Справа № 456/616/22
Провадження № 2/456/612/2022
РІШЕННЯ

іменем України

14 червня 2022 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Бучківської В. Л. ,

при секретарі Березіній Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрий цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в :

Підстава позову (позиція позивача): представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати виконавчий напис від 20.07.2020, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем про стягнення заборгованості в сумі 34498 грн., зареєстрований в реєстрі за №13065 таким, що не підлягає виконанню, стягнути з ТзОВ «Мілоан» кошти в сумі 2838,69 грн, як безпідставно набутих та судові витрати. В обґрунтування позову покликається на те, що позивач з додатку Дія дізнався про те, що відносно нього відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого напису нотаріуса, вчиненого 20.07.2020 за №13065. З виконавчого напису вбачається, що він був вчинений на підставі кредитного договору №1052466 від 15.03.2020, укладеним з ТОВ «Мілоан». Кредитний договір було укладено у простій письмовій формі. Від відповідача позивач не отримував жодних листів-вимог, в тому числі щодо стягнення заборгованості в безспірному порядку. Згідно виконавчого напису борг складає 34498,00 грн, з яких: 14999,00 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту, 1499,90 грн прострочена заборгованість за комісією, 17999,10 прострочена заборгованість за несплаченими відсотками. Нотаріус повинен був при вчиненні виконавчого напису перевірити безспірність заборгованості та умови кредитного договору. Безпірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 80 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів. Пунктом 2 Переліку передбачено, що документами, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на піставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172 є: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Нотаріусу не було надано виписки по кредитному рахунку із іншими бухгалтерським документами та не надавався сам оригінал договору, в тому числі нотаріально посвідчений. Крім цього звертає увагу, що надані нотаріусу документи не містять засвідченої стягувачем виписки з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, оскільки представлена виписка не містить первинних облікових документів, оформлених у відповідності до Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні», які б підтверджували безспірність заборгованості та встановлювали прострочення виконання зобов`язання. За наведених обставин, спірний виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає до виконання з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №320/8269/15-ц, Велика Палата вважає, що питання визначення судами безспірності суми заборгованості під час розгляду справ про оскарження законності вчинення нотаріусом виконавчого напису, вже досліджене Верховним Судом України. Зокрема, у постанові Верховного Суду України від 20 травня 2015 року у спраі №6-158цс15 зазначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком №1172, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. У постанові Верховного Суду України від 04.03.2015 у справі №6-27цс15 зазначено, що наявність спору про розмір заборгованості у суді на час вчинення виконавчого напису спростовує висновок суду про безспірність заборгованості боржника. Аналогічні правові висновки містяться й у постановах Верховного Суду України від 11.03.2015 у справі №6-141цс14 та від 05.07.2017 у справі №6-887цс17. Так, у постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 у справі №6-887цс17 міститься правовий висновок про те, що суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком №1172. Для правильного застосування положень ст. ст. 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. У цій постанові також зазначено, що законодавством не визначено виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлює суд відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Велика Палата Верховного Суду наголошує на тому, що сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого (постанова Верховного Суду України від 05.07.2017 у справі №6-887цс17). При цьому лише та обставина, що у виконавчому написі зазначено більшу суму заборгованості за кредитним договором, ніж у повідомленні, не свідчить про наявність спору про розмір заборгованості (постанова Верховного Суду України від 20.05.2015 у справі №6-158цс15). Під час розгляду справ такої категорії суд перевіряє право стягувача на вчинення вказаної дії, повноваження щодо вчинення нотаріальних дій нотаріуса та встановлює той факт, чи дійсно розмір заборгованості, що підлягає стягненню, у тому числі розмір процентів, неустойки, штрафу, пені), якщо такі належать до стягнення, відповідає сумі, вказаній у виконавчому документі та залежно від встановленого ухвалює рішення про відмову чи задоволення позову. Щодо порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису зазначає, що відповідно до п.п. 1.1-1.2 Глави 16 Порядку вчиення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції від 22.02.2012 №296/5 та ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на піставі виконавчих написів. Кабінетом Міністрів України 29 червня 1999 року прийнято постанову №1172, якою затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. 26 листопада 2014 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №662, якою внесено зміни до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, зокрема, пунктом 2 наведеної постанови КМУ доповнено Перелік №1172 після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Проте постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №1326/20084/14 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР 65037659) визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку із документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме, в тому числі й п.2 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: Доповнено перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» - новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Вказана постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14 залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, а ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у даній справі відмовлено у перегляді цієї ухвали Вищого адміністративного суду України. Тому вважає, що виконавчий напис вчинено з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, і, як наслідок, неправомірне провадження щодо виконання вказаного виконавчого напису. Виходячи з вищенаведеного, виконавчий напис має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню, адже є таким, що порушує законні права та інтереси позивача. Крім цього, відповідач мав направити на адресу позивача вимогу про стягнення заборгованості із зазначенням суми заборгованості, проте будь-якої вимоги не було направлено. Щодо безпідставно отриманих коштів зазначив, що в межах даного виконавчого провадження із заробітної плати позивача стягнено 2838,69 грн, доказом цього є відповідь приватного виконавця. Дані кошти є безпідставно набутими та позивач просить їх повернути. Відповідно до ч.1 ст. 1212 ЦПК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовується незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. При вирішенні позовних вимог щодо повернення безпідставно стягнутих за виконавчим написом коштів, суд має врахувати правову позиції викладені у Постановах Верховного суду у справі №910/1531/18 від 06.03.2019, від 28.01.2020 у справі №910/16664/18, від 16.01.2019, справа №753/15556/15-ц.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив.

