Дата документу 02.02.2022 Справа № 330/1886/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 330/1886/19 Головуючий у 1 інстанції: Гусарова В.В.
Провадження № 22-ц/807/46/22 -2 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.

П О С Т А Н О В А
02 лютого 2022 року м. Запоріжжя
Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого: Маловічко С.В., суддів Гончар М.С., Подліянової Г.С.
секретар: Путій Д.В.
прокурора Михальчук І.В.
адвоката відповідача Лагоди Ю.А. Піскарьова А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника керівника Запорізької обласної прокуратури Максименко Наталії Вікторівни
на ухвалу Якимівського районного суду Запорізької області від 15 квітня 2021 року про закриття провадження в частині позовних вимог про визнання недійсним акту від 17.12.2018р. прийома-передачі майна до статутного капіталу товариства з обмеженою відповідальність «Техас 2016»
у справі за позовом першого заступника прокурора Запорізької області начальника управління нагляду у кримінальному провадженні в інтересах держави до Кирилівської селищної ради Якимівського району Запорізької області, ОСОБА_1 , ТОВ «Техас 2016», Державної архітектурно-будівельної інспекції України, ОСОБА_2 про скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації, знесення об`єктів, визнання незаконним та скасування рішення Кирилівської
селищної ради, визнання недійсним договору оренди землі, повернення земельної ділянки,
30.08.2019р. перший заступник прокурора Запорізької області начальник управління нагляду звернувся до Якимівського районного суду Запорізької області з вище зазначеною позовною заявою в інтересах держави, у якій, серед інших позовних вимог, просив визнати недійсним акт прийома-передачі майна до статутного капіталу товариства з обмеженою відповідальність «Техас 2016» від 17.12.2018, в частині внесення до статутного капіталу товариства з обмеженою відповідальність «Техас 2016» майна у вигляді магазину (літ. «А-1»), який розташований за адресою:
Ухвалою Якимівського районного суду Запорізької області від 15 квітня 2021 року
закрито провадження у справі в цій частині позовних вимог, а саме, про визнання недійсним
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, заступник керівника Запорізької обласної прокуратури Максименко Н.В. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Відзивів на апеляційну скаргу на оскаржувану ухвалу відповідачами не надано, що не створює перешкод для апеляційного розгляду справи відповідно до положень ч. 3 статті 360 ЦПК України.
Кирилівська селищна рада, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ТОВ «Техас 2016» повідомлені про судове засідання 02.02.2022р. належним чином, про що маються зворотні поштові повідомлення про вручення їм судових повісток, але до апеляційного суду не з`явились, клопотань про відкладення розгляду справи не надали, тому апеляційним судом апеляційний розгляд проведено за їх відсутності згідно з приписами ч. 2 статті 372 ЦПК України.
Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
В подальшому, серед інших об`єктів, було збудовано магазин ( що є предметом позову), які побудовано ФОП ОСОБА_3 , який згодом рішенням № 2 учасника товариства з обмеженою відповідальністю «Техас 2016» від 17 грудня 2018р. було внесено до статного фонду ТОВ «Техас 2016» ( а.с. 58-59), про що 17.12.2018р. було складено акт прийому-передачі, який просив визнати недійсним у позові перший заступник прокурора Запорізької області.
Суд вказував, що, не дивлячись на те, що в акті прийому-передачі ОСОБА_1 вказаний як фізична особа, фактично він на момент передачі майна володів магазином на підставі інвестиційного договору як ФОП.
За вказаних обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що спірні правовідноси-
ни щодо вимоги про визнання недійсним акту-приймання передачі майна до статутного ка-
піталу товариства виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності із суб`єктом, який є ФОПом, тому вважав, що ця вимога підлягає розгляду за правилами господарського судочинства, у зв`язку з чим на підставі ст. 255 ч. 1 п. 1 ЦПК України закрив провадження у
у справі цій частині.
В апеляційній скарзі заступник керівника Запорізької обласної прокуратури зазначає, що такі висновки суд зробив без повного та всебічного аналізу обставин та доказів, зібраних у справі. Вказує, що на момент пред`явлення позову у цій справі рішенням господарського суду Запорізької області від 12.12.2018р., яке набрало законної сили 21.03.2019р., визнано недійсним інвестиційний договір, стороною якого є ФОП ОСОБА_1 , та зобов`язано КП «Розвиток курортної зони» повернути земельну ділянку, на якій розташовано збудований магазин, територіальній громаді. Тому інвестиційний договір не породжує ніяких правових наслідків, а також не є предметом позову або його обґрунтуванням. В той же час, власником збудованого магазину є фізична особа ОСОБА_1 , а не ФОП ОСОБА_1 , тому відсутній спір, пов`язаний з господарською діяльністю, зокрема, із відповідачем в особі ФОП ОСОБА_1 .
Дослідивши вказані доводи апеляційної скарги, колегія погоджується з ними як обґрунтованими.
Колегія зазначає, що порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 ЦПК України, є обов`язковою підставою для скасування судового рішення.
Зі змісту позовної заяви слідує, що вимоги прокурора про визнання недійсним акту приймання-передачі майна до статутного капіталу ТОВ «Техас 2016» від 17 грудня 2018р. та внесення до статутного капіталу магазину за адресою: АДРЕСА_1 , обґрунтовані тим, що ця будівля є самочинною та розміщена на земельній ділянці, яка перебуває в межах прибережної захисної смуги Азовського моря, частково знаходиться в Утлюкському лимані та має обмежену мету використання.
Спір, який є предметом цієї судової справи, пов`язаний з вирішенням питання щодо звільнення земельної ділянки водного фонду від об`єкта самочинного будівництва, що свідчить про приватноправовий характер правовідносин.
Колегія наголошує на тому, що позовні вимоги, які пред`явив прокурор в інтересах держави, стосуються звільнення земельної ділянки водного фонду від об`єкта самочинного будівництва (спільність предмета позову), які нерозривно пов`язані між собою.
