Справа № 185/1727/22
Провадження № 2-о/185/111/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2022 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Юдіної С.Г., за участю секретаря Мінарської О.А., представника заявника ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді цивільну справу за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, суд -

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановити факт постійного проживання громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на території України ( АДРЕСА_1 ) станом на час (момент) народження її дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто станом на 18 квітня 1992 року та на 04 вересня 1994 року.

У обґрунтування заяви зазначила, що вона має громадянство України та з 21.07.1985 року була зареєстрована та постійно проживала за адресою: АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_4 у неї народився син ОСОБА_5 , а ІНФОРМАЦІЯ_3 донька ОСОБА_6 . Діти народилися в Сирійській Арабській Республіці (м. Тартус). Батьком дитини є громадянин Сирійської Арабської Республіки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Діти народилися за межами України, на момент їх народження вона була зареєстрована (прописана) та постійно проживала на території України, тобто діти є громадянами України та мають право отримати український паспорт. З даною метою вона звернулася до Посольства України в Ліванській Республіці, оскільки в Сірійській Арабській Республіці відсутні дипломатичні установи України і їх функції виконує Посольство України в Ліванській Республіці. Відповідно до листа Посольства України в Ліванській республіці від 21.12.2021 року зазначено, що документом, який може підтвердити факт постійного проживання особи є довідка «Про реєстрацію місця проживання особи» за формою додатку 13 до Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою КМУ № 207 від 02.03.2016. Враховуючи, що за місцем її реєстрації на момент народження дітей було м. Донецьк, отримання такої довідки є неможливим. Посольство зазначає, що в даному випадку можливим способом встановлення факту постійного проживання є отримання відповідного рішення суду про встановлення факту, у зв`язку з чим вона вимушена звернутися до суду.

У судовому засіданні представник заявника заяву підтримав у повному обсязі, просив її задовольнити.

Суд, вислухав представника заявника, свідка ОСОБА_8 , вивчивши матеріали справи та встановивши обставини справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно із ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має громадянство України. За даними паспорта з 21.07.1985 року була прописана (зареєстрована) за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с. 8,9)

Відповідно до свідоцтва про народження ІНФОРМАЦІЯ_6 у заявниці народилась дитина - син ОСОБА_9 , батьком записаний ОСОБА_10 , місце народження м. Тартус. (а.с. 12-14).

ІНФОРМАЦІЯ_7 у заявниці народилась донька ОСОБА_6 , батьком записаний ОСОБА_10 , місце народження м. Тартус (а.с. 15-17)

Заявниця зазначає, що її діти були народжені за межами України, але вона є громадянкою України і на момент їх народження була зареєстрована та постійно проживала на території України, таким чином її діти мають право отримати український паспорт.

З даною метою 13.12.2021 року представник заявниці звернувся до Посольства України в Ліванській Республіці, оскільки в Сірійській Арабській Республіці відсутні дипломатичні установи України і їх функції виконує Посольство України в Ліванській Республіці.

13.12.2021 року Посольством України в Ліванській Республіці надано відповідь, про те що громадянство осіб які народилися в період з 13.11.1991 року до 28.02.2001 року включно, визначається (в тому числі) відповідно до ст. 14 ЗУ «Про громадянство України», яка передбачає, що при різному громадянстві батьків, з яких один на момент народження дитини перебував у громадянстві України, дитина є громадянином України якщо вона народилася за межами республіки, але батьки або один з них у цей час постійно проживав на території України. Документом, що може підтвердити факт постійного проживання особи є довідка «про реєстрацію місця проживання особи за формою додатку 13 до Правил постанови КМУ від 02.03.2016 року № 207. Враховуючи, що місцем реєстрації ОСОБА_2 було м. Донецьк, отримання такої довідки для ОСОБА_2 не є можливим. У даному випадку можливим способом встановлення факту постійного проживання на території України є отримання відповідного рішення суду про встановлення даного факту. (а.с. 7)

Факт реєстрації заявниці підтверджується даними паспорту, де зазначено що ОСОБА_2 прописана (зареєстрована) за адресою: АДРЕСА_1 з 21.07.1985 по 19.08.1998 та з 02.07.2013 року по теперішній час. (а.с. 8, 9)

Також дані відомості підтверджуються по квартирною карткою (форма Б), ордером № 143 від 31.01.1974 на квартиру, а також заявою матері заявниці ОСОБА_11 щодо прописки членів її родини в квартирі. (а.с.19)

Відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру (будинок) № НОМЕР_1 від 15.12.2000, виданого Представником Фонду державного майна України в м. Донецьку, власниками даної квартири є батьки, сестра та племінник заявниці.(а.с. 23)

30 березня 2012 року мати заявниці ОСОБА_11 склала заповіт, яким заповіла належну їй частину квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_2 . (а.с. 26)

Відповідно до листа Державної міграційної служби України від 24.12.2021 вих. № 6.2-11878/3.1-21, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з питання оформлення документів для виїзду за кордон на постійне місце проживання в установленому законодавством порядку до територіальних підрозділів ДМС України не зверталась. Відповідно рішень про оформлення або відмову в оформленні документів для виїзду за кордон на постійне проживання стосовно зазначеної особи територіальними підрозділами ДМС не приймалося. (а.с. 18)

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснив, що заявницю знає з 1989 року, разом навчався з нею у Донецькому політехнічному інституті. До теперішнього часу дружать з нею родинами. Добре знав її батьків, сестру які проживали в АДРЕСА_1 , часто бував у них вдома. По закінченні інститута ОСОБА_13 вийшла заміж за ОСОБА_14 і народила двох дітей. Діти народились у Сірії, одна весь час вона була зареєстрована і проживала у Донецьку.

Громадянство осіб які народилися в період з 13.11.1991 року по 28.02.2001 року включно, визначається ( в тому числі) відповідно до ст. 14 ЗУ «Про громадянство України» в редакції від 08.10.1991 року

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про громадянство України» від 08.10.1991 року, при різному громадянстві батьків, з яких один на момент народження дитини перебував у громадянстві України, дитина є громадянином України якщо вона народилася за межами республіки, але батьки або один з них у цей час постійно проживав на території України.

Документом, що може підтвердити факт постійного проживання особи є довідка «Про реєстрацію місця проживання особи» за формою додатку 13 до Правил постанови КМУ від 02.03.2016 року № 207

Відповідно до п. 1 Постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями», визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України "Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей" запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Таким чином, довідка з місця проживання заявниці в АДРЕСА_1 не може підтвердити факт її постійного проживання на території України.

Неможливість підтвердити довідкою факт постійного проживання позбавляє заявницю права на отримання її дітьми громадянства України.

Суд, оцінивши належність, допустимість і достовірність доказів, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається заявниця, знайшли своє підтвердження, вважає вимогу заявника обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 293, 294, 315, 319 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити.

Встановити факт постійного проживання громадянки України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території України ( АДРЕСА_1 ) станом на час (момент) народження її дітей ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто станом на 18 квітня 1992 та 04 вересня 1994 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Повний текст рішення складено 19.05.2022 року.

Суддя С. Г. Юдіна