Представник позивача адвокат Пащук А.І. в судове засідання не з`явився, однак подав на адресу суду заяви про розгляду справи у його та позивача відсутності.

Позиція відповідача: 10.05.2022 від представника ТОВ «Мілоан» на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник заперечив вимогу про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та зазначив, що 20.07.2020 на підставі наданих документів та у відповідності до вимог законодавства, нотаріус визнав достатнім перелік наданих Товариством документів та вчинив виконавчий напис на кредитному договорі. Висновки позивача не ґрунтуються на доказах, а є припущенням. Через необгрунтованість і недоведеність позовної вимоги, що заявлена як оскарження дій нотаріуса, позивач в обгрунтуванні не навів суду, яким саме чином відповідач порушив його права та не надав суду належні і достатні докази заявленої вимоги. Незгода позивача з безспірністю суми кредитної заборгованості не може грунтуватись на простому небажанні оплачувати борг по Кредитному договору. Правова позиція позивача є лише припущенням, яка не підтверджена документально, зокрема розрахунком. Такі обгрунтування не можуть бути покладені в основу судового рішення, у зв`язку з чим вимога позивача не підлягає задоволенню. В свою чергу Товариство, у належний та визначений законом спосіб захисту власного порушеного права звернулося до нотаріуса для отримання виконавчого напису на Кредитному договорі і надало нотаріусу необхідні документи, які нотаріусом були визнані достатніми для вчинення виконавчого напису. Також, заперечив позовні вимоги про стягнення коштів в сумі 2838,69 грн, як безпідставно набутих та вказав, що позовна заява містить єдиний доказ, на який послався позивач відповідь виконавця виконавчого округу міста Києва Клименко Р.В. за вих. №1427 від 07.02.2022. Дослідженням відповіді виконавця встановлено, що на адвокатський запит виконавцем надана відповідь щодо наявності у виконавця виконавчого провадження № 62998578 з виконання виконавчого напису та стягнута у цьому виконавчому провадженні загальна сума 3791,55 грн. З огляду на невідповідність у сумах позивачем заявлено, що з нього стягнуто 2838,69 грн, а виконавцем зазначається сума 3791,55 грн, звідси є очевидним факт невизначеності походження грошової суми, яку вимагає стягнути позивач. Крім того, обов`язком позивача є доведення перед судом обставин стягнутої суми: коли, її розмір, сплачена добровільно чи в примусовому порядку, тощо. Докази повинні бути належними і допустимими первинна бухгалтерська документація (платіжне доручення, чеки, тощо); підстава стягнення рішення у виконавчому провадженні виконавця щодо примусового виконання виконавчого напису, тощо; підтвердження факту отримання (зарахування на рахунок відповідача) грошових коштів та інше. Відповідно відповідь виконавця не є належним документом, що підтверджує викладене у позові обґрунтування. Системний аналіз положень ч. 1, п. 1, ч. 2 ст. 11, ч. 1 ст. 177, ч. 1 ст. 202, ч. 1 та 2 ст. 205, ч. 1 ст. 207, ч. ст. 1212 ЦК України дає можливість зробити висновок про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей). Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення учасниками відповідних правовідносин у майбутньому породження певних цивільних прав та обов`язків, зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, прямо передбачених ч. 2 ст. 11 ЦК України. Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї статті тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не є безпідставним. Підсумовуючи викладене, зазначає, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Доказів до справи щодо заявленої позовної вимоги про стягнення з відповідача коштів в сумі 2838,69 грн. немає у матеріалах справи. Позивач таких не надав, що відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком. Крім того, позов не містить обгрунтування щодо «безпідставності» набуття таких коштів, а викладене вище спростовує заявлену вимогу, відповідно вимога є необгрунтованою та незаконною і не підлягає задоволенню. А тому у зв`язку з вищенаведеним, просить відмовити у повному обсязі у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та у стягненні судових витрат та витрат на правову допомогу.