В цій справі суд, визначаючи наявність господарських правовідносин, посилався на ін-
вестиційний договір як підставу для будівництва магазину і набуття на нього права власності ФОП ОСОБА_1 як стороною цього договору.
Проте суд не прийняв до уваги наявність рішення господарського суду Запорізької
області від 12.12.2018р. у справі № 908/1583/18, яке набрало законної сили 21.03.2019 та
яким частково задоволено позов заступника прокурора Запорізької області до Кирилівської селищної ради, КП «Розвиток курортної зони», ФОП ОСОБА_1 .
Таким чином, на момент закриття провадження за частиною вимог прокурора в цій справі, інвестиційний договір від 27.10.2016р. № 27/10-1, який укладено між КП «Розвиток курортної зони» та ФОП ОСОБА_1 , визнаний недійсним, тобто таким, що не породжує будь-яких правових наслідків для жодної особи. Тому спір у цій справі не випливає із цього договору, як помилково вважав суд, і не є в такому разі господарським.
Також суд зробив висновок, що саме ФОП ОСОБА_1 на підставі цього договору був власником нерухомого майна на час його передачі до статутного капіталу ТОВ «Техас 2016», що, на думку суду, свідчить про наявність господарських правовідносин за суб`єктним складом.
Але ці висновки суду також не ґрунтуються на матеріал справи.
Натомість, жодних доказів про зворотне, а саме, що будівництво та оформлення всіх прав на збудований об`єкт нерухомого майна магазин (літ. «А-1»), який розташовано за адресою: АДРЕСА_1 , вчинено ОСОБА_1 як ФОПом, матеріали справи не містять.
Колегія зазначає, що правовий статус фізичної особи-підприємця сам по собі не впливає на будь-які правомочності фізичної особи ( статті 25, 26, 50 ЦК України, ст.. 42 Конституції України).
При цьому, наявність статусу підприємця не свідчить про те, що з моменту державної реєстрації ФОП така особа виступає як підприємець у всіх правовідносинах (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019р. у справі № 904/4713/18).
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами,
з яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є су-
б`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.
За змістом ч. 1 статті 19 УПК України суди розглядають у порядку цивільного судочин-
ства справи, що вникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших
правовідносин. Суди у порядку цивільного судочинства розглядають вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.
Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатись будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства, а предметом позову є цивільні права, які, на думку позивача, є порушеними, ос- пореними чи невизнаними.
Відповідно до статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що вникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладенні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем.
Зважаючи на все вище зазначене та виходячи із здійсненого аналізу позовних вимог і матеріалів справи, колегія вважає, що у цій справі відсутній спір між сторонами, який виник у зв`язку із здійсненням господарської діяльності, а назва об`єкта самочинного будівництва як «магазин» не свідчить про спір з приводу його використання у господарській діяльності, оскільки річ іде про його статус як самочину, а вимога спрямована до фізичної особи ОСОБА_1 про його знесення та в такий спосіб звільнення земельної ділянки для повернення її територіальній громаді у належному стані, тобто звільненої від будь-якої незаконної забудови.
Також колегія зазначає, що будівництво спірного об`єкта нерухомості, його реєстрація, передача до статутного капіталу ФОП « ОСОБА_4 » здійснена ОСОБА_1 як фізичною особою, тому така передача цього майна до статутного капіталу суб`єкта господарювання є дією фізичною особи, спрямованою на набуття та припинення цивільних прав та обов`язків щодо цього майна.
Окрім того, відповідно до п. 1 ст. 188 ЦПК України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставами виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.
Та вимога, по якій суд закрив провадження у справі, є тісно пов`язаною із іншими, оскільки загалом позов спрямовано саме на повернення змеленої ділянки територіальній громаді, яка вибула з її володіння незаконно, а задля цього прокурор ставить низку вимог, які й сприятимуть цій основній меті позову.
Таким чином, позовна вимога прокурора щодо визнання недійсним акту приймання-передачі майна до статутного капіталу ТОВ «Техас 2016» від 17.12.2018 в частині внесення до статутного капіталу побудованого магазину літ. «А-1», який розташовано за адресою: АДРЕСА_1 , підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, одночасно із іншими вимогами щодо вказаних спірних об`єктів, оскільки є взаємопов`язаним, а також не є господарським за своєю суттю, предметом, суб`єктним складом.
Відповідно до вимог п.п. 3, 4 ч. 1 статті 379 ЦПК України апеляційний суд скасовує ухвалу суду першої інстанції, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направ-
ляє її для продовження розгляду до суду першої інстанції, якщо судом було допущено невідповідність висновків обставинам справи та порушено норми процесуального права.
Колегія за такими підставами скасовує оскаржувану ухвалу про закриття провадження у цій справі за частиною позовних вимог та повертає справу для продовження розгляду в цій частині, який слід проводити з урахуванням приписів ч. 1 ст. 37 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 374, 379, 391-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд
Апеляційну скаргу заступника керівника Запорізької обласної прокуратури Максименко Наталії Вікторівни задовольнити.
Ухвалу Якимівського районного суду Запорізької області від 15 квітня 2021 року про закриття провадження у справі відносно вимог про визнання недійсним акту приймання-передачі майна до статутного капіталу товариства з обмеженою відповідальність «Техас 2016» від 17.12.2018 скасувати. Справу повернути до суду першої інстанції для продовження розгляду в цій частині.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 04 лютого 2022 року.

Головуючий: Маловічко С.В.

Судді: Гончар М.С.

Подліянова Г.С.