.1993 року, видане Державним органом приватизації ( а.с. 7) та інформаційною довідкою, виданою ОСОБА_1 , Комунальним підприємством Марганецьке бюро технічної інвентаризації Марганецької міської ради від 05.04.2022 року № 120.
Право власності зареєстровано в Марганецькому БТІ за № 60-27.
В інформаційній довідці, виданої ОСОБА_1 , КП "Марганецьке бюро технічної інвентаризації" Марганецької міської ради від 05.04.2022 року № 120, заначено, що згідно архівних даних станом на 31.12. 2012 року по обліку бюро технічної інвентаризації на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 право власності зареєстровано за ОСОБА_1 на 1/6 частину квартири на підставі свідоцтва про власність від 01.12.1993 року, видане Державним органом приватизації і зареєстровано в Марганецькому БТІ (а.с.8).
Як зазначає позивач у позові, що також встановлено у судовому засіданні впродовж, його тесть ОСОБА_5 та теща ОСОБА_6 померли.
Так, копією свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_1 , виданого 27 червня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Марганецького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 438 підтверджується, що ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 87 років в м. Марганець, Дніпропетровської області ( а.с.9).
З наявної в матеріалах справи копії домової книги для прописки громадян, проживаючих у квартирі АДРЕСА_1 ( а.с.4-6). вбачається, що позивач - ОСОБА_1 14.06.1999 року був знятий з місця реєстрації за адресою АДРЕСА_1 . Син сторін по справі - ОСОБА_4 , 17.04.2008 року також був знятий з місця реєстрації за вищевказаною адресою.
Зареєстрованими в квартирі залишилися ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Згодом, зі згоди дружини та сина ОСОБА_3 , позивач знову став проживати у спірній квартирі, як співвласник.
Через де-який час дружина позивача - ОСОБА_2 стала перешкоджати останньому користуватись спірною квартирою та проживати в ній, почала влаштовувати сварки та викликати працівників поліції, перешкоджаючи при цьому реалізувати його право власності, мотивуючи це тим, що оскільки ОСОБА_1 у квартирі не прописаний, то він не має права там проживати.
Через відсутність документів на квартиру та домової книги, позивач не мав змоги прописатися у даній квартирі, а отримавши довідку з КП "Марганецьке бюро технічної інвентаризації" від 05.04.2022 року, якою підтверджується, що він є співвласником даної квартири, прописатися в даній квартирі у ЦНАП не зміг, оскільки наразі всі реєстри закриті.
У зв`язку з цим позивач вимушений звернутися до суду для захистом своїх прав.
Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право приватної власності є непорушним.
Згідно зі статтею 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
За правилами частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Частиною першою статті 321 ЦК України установлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до частини другої статті 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
При цьому згідно з вимогами статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.
Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709цс16.
Як встановлено судом, позивач ОСОБА_1 є співвласником квартири АДРЕСА_1 в розмірі 1/6 частини, згідно свідоцтва про власність на житло від 01.12.1993 року.
Згідно із статтею 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.
Частка в праві спільної часткової власності, що належить кожному з співвласників, виступає не як частина речі й не як право на частину речі, а як частина права на всю річ як єдине ціле. Тобто право спільної часткової власності поширюється на все спільне майно, а частка в праві спільної часткової власності не є конкретною часткою майна. Тобто, частка в праві спільної часткової власності та жиле приміщення є окремим об`єктом цивільних прав.
Дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20.10.2021 у справі №306/1966/17.
Таким чином, оскільки позивач є власником 1/6 частки квартири АДРЕСА_1 , згідно свідоцтва про власність на житло від 01.12.1993 року, а відповідач чинить йому перешкоди у користуванні частиною квартири та не спростовує надані позивачем докази щодо наявності у нього права власності на 1/6 частку квартири, суд вважає необхідним позовну заяву задовольнити.
Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати.
У відповідності до ст. 141 ЦПК України, стягненню на користь позивача з відповідача підлягають судові витрати по оплаті судового збору, оскільки позовні вимоги задоволені повністю і ці витрати належним чином підтверджені позивачем доданою до матеріалів справи квитанцією ( а.с.2).
Керуючись ст. ст.. ст. 4, 10, 12, 13 ,76, 81, 141, 247, 259, 263-265,268,273,274-277,279,280-283,289, 352,354,355 ЦПК України, ст.ст. 319, 386, 391 ЦК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні житлом, шляхом вселення - задовольнити.
Вселити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Марганець, Дніпропетровської області, паспорт НОМЕР_2 , ІПН- НОМЕР_3 , у квартиру АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки м. Марганець, Дніпропетровської області, ІПН - НОМЕР_4 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Марганець, Дніпропетровської області, паспорт НОМЕР_2 , ІПН- НОМЕР_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 судовий збір в сумі 992 ( дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Марганецький міський суд Дніпропетровської області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя: О. С. Янжула