Представник відповідача ТзОВ «Мілоан» в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча неодноразово повідомлявся про розгляд справи, рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, повернулись на адресу суду 15.04.2022, 10.05.2022 з відміткою «вручено», крім того, про призначення судового засідання на 12.05.2022, 10.02.2022 відповідача повідомлялось шляхом здійснення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України про виклик відповідача в судові засідання на підставі ст. 128 ЦПК України. У відзиві на позовну заяву, представник відповідача просить проводити розгляд справи у його відсутності.

Третя особа приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча неодноразово повідомлявся про розгляд справи, крім того, про призначення судового засідання на 12.05.2022, 14.06.2022 третю особу повідомлялось шляхом здійснення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України про виклик в судові засідання на підставі ст. 128 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 14.02.2022 заяву представника заявника ОСОБА_1 адвоката Пащука Артема Ігоровича про забезпечення позову задоволено. Зупинено стягнення за виконавчим написом, вчиненим 20 липня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» заборгованості за кредитним договором №1052466 від 15.03.2020 в загальній сумі 34498 /тридцять чотири тисячі чотириста дев`яносто вісім) грн., зареєстрованого в реєстрі за №13065 у виконавчому провадженні № 62998578.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 11.03.2022 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 12.05.2022 в задоволенні клопотання представника відповідача ТзОВ «Мілоан» Вініченко О.В. про передачу справи за підсудністю відмовлено. В задоволені клопотання представника відповідача ТзОВ «Мілоан» Вініченко О.В. про залишення позову без розгляду відмовлено. Закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що справу слід вирішити в межах наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Слід зазначити, що дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 76, ч.1, 2 ст.77, ч.2 ст. 78, ч.1 ст. 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.6 ст. 81, ч.1 ст. 89 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Згідно копії виконавчого напису, такий вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. 20.07.2020 про звернення стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є боржником за кредитним договором 1052466 від 15.03.2020, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан». Стягнення заборгованості проводиться за період з 14.04.2020 по 13.06.2020. Сума заборгованості складає 34498,00 грн, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 14999,00 грн, прострочена заборгованість за комісією становить 1499,90 грн, прострочена заборгованість по несплаченими відсотками за користування кредитом становить 17999,10 грн. Загальна сума, яка підлягає стягненню 34498,00 грн /а.с. 16/.

