РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2022 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира в складі:

головуючого судді - Полонця С.М.,

секретаря с/з - Поліщук О.В.,

за участю: позивача - ОСОБА_1 , представника позивача - адвоката Денисенко М.В., свідка - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Житомирської міської ради, про визнання права власності за набувальною давністю, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася в суд з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на Ѕ житлового будинку АДРЕСА_1 , яка належала на праві спільної часткової власності ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , посилаючись на те, що вона є власником Ѕ частини вказаного будинку та після смерті власника іншої