Справа №751/366/22
Провадження №4-с/751/11/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2022 року місто Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

у складі: головуючого-судді Деркача О. Г.

секретаря судового засідання Коробович А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Чернігові справу за скаргою ОСОБА_1 , в порядку ст. 447 ЦПК України

встановив:

19.01.2022р. адвокат Цокало Олександр Іванович, який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою в порядку ст. 447 ЦПК України, та просить: визнати поважними причини пропуску терміну на подання даної скарга та поновити вказаний термін, скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 17.11.2021р. ВП №67552950, винесену старшим державним виконавцем Чугуївського відділу державної виконавчої служби у Чугуївському районі Харківської області Східного регіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Юношевим Дмитром Анатолійовичем та зобов`язати останнього повернути виконавчий лист №6-1258 від 25.09.2009р. ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія»».

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що постановою про відкриття виконавчого провадження №67552950 від 17.11.2021р. старшим державним виконавцем Чугуївського відділу державної виконавчої служби у Чугуївському районі Харківської області Східного регіонального управління Міністерства юстиції (м.Харьків) Юношевим Дмитром Анатолійовичем відкрито виконавче провадження за виконавчим листом №6-1258, виданим 25.09.2009р. Зазначає, що виконавчий лист №6-1258 від 25.09.2009р. має строк пред`явлення до виконання до 25.03.2012р. В п.1 «відмітки державного виконавця» запис від 26.01.2011р., державного виконавця Лисакова Г.С. «повернення ВД згідно п.2 ст.40 ЗУ «Про виконавче провадження», стягнуто 2594,90 грн., залишок боргу складає 311351,81 грн.» станом на 2011р. Сама по собі ст.40 ЗУ «Про виконавче провадження» (станом на 2011р ) не є підставою для повернення виконавчого листа, та закриття провадження, тому не може бути підставою для врахування терміну закінчених на законних підставах виконавчих дій. Під п.2 «відмітки державного виконавця» запис від «17.11.14р.» за змістом «п.1 ст.26 ЗУ «ПВП» Д/В» далі прізвище нерозбірливо. Якщо брати за основу записи п.1, п.2 у виконавчому листі то станом на 17.11.2014р. термін для пред`явлення до виконання виконавчого листа сплинув. Ніякого рішення суду про поновлення такого терміну не існує. Далі за текстом п.2 у «відмітках державного виконавця» запис «17.02.2016р. п. 10 ст.49 ЗУ «ПВП». Заборгованість за в/д не стягнуто Д/в ОСОБА_2 . Під п.3 «відмітки державного виконавця» запис «7.10.2020р. ч.1 п.1 ст.37 ЗУ «ПВП» ст.д/в ОСОБА_3 ». З вказаного запису незрозуміло яке конкретно виконавче провадження відкривалося державним виконавцем, коли це відбулося (терміни, виконавчі дії та інше), на підставі чого виконавчий документ прийнято до провадження, враховуючи усі попередні записи та повернення виконавчого документу. Постанова про відкриття виконавчого провадження №67552950 від 17.11.2021р. ОСОБА_1 не вручалася. Про існування постанови стало відомо випадково 28.12.2021р., що свідчить про поважність причин пропуску терміну на оскарження вказаної постанови.

14.02.2022р., старшим державним виконавцем Чугуївського відділу державної виконавчої служби у Чугуївському районі Харківської області Східного регіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Юношевим Д.А. надіслано на адресу суду відзив на скаргу, в якому останній заперечує проти задоволення скарги і просить відмовити в її задоволенні в повному обсязі. Зазначаючи, що 17.11.2021р. державним виконавцем відділу, керуючись статтями 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України Про виконавче провадження, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 67552950, копії якої, направлено до відома сторонам.

Щодо відмови у визнанні поважними причини пропуску терміну на подання скарги та поновлення вказаного терміну зазначає, що 17.11.2021р. державним виконавцем відділу, керуючись статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про арешт коштів боржника та підписана ЕЦП, копія якої направлена сторонам та до банківських установ. 10.01.2022р. АТ КБ «Приват Банк» виконав платіжну вимогу №67552950 шляхом списання з рахунку скаржника грошових коштів та перерахування їх на депозитний рахунок відділу. АТ КБ «Приват Банк» повідомляв ОСОБА_1 про накладення арешту в листопаді 2021 року, що дає підстави вбачати про обізнаність скаржника про відкриття виконавчого провадження. 16.12.2021р. за вих. № 16/12/21/2 від адвоката Цокало О.І. який діє в інтересах ОСОБА_1 до відділу надійшов адвокатський запит щодо надання копії матеріалів виконавчого провадження №67552950, тобто в грудні 2021 року скаржнику було відомо про відкриття виконавчого провадження №67552950. Таким чином строк на оскарження постанови про відкриття виконавчого провадження пропущено.