Відповідно до кредитного договору №1052466 від 15.03.2020, такий укладено між ТзОВ «Мілоан», в особі генерального директора Вініченко Олексія Віталійовича та ОСОБА_1 . Відповідно до умов кредитного договору, сума кредиту становить 14999,00 грн. та надається строком на 30 днів з 15.03.2020 /а.с.17-23/.

Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором №1052466 від 15.03.2020, заборгованість перед ТзОВ «Мілоан» станом на 13.06.2020 (включно) складає 34498,00 грн: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 14999,00 грн; прострочена заборгованість за комісією становить 1499,90 грн, прострочена заборгованість за процентами становить 17999,10 грн. Станом на 13.06.2020 заборгованість за кредитним договором №1052466 від 15.03.2020 перед ТзОВ «Мілоан» не погашена /а.с. 24/.

З копії адвокатського запиту від 01.02.2022 вих. №020101/22, адресованого приватному виконавцю Клименко Р.В., вбачається, що адвокат Пащук А.І. просив надати належним чином завірену копію виконавчого напису від 20.07.2020 №13065, вчиненого приватним нотаріусом Горай О.С. №29781 про стягнення заборгованості на користь ТзОВ «Мілоан» разом із кредитним договором та надати інформацію, яка сума коштів була стягнута із боржника по даному виконавчому провадженні /а.с.24/.

З відповіді приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клименка Р.В. від 07.02.2022 №1427, вбачається, що на примусовому виконанні у приватного виконавця перебуває виконавче провадження №62998578 з примусового виконання виконавчого напису №13065, виданого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. 20.07.2020 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Мілоан» заборгованості в розмірі 34498 грн. В ході виконавчого провадження №62998578 стягнуто суму в розмірі 3791,55 грн: 293,86 грн основна винагорода приватного виконавця; 669 грн витрати виконавчого провадження; 2838,69 грн борг за виконавчим документом, який перерахований на разунок стягувача /а.с.25/.

10.09.2020 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Клименко Р.В. винесено постанову ВП № 62998578 про відкриття виконавчого провадження, з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. №13065 від 20.07.2020 про стягнення з боржника, яким є: ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Мілоан» заборгованості в розмірі 34498,00 грн /а.с.31-32/.

З копії витягу з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень від 31.01.2022 вбачється, що приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Клименко Р.В. відкрито виконавчого провадження з виконання виконавчого напису від 20.07.2020 № 13065 приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про стягнення з боржника, яким є: ОСОБА_1 , стягувач ТзОВ «Мілоан», сума грошових коштів, яка підлягає стягненню за виконавчим документом - 34498,00 грн /а.с.33-35/.

05.10.2021 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Клименко Р.В., винесено постанову ВП № 62998578 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. №13065 від 20.07.2020 про стягнення з боржника, яким є: ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Мілоан» заборгованості в розмірі 34498,00 грн /а.с.36-37/.

Згідно анкети-заяви на кредит №1052466, 15.03.2020 ОСОБА_1 було надано кредит в сумі 14999,00 грн строком на 30 днів з 15.03.2020, комісія за надання кредиту: 1499,90 грн; проценти за користування кредитом: 6749,55 грн /а.с. 67/.

Згідно платіжного доручення №16622441 від 15.03.2020, ТзОВ «Мілоан» перерахував ОСОБА_1 14999,00 грн /а.с. 68/.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_1 , судом підлягають застосуванню наступні норми законодавства.

Встановлені судом цивільні правовідносини щодо виконання вчинених нотаріусами виконавчих написів, а також наслідків їх виконання, регулюються Конституцією України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року й протоколами до неї, Цивільним кодексом України (надалі - ЦК України), Законом України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, та Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року за № 1172.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

У відповідності зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти.

Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Статтею 18 ЦК України передбачено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку встановлених законом.

Згідно з пунктом 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси.

Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, встановлено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Саме така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 10 жовтня 2018 року у справі № 405/1015/17.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 12-278гс18) зроблено висновок, що «вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Інформація про наявність у суді іншого позову стягувача до боржника чи боржника до стягувача сама по собі не є доказом недотримання умови щодо безспірності заборгованості. Якщо порушення Порядку вчинення нотаріальних дій, допущені нотаріусом при вчиненні виконавчого напису, не свідчать про недотримання умов вчинення виконавчого напису, передбачених статтею 88 Закону України «Про нотаріат», та не призвели до порушення гарантованих законом прав боржника або стягувача, вони не можуть слугувати підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню».

Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог до боржника.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс 17, постанові Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі № 207/1587/16 та постанові Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 308/11193/16-ц.

У главі 83 «Набуття, збереження майна без достатньої правової підстави» книги п`ятої «Зобов`язальне право» чинного ЦК України містяться статті 1212-1215, за змістом котрих особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (ст. 1212 ЦК України).

Системний аналіз наведених норм дає підстави стверджувати, що предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є правовідносини, які виникають у зв`язку з безпідставним утриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають при наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України). У свою чергу, під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичного змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Мотивована оцінка доказів, наданих сторонами та висновки суду за результатами позову.

В судовому засіданні встановлено, що 15.03.2020 між ТзОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 , на підставі анкети-заяви на кредит № 1052466, було укладено кредитний договір на суму 14999,00 грн, строком на 30 днів з 15.03.2020, однак заборгованість за даним договором не погашена.

В судовому засіданні також встановлено, що 20.07.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С.вчинено виконавчий напис про звернення стягнення з ОСОБА_1 , який є боржником за кредитним договором № 1052466 від 15.03.2020, укладеним ним з ТзОВ «Мілоан». Стягнення заборгованості проводиться за період з 14.04.2020 по 13.06.2020. Сума заборгованості складає 34498,00 грн, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 14999,00 грн, прострочена заборгованість за комісією становить 1499,90 грн, прострочена заборгованість по несплаченими відсотками за користування кредитом становить 17999,10 грн. Загальна сума, яка підлягає стягненню 34498,00 грн.

Окрім цього, в судовому засіданні встановлено, що 10.09.2020 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клименко Р.В. винесено постанову ВП № 62998578 про відкриття виконавчого провадження, з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. №13065 від 20.07.2020 про стягнення з боржника, яким є ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Мілоан» заборгованості в розмірі 34498,00 грн.

Також, 05.10.2021 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Клименко Р.В., винесено постанову ВП № 62998578 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. №13065 від 20.07.2020.

Слід зазначити, що позивач звертаючись до суду з позовною заявою зазначив, що розмір заборгованості, визначений відповідачем у заяві про вчинення виконавчого напису не є безспірним.

Щодо безспірності заборгованості слід зазначити таке.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Згідно п.п.2.1 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти, тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (п.п.2.2 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку).

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Пунктом 7 Переліку документів передбачено, що для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитним договором, за яким боржником допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, нотаріусу додаються оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника є обов`язковою умовою вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст.88 Закону України «Про нотаріат»).

Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог до боржника.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Крім того, суд звертає увагу на те, що на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».

Разом із цим, ухвалою Вищого адміністративного Суду України від 01 листопада 2017 року у справі № К/800/6492/17 залишено постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року - без змін, якою в свою чергу визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», в частині пункту 2 змін, яким Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржений виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. 20.07.2020, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 і Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 у редакції, станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису нотаріусом стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитних договорів, які укладено у простій письмовій формі, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Суд звертає увагу, що матеріали справи не містять відомостей про нотаріальне посвідчення кредитного договору, на підставі якого було вчинено виконавчий напис, що також свідчить про його вчинення за відсутності передбачених для цього підстав.

Доказів протилежного відповідач чи третя особа суду не надали.

Щодо вимоги позивача про стягнення безпідставно набутих коштів у розмірі 2838,69 грн варто зазначити наступне.

Відповідно до постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименко Р.В. винесено постанову ВП № 62998578 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. №13065 від 20.07.2020.

