Роздільнянський районний суд Одеської області
Справа № 511/2298/21
Номер провадження: 2/511/73/22
02 лютого 2022 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді: Іванова О. В.,
секретаря судового засідання Данільченко Г. В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Роздільна Одеської області, цивільну справу за позовною заявою,
позивача: ОСОБА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,
відповідача: ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ,
про позбавлення батьківських прав,
В листопаді 2021 року на адресу Роздільнянського районного суду Одеської області надійшла вищевказана цивільна справа.
Стислий виклад позиції позивача.
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просила позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відносно їх неповнолітнього сина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що під час перебування у шлюбі у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком якого є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 виданим 22.09.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Роздільнянського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис №242. Оскільки спільне життя на склалося, рішенням суду 27.10.2016 року шлюб було розірвано. На даний час дитина - ОСОБА_3 проживає з позивачем та повністю знаходиться на її утриманні, оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо належного утримання дитини, в результаті чого станом на 01.10.2021 року заборгованість ОСОБА_2 по аліментам складає 90 631, 45 грн. Крім того, відповідач після припинення спільного життя та розірвання шлюбу не цікавиться життям дитини, не приймає участі в утриманні та вихованні дитини, грубо ігнорує свої батьківські обов`язки. Жодного разу не вчинив дії щодо спілкування з дитиною, що підтверджується поясненнями свідків, актами обстеження, та іншими документами, які є додатками до цивільного позову. Вказане, на думку позивача, є підставою для позбавлення відповідача батька батьківських прав, оскільки вказані обставини суперечать інтересам дитини.
Стислий виклад заперечень відповідача.
Відповідач ОСОБА_2 та третя особа в підготовче судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи, у встановлений судом строк відзив на позов не подали, при цьому на адресу суду повернулося рекомендоване повідомлення з позначкою про те, що відповідач відсутній за вказаною адресою.
11.01.2022 року на адресу суду надійшла заява від позивача, згідно якої остання просила проводити підготовче провадження без її участі.
02.02.2022 року на адресу суду надійшла заява від позивача, згідно якої остання підтримує позовні вимоги, просить розгляд справи провести без її участі, та не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Третя особа надала суду висновки про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, просили справу розглянути без їх участі.
Процесуальні дії у справі.
09 червня 2021 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с. 30).
11.01.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданим 22.09.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Роздільнянського районного управління юстиції Одеської області, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що 22.09.2011 року складено відповідний актовий запис №242, батьки: батько ОСОБА_2 , мати ОСОБА_1 (а.с. 5).
Згідно Акту обстеження умов проживання від 25.10.2021р. ОСОБА_1 дійсно проживає за адресою: АДРЕСА_1 , де створені належні умови для забезпечення та виховання дитини та до складу її сім`ї входять: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 (син), ОСОБА_4 (батько позивача) (а.с. 11).
27.10.2016 року заочним рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був розірваний (а.с. 3-4).
20 липня 2012 року рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення сином ОСОБА_3 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 6).
Згідно з розрахунком заборгованості по аліментам на дитину складеного державним виконавцем Устіч О.О. заборгованість ОСОБА_2 по аліментам станом на 01.10.2021 року складає 90 631,45 грн (а.с. 7-10).
З характеристики зі школи вбачається, що дитиною - ОСОБА_3 опікується мати, батько ОСОБА_2 жодного разу не приходив до школи, не відвідував батьківські збори, не спілкувався з класним керівником у будь-яких спосіб (а.с.12).
Відповідно до висновку органу опіки та піклування Роздільнянської міської ради від 15 грудня 2021 року № 472, з метою захисту прав дитини, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно його дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.
Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з вимогами статей 76-81 ЦПК України, засобами доказування у цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експерта, показання свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Положення частини першої статті 280 ЦПК України визначають, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
В порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.
Частина 8 статті 7 СК України визначає, що сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.
Положення статті 150 СК України регламентують, що батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, тощо.
Статтями 18, 27 «Конвенції про права дитини» (ратифікованої постановою ВР України №789-XII від 27 лютого 1991 року) встановлено, що батьки несуть загальну та однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до частина 1 статті 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.
Положення частини 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначають, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Крім того, суд зазначає, що позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей.
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду (справа № 753/2025/19) в постанові від 06 травня 2020 року, зазначив, що тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.
Дослідивши фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, оцінивши аргументи сторін по справі, суд прийшов до висновку щодо наявності підстав для задоволення позову виходячи з наступного.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у Постанові від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Крім того, зазначені чинники, повинні мати систематичний та постійних характер.
Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків.
Під час повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, судом встановлено, що батько дитини - ОСОБА_2 дійсно, на протязі значного проміжку часу не забезпечує свою дитину необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною, що призводить до порушень нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти.
При цьому, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, відповідач не з`являвся до зали судових засідань, жодних заяв, клопотань не подав.
На підставі встановлених обставин, суд прийшов до висновку, що відповідач свідомо нехтує своїми обов`язками відносно виховання дитини, що підтверджується матеріалами справи, та наразі змінити поведінку останнього у кращу сторону неможливо.
Також, положення статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначають, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Крім того, статтею 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, чергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Судовий збір сплачений позивачем у повному обсязі при зверненні до суду та тому розподілу не підлягає.
На підставі статей 7, 150, 164, 165 СК України, керуючись статтями 4, 12, 81, 141, 259, 263-265, 280-284, 354 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Служба у справах дітей Роздільнянської міської ради про позбавлення батьківських прав - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до статті 283 ЦПК України направити відповідачу копію заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Роздільнянський районний суд Одеської області шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення,з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Суддя О. В. Іванова