Ленінський районний суд м. Полтави
Справа № 553/3055/21
Провадження № 2/553/223/2022
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 червня 2022 року м. Полтава
Ленінський районний суд м. Полтави у складі головуючого судді Високих М.С., з участю секретаря судового засідання Лунич Ю.Г., представника позивача Пироженко О.М. ,
розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за цивільним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,
ОСОБА_2 звернулась до суду із вказаним позовом до ОСОБА_3 , в якому прохає визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .
Заявлені вимоги мотивує тим, що є власником квартири АДРЕСА_1 . За вказаною адресою наразі є зареєстрованим відповідач у справі - її колишній чоловік ОСОБА_3 , який з літа 2020 року за місцем реєстрації не проживає, комунальні послуги не оплачує, участі в утриманні житла не бере, його особисті речі у квартирі відсутні, хоча жодних перешкод у користуванні житлом відповідачу не чинилось. Позивач наголосила на тому, що реєстрація відповідача у квартирі порушує її право на вільне розпорядження належним майном.
Ухвалою суду від 25.11.2021 позовну заяву ОСОБА_2 прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження.
Підготовче провадження у справі було закрито та призначено справу до судового розгляду за ухвалою суду від 20.01.2022.
Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не прибула, доручивши представляти її інтереси адвокату Пироженко О.А.
В судовому засіданні представник позивача Пироженко О.М. позовні вимоги підтримала повністю, посилаючи на викладені у позові обставини та прохала визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 , стягнути з відповідача понесені судові витрати, що пов`язані з оплатою судового збору в розмірі 908 грн та з урахуванням уточнень щодо участі в судових засіданнях 3900 грн витрат на професійну правову допомогу.
Будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, відповідач до суду не прибув, правом подання відзиву не скористався, з огляду на що судом не виходячи до нарадчої кімнати було постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у ній доказів.
Заслухавши пояснення представника позивача, показання свідків, перевіривши приєднані до справи письмові матеріали, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про наступне.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст.81 ЦПК України).
Згідно із копією договору дарування від 19.07.2013 (а.с.5), ОСОБА_2 прийняла у дар однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 .
З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19.07.2013 (а.с.6) убачається, що право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_2 19.07.2013 з розміром частки у приватній власності 1.
Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 17.08.2020 (а.с.7), шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , зареєстрований 17.03.2010 у Центральному відділі РАЦС Полтавського МУЮ Полтавської області за актовим записом №177, було розірвано. Вказане судове рішення набрало законної сили 17.09.2020.

Відповідно до повідомлення Управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту з питань реєстрації Полтавської міської ради від 18.11.2021 (а.с.29), в реєстрі територіальної громади відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , значиться зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначена обставина підтверджується також довідкою КП «ЖЕО №2» Полтавської міської ради від 10.11.2021, згідно з якою за вказаною адресою є зареєстрованими позивач ОСОБА_2 , син ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_3 (а.с.12).

У відповідності до копій квитанцій про сплату комунально-житлових послуг за адресою: АДРЕСА_1 , платником платежів вказано ОСОБА_2 (а.с.19-24).

Згідно із інформаційною довідкою з Державного реєстру №292818402 сформованою 28.12.2021, право власності на квартиру АДРЕСА_1 на підставі договору дарування зареєстровано за позивачем ОСОБА_2 з 19.07.2013, розмір частки приватної власності становить - 1.

Будучи допитаними в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 показали суду, що особисто знають сторін у справі, так як проживають в одному будинку та є сусідами. Влітку 2020 року сторони розлучились, після чого у вересні 2020 року відповідач самостійно виїхав з квартири АДРЕСА_1 , і з цього часу більше не повертався і не проживав там.

Відповідно до ст.41 Конституції України та ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За нормою ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, пред`явивши разом із тим вимогу щодо позбавлення права власності, позбавлення права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою, оголошення особи померлою.

Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, відповідно по положень ст.72 ЖК України, провадиться в судовому порядку.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають права власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Між тим, згідно із ст.405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом (ч.2 ст.405 ЦК України).

Як встановлено судом, відповідач спірним жилим приміщенням не користується з вересня 2020 року, житлово-комунальні послуги не оплачує, самостійно залишив квартиру і перешкод у користуванні цим житлом не мав.

За таких обставин, здійснюючи судочинство на засадах змагальності сторін, суд, проаналізувавши надані письмові докази, з урахуванням рівності прав сторін щодо їх подання та доведення перед судом їх переконливості, дійшов висновку про те, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт не проживання відповідача за місцем реєстрації понад встановлені ст.405 ЦК України строки без поважної причини та відсутності перешкод у цьому, з огляду на що пред`явлений позов є обґрунтованим.

При цьому, суд враховує, що відповідач, продовжуючи бути зареєстрованим у житловому приміщенні, що належить на праві приватної власності позивачу, право власності на нього не набуває і фактично створює позивачу перешкоди вільно ним володіти.

На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню повністю.

Питання про судові витрати вирішено судом у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України.

Згідно із ст.133 ЦПК України, судові витрати у справі складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи, до кола яких, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.1 ст.141 ЦПК України), інші судові втирати витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача (ч.2,3,8 ст.141 ЦПК України).

За таких обставин, виходячи з положень ст.ст.133,137,141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати пов`язані з оплатою судового збору в розмірі 908 грн та 3900 грн витрат на професійну правничу допомогу, що є документально підтвердженими (а.с.1, 13-18).

Керуючись ст.ст.263-265, 280-282, 352-354 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ;
Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя

Ленінського районного суду м. Полтави М.С. Високих