В ході виконавчого провадення №62998578 стягнуто суму в розмірі 3791,55 грн, з яких 2838,69 грн борг за виконавчим документом, який перерахований на рахунок стягувача, а інша частина суми стягнутої із позивача, стягнуто не на користь відповідача, а є витратами виконавчого провадження та основною винагородою приватного виконавця, що вбачається з відповіді приватного виконавця виконавчого округу м. Києва від 07.02.2022 №1427.

Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді розірвання договору. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 22.03.2016 року в справі № 6-2978цс15 та від 03.06.2016 року в справі № 6-100цс15.

У даному випадку правовою підставою набуття відповідачем грошових коштів у вказаній сумі став виконавчий напис нотаріуса.

Враховуючи те, що вищевказаний виконавчий напис був вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. з грубим порушенням норм чинного законодавства, й підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, то існують правові підстави для застосування до вказаних відносин положення глави 83 «Набуття, збереження майна без достатньої правової підстави» книги п`ятої «Зобов`язальне право» чинного ЦК України щодо повернення безпідставно набутого майна, оскільки правова підстава, на якій відповідач набув грошові кошти від позивача внаслідок вчинення виконавчих дій в межах виконавчого провадження № 67528618, пов`язаних з виконанням зазначеного виконавчого напису нотаріуса, відпала.

Аналогічні висновки знайшли своє відображення в постановах Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 28.01.2020 року в справі № 910/16664/18, та від 06.03.2019 року в справі № 910/1531/18.

Розглядаючи вимогу представника позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд приходить до висновку, що вона підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

У відповідності до вимог ч. 8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів сторона зробила про це відповідну заяву.

Вимогами ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи представником позивача надано витяг з договору №013103/22 від 31.01.2022 про надання професійної правничої допомоги, укладеного між Адвокатським бюро «Артема Пащука» та ОСОБА_1 .

Відповідно до акту виконаних робіт про надання юридичних послуг, згідно договору про надання правової допомоги №013103/22 від 31.01.2022 по цивільній справі №456/616/22 витрати складають 6946 грн, узгоджена сума наданих юридичних послуг складає 5000 грн.

Разом з тим, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг та умовами договору. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 року у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 року у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

На думку суду, враховуючи складність справи, тривалість затраченого представником позивача часу на складання процесуальних заяв, документів, а також те, що розгляд справи відбувався у його відсутності, з урахуванням принципу розумності та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2500 гривень, а в задоволенні решти вимог про стягнення витрат на правову допомогу слід відмовити.

Крім того, згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь позивача судовий збір у сумі 1488,60 грн, сплачений позивачем при поданні до суду позовної заяви та заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 12, 81, 259, 263, 264, 265, 268, 272 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Визнати виконавчий напис від 20.07.2020, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем, зареєстрований в реєстрі №13065 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» грошових коштів у розмірі 34 498(тридцять чотири тисячі чотириста дев`ятсот вісім) грн. 00 коп. таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» /04107, м. Київ, вул. Багговутівська, буд. 17-21, код ЄДРПОУ 40484607/ на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 2838 /дві тисячі вісімсот тридцять вісім/ грн 69 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» /04107, м. Київ, вул. Багговутівська, буд. 17-21, код ЄДРПОУ 40484607/ на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1488 /одна тисяча чотириста вісімдесят вісім/ грн. 60 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» /04107, м. Київ, вул. Багговутівська, буд. 17-21, код ЄДРПОУ 40484607/ на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 2500 /дві тисячі п`ятсот/ грн.

В задоволенні решти вимог про стягнення витрат на правову допомогу відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

Представник позивача: адвокат Пащук Артем Ігорович, місцезнаходження: 79008, м. Львів, вул. В. Винниченка, 3/8;

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан», , місцезнаходження: 04107, м. Київ, вул. Багговутівська, буд. 17-21;

Третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, адреса: 10008, м. Житомир, вул. Велика Бердичівська, буд. 35.

Головуючий суддя В.Л.Бучківська