Справа № 191/1065/22
Провадження № 2-о/191/46/22
У Х В А Л А

іменем України

"08" червня 2022 р. м.Синельникове

Суддя Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області Прижигалінська Т.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа : ОСОБА_2 про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» звернулася до суду з заявою в порядку окремого провадження, про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України.

Суддя, дослідивши заяву та додані до неї документи, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно положень ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з ч. 1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частиною 1 п.7 ст.315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

В роз`ясненнях, викладених п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, звернуто увагу судів на те, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо : згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

З матеріалів заяви вбачається, що заявниця просить встановити факт народження ОСОБА_3 , народженої ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Василівка Запорізької області. Мати ОСОБА_1 , 1999 року народження, громадянка України, Батько ОСОБА_2 , 1997 року народження, громадянин України.

Частиною 1 ст.317 ЦПК України передбачено, що заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

Однак, Наказом № 92 від 14.05.2022 року Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України були внесені зміни до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25 квітня 2022 року №75, згідно яких Перелік територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 12 травня 2022 року викладений в новій редакції. Так, в Додатку №1 до Переліку територіальних громад, які підлягають в тимчасовій окупації станом на 12.05.2022 року міститься Василівський район Запорізької області.

Отже, посилання заявниці на ст.317 ЦПК України є безпідставними, оскільки станом на 08.06.2022 року Василівський район Запорізької області офіційно не визначений Верховною Радою України як тимчасово окупована територія України.

Крім того, згідно ч.1,3,4 ст.144 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Реєстрація народження дитини провадиться органом державної реєстрації актів цивільного стану з одночасним визначенням її походження та присвоєнням прізвища, імені та по батькові. Реєстрація народження дитини засвідчується Свідоцтвом про народження, зразок якого затверджує Кабінет Міністрів України.

Згідно ч.1, 2,4 ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України. Державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків або за заявою, поданою в електронній формі. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Підпунктом а) п. 2,3 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/2 від 18 жовтня 2000 року, передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації народження є один із документів : медичний висновок про народження, сформований в Реєстрі медичних висновків електронної системи охорони здоров`я відповідно до Порядку формування та видачі медичних висновків про народження в Реєстрі-медичних висновків електронної системи охорони здоров`я, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 18 вересня 2020 року № 2136, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 30 вересня 2020 року за № 953/35236; медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024; медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма № 103-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024; лікарське свідоцтво про перинатальну смерть (форма № 106-2/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024; медичний документ, виданий компетентним суб`єктом іншої держави, що підтверджує факт народження, належним чином легалізований, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем народження дитини або за місцем проживання її батьків чи одного з них.

В матеріалах заяви міститься копія Медичного свідоцтва про народження № 36 від 02.06.2022 року ( Форма №103/о), з якої вбачається, що ОСОБА_1 , яка проживає за адресою : АДРЕСА_1 , народила ІНФОРМАЦІЯ_1 дівчинку. Також зазначено, що батьки перебувають у зареєстрованому шлюбу.

Крім того, з наданих заявницею документів ( копії паспортів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , копії свідоцтва про шлюб Серія НОМЕР_1 , довідки про реєстрацію місця проживання) вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є громадянами України, перебувають в зареєстрованому шлюбі та зареєстровані за адресою : АДРЕСА_1 .

Отже, законодавством визначений певний порядок підтвердження та порядок реєстрації факту народження особи, в судовому порядку можливе лише встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Надана заявницею суду копія медичного свідоцтва про народження (форма №103/о) вже є підставою для проведення державної реєстрації народження дитини в органах державної реєстрації актів цивільного стану, а тому у відкритті провадження у справі слід відмовити.

Частиною 3 ст.294 ЦПК України передбачено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Пунктом п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно ч.2,3 ст.186 ЦПК України про відмову у відкритті провадження у справі постановляється ухвала не пізніше п`яти днів з дня надходження заяви. Така ухвала надсилається заявникові не пізніше наступного дня після її постановлення в порядку, встановленому статтею 272 цього Кодексу. До ухвали про відмову у відкритті провадження у справі, що надсилається заявникові, додаються позовні матеріали. Копія позовної заяви залишається в суді.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 19, 186, 260, 293, 294, 315, 353 ЦПК України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у відкритті провадження по цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа : ОСОБА_2 про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України.

Копію ухвали невідкладно надіслати заявникові разом із заявою та всіма доданими до неї документами.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Уразі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Т. В. Прижигалінська