Щодо відкриття виконавчого провадження без порушення строків пред`явлення до примусового виконання виконавчого документа, зазначив, що до Відділу надійшла заява стягувача ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про відкриття виконавчого провадження разом з виконавчим листом № 6-1258, вданого 25.09.2009 року Новозаводським районним судом м. Чернігова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ЗАТ "Альфа-Банк" заборгованість у сумі: за кредитним договором - 13152,89 грн., судові витрати по сплаті третейського збору - 792,72 грн., а всього - 313945,61 грн., та ухвалою №6-1258/09, виданої 20.09.2021р. Новозаводським районним судом м. Чернігова про заміну сторони у виконавчому листі №6-1258/2009. Згідно ухвали №6-1258/09, виданої 20.09.2021 року Новозаводським районним судом м. Чернігова про заміну сторони у виконавчому листі №6-1258/2009, замінено стягувача ПАТ Альфа-Банк» на правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія». Як вбачається з останньої відмітки державного виконавця у виконавчому листі № 6-1258, виданого 25.09.2009 року Новозаводським районним судом м. Чернігова, державний виконавець повернув виконавчий документ стягувачу 07.10.2020 року на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження». Тобто строк пред`явлення вищезазначеного виконавчого документа до примусового виконання становить до 07.10.2023 року.

10.02.2022р., Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» надіслано на адресу суду заперечення на скаргу, в якому просить відмовити в задоволенні скарги, зазначаючи, що представник боржника аналізує ЗУ «Про виконавче провадження», редакцію яка була прийнята після прийняття рішення державним виконавцем, а чинну редакцію станом на 26.01.2011р., навіть не згадує у своїй скарзі. Відповідно дії, прийняті державним виконавцем 26.01.2011р., були цілком законні та відповідають вимогам чинного на дату прийняття рішення Закону. Проаналізувавши ЗУ «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на дату повернення та дату відкриття оскаржуваного провадження ВП 67552950 від 17.11.2021р., протиправні та незаконні дії відсутні. ТОВ «Фінансова компанія «Довір та гарантія» у рамках виконавчого провадження № 67552950, по виконавчому листу № 6-1258 від 25.09.2009 року, є правомірним і законним стягувачем.

Адвокатом Цокало Олександром Івановичем, який діє в інтересах ОСОБА_1 , надіслано на адресу суду заяву про зупинення провадження по справі №751/366/22 на період дії режиму воєнного стану на території України. Підставою якої є бойові дії на території України та продовження режиму воєнного стану. Оскільки місто Мелітополь, Мелітопольський район, Запорізької області де проживає адвокат Цокало О.І. та території села Володимирівка Приазовського району Запорізької області, де проживає ОСОБА_1 , є тимчасово окуповані, виїзд за межі вказаних окупованих територій дуже утруднений та становить небезпеку для життя.

Беручи до уваги клопотання адвоката Цокало О.І., який діє в інтересах ОСОБА_1 , про зупинення провадження по справі, суд зазначає, що чинне цивільно-процесуальне законодавство не передбачає такої підстави для зупинення провадження у справі, як дія режиму воєнного стану. Щодо неможливості прибуття учасників судового провадження з поважних причин в судове засідання для розгляду скарги, то їх неявка, на підставі ч. 2 ст. 450 ЦПК України, не перешкоджає її розгляду.

Враховуючи скорочені процесуальні строки розгляду скарги та час перебування її в провадженні суду, а також наявність в матеріалах справи заяв по суті від усіх заінтересованих осіб, суд не вбачає достатніх правових підстав для зупинення провадження у справі та вважає за можливе провести судовий розгляд без участі незявившихся осіб.

У відповідності до ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що в провадженні Новозаводського районного суду м. Чернігова перебувала справа № 6-1258/2009 за заявою ПАТ «Альфа-Банк» про видачу виконавчого документа на підставі рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 24.03.2009р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ЗАТ «Альфа-Банк» заборгованості у сумі: 313152,89 грн., судових витрат третейського збору у сумі 792,72 грн., а всього 313945 горн. 61 коп. 25.09.2009р., Новозаводським районним судом міста Чернігова винесено ухвалу, якою задоволено заяву ПАТ «Альфа-Банк» та видано у справі виконавчі листи №6-1258/09.

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 20.09.2021р., було замінено стягувача Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» у виконавчому листі № 6-1258/2009 про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості, його правонаступником Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія».

