17.06.2022 Єдиний унікальний № 371/427/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про повернення позовної заяви

17 червня 2022 року м. Миронівка

ЄУН 371/427/22

Провадження № 2/371/465/22

Суддя Миронівського районного суду Київської області Капшук Л.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Миронівської об?єднаної територіальної громади, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Потіцька сільська рада, Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Потік», про визнання протиправним та скасування рішення, зобов?язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на ті обставини, що рішенням Миронівського районного суду Київської області від 1 листопада 2018 року за нею визнано право на земельний пай середнім розміром 4,41 умовних кадастрових гектарів у колективному сільськогосподарському підприємстві імені Карла Маркса села Потік. Отримавши у правонаступника КСП імені Карла Маркса - СТОВ «Потік» відомості щодо вільних земельних ділянок, позивач звернулася до Миронівської міської ради Обухівського району Київської області з заявою про виділення їй належної частки (паю) за рахунок невитребуваних (нерозподілених) паїв КСП ім. Карла Маркса, вказавши яку земельну ділянку хоче отримати у власність із наявних вільних земельних ділянок.

Відповідно до рішення вісімнадцятої сесії восьмого скликання Миронівської міської ради Обухівського району Київської області від 26 листопада 2021 року № 2712-18-VІІІ, позивачу було відмовлено в наданні дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки за межами села Потік з мотивів невідповідності поданої заяви вимогам, встановленим статтею 118 ЗК України.

З огляду на підстави та зміст позовних вимог, заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Предметна юрисдикція спору визначається в залежності від суті правовідносин сторін, у яких виник спір, що є предметом розгляду суду.

Відповідно до частини 1 статті 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

При відмежуванні справ цивільної юрисдикції від інших враховуються наступні критерії: наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір слід вирішувати за правилами іншого судочинства, а також спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією із сторін є, як правило, фізична особа учасник приватноправових відносин.

Разом з тим, згідно із частиною 1 статті 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних і юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Пунктом 2 частини 1 статті 4 КАС України визначено, що публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Характерною ознакою публічно-правових спорів є сфера їх виникнення публічно-правові відносини, у яких стороною є суб`єкт владних повноважень, який здійснює владні управлінські функції у цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує її права, свободи чи інтереси саме в межах публічно-правових відносин.

Правовідносини між позивачем та органом місцевого самоврядування у цьому спорі регулюються нормами Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)».

Так, згідно зі статтею 2 України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», рішення суду про визнання права на земельну частку (пай) є документом, що посвідчує право на земельну частку (пай). Відповідно до статті 3 цього Закону підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради.

Повноваження органів місцевого самоврядування щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) визначені в статті 5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», згідно з якою сільські, селищні, міські ради в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості): розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок, приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості).

Право ОСОБА_1 на земельну частку (пай) визнано рішенням Миронівського районного суду Київської області від 1 листопада 2018 року. Вказане право, як і право позивача отримати в натурі (на місцевості) земельну частку (пай), не оспорюється (визнається) органом місцевого самоврядування, чи будь якими третіми особами.

Як вбачається з тексту позовної заяви та оспорюваного рішення органу місцевого самоврядування, підставою для відмови позивачу ОСОБА_1 в наданні дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 4,1712 га зазначено невідповідність поданої нею заяви вимогам, встановленим статтею 118 ЗК України.

Відтак, оспорюване рішенням вісімнадцятої сесії восьмого скликання Миронівської міської ради Обухівського району Київської області від 26 листопада 2021 року № 2712-18-VІІІ про відмову в наданні дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки за межами села Потік не містить заперечень щодо права позивача на земельну частку (пай), оспорюваним рішенням не вирішувалося питання щодо виникнення, зміни чи припинення за позивачем будь якого майнового права.

Конституційний Суд України у пункті 3.2. рішення від 1 квітня 2010 року № 10-рп/2010 встановив, що органи місцевого самоврядування при вирішенні питань місцевого значення, віднесених Конституцією України та законами України до їхньої компетенції, у тому числі питань в галузі земельних відносин, є суб`єктами владних повноважень, які виконують владні управлінські функції.

Таким чином, оспорюване рішення органу місцевого самоврядування, а також вимоги позивача або ж заперечення відповідача не пов`язані з визнанням права на земельну частку (пай) чи права власності на земельну ділянку та оспорюванням права власності інших осіб, та не пов?язані із захистом права особи на земельну частку (пай) чи захистом права власності на землю.

Спір має в основі публічно-правовий характер, тобто випливає із владно-розпорядчих функцій або виконавчо-розпорядчої діяльності органу місцевого самоврядування, а тому підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція)визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У пункті 24 рішення в справі «Сокуренко і Стригун проти України» від 20 липня 2006 року Європейський суд з прав людини вказав, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Крім того, ЄСПЛ у справі «Занд проти Австрії» від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)». З огляду на це, не вважається «судом, встановленим законом», орган, котрий, не маючи юрисдикції, здійснює судовий розгляд на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до частини 1статті 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Частиною 5 статті 186 ЦПК України визначено, що відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

З огляду на склад учасників справи, предмет позову та визначені главою 2 КАС України правила адміністративної юрисдикції, розгляд справи віднесено до юрисдикції адміністративного суду з дотриманням правил інстанційної та територіальної юрисдикції.

Керуючись ст.ст. 186, 352, 353 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Миронівської об?єднаної територіальної громади, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Потіцька сільська рада, Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Потік», про визнання протиправним та скасування рішення, зобов?язання вчинити дії.

Роз`яснити позивачу, що розгляд справи віднесено до юрисдикції адміністративного суду.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту підписання.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Складення повного тексту ухвали відповідає даті її постановлення.

Суддя підпис Л.О.Капшук

Згідно з оригіналом.

Суддя Л.О.Капшук