Як вбачається з останньої відмітки державного виконавця у виконавчому листі № 6-1258, виданого 25.09.2009р. Новозаводським районним судом м. Чернігова, державний виконавець повернув виконавчий документ стягувачу 07.10.2020р. на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження». (а.с. 82)

Тобто, строк пред`явлення вищезазначеного виконавчого документа до примусового виконання становить до 07.10.2023р.

17.11.2021р. державним виконавцем відділу, керуючись статтями 3, 4, 24, 25, 26, 27 України Про виконавче провадження, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 67552950, копії якої, направлено до відома сторонам.

17.11.2021р. державним виконавцем відділу, керуючись статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про арешт коштів боржника, підписана ЕЦП, копія якої направлена сторонам та до банківських установ. (а.с. 78)

АТ КБ «Приват Банк» виконало вищезазначену постанову та наклало арешт на рахунки боржника, повідомивши в свою чергу про арешт рахунків із зазначенням номеру виконавчого провадження та назвою органу Державної виконавчої служби.

24.12.2021р. державним виконавцем направлена до АТ КБ «Приват Банк» платіжна вимога №67552950 для списання з рахунку ОСОБА_1 суму боргу. (а.с. 82)

10.01.2022р. АТ КБ «Приват Банк» виконав платіжну вимогу №67552950 шляхом списання з рахунку боржника грошових коштів та перерахування їх на депозитний рахунок.

Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження» (далі - Закон).

Положеннями ст.1 Закону передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів - це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно частини 1 статті 12 Закону виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Відповідно частини 4 статті 12 Закону строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: пред`явлення виконавчого документа до виконання; надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Відповідно частини 5 статті 12 Закону України у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Відповідно абзацу другого пункту 22 розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5 (у редакції наказу Міністерстваюстиції України від 29.09.2016 року№ 2832/5), зареєстровано в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 року за № 489/20802 при закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувачу, виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця.

З наведеного вбачається, що виконавче провадження №67552950 відкрито на підставі вищезазначеного виконавчого документа без порушення строків пред`явлення до примусового виконання виконавчого документа.

Більш того, провадження в суді та виконавче провадження є відповідно першою і другою стадією загального провадження. Таким чином, виконавче провадження не має бути відокремлене від судового, і ці обидва провадження мають розглядатись як цілісний процес (рішення Європейського суду з прав людини у справі Янголенко проти України, по. 14077/05, від 10.12.2009).

Пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також Суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності (рішення Європейського суду з прав людини у справі Глоба проти України, no. 15729/07, від 05.07.2012).

У відповідності до частини першої ст. 18 Закону державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Щодо пропущення процесуального строку звернення до суду зі скаргою, то сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (ст.447 ЦПК України).

Відповідно до положень ст. 449 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Аналогічна норма закріплена у ч.5 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до положень статей 120, 122, 123 ЦПК України, строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом. Строки, встановлені законом або судом, обчислюються роками, місяцями і днями, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати. Перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За змістом ст. 126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно із ст. 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.

У відповідності до ч.1, 3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, в рішенні ЄСПЛ «Пономарьов проти України» суд визначив, що вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень суду, однак такі повноваження не є необмеженими.

В рішенні ЄСПЛ «Устименко проти України» Судом було наголошено на тому, що безпідставне поновлення процесуальних строків Судом є протиправним, порушує принцип юридичної визначеності та право на справедливий суд (ст. 6 Конвенції ООН «Про захист прав людини та основоположних свобод»).

Відповідно до досліджених у судовому засіданні матеріалів справи представник скаржника вказує, що скаржнику про існування постанови про відкриття виконавчого провадження від 17.11.2021 р. ВП №67552950, винесену старшим державним виконавцем Чугуївського відділу державної виконавчої служби у Чугуївському районі Харківської області Східного регіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Юношевим Дмитром Анатолійовичем, стало відомо 28.12.2021 року.

Отже, скарга повинна бути подана у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи, тобто до 07.01.2022р.

Разом з тим, враховуючі відсутність в матеріалах справи достатніх відомостей про вручення (отримання) боржником спірної постанови, суд вважає за можливе поновити останьому строк на подання скарги.

Виходячи з вище викладених обставин справи, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні, поданої у порядку ст. 447 ЦПК України, скарги.

Керуючись ст. ст. 120, 122, 123, 126, 127, 258-260, 353-355, 447-453 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

УХВАЛИВ:

Поновити пропущений процесуальний строк для подачі скарги.

У задоволенні скарги адвоката Цокало Олександра Івановича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , в порядку ст. 447 ЦПК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя О. Г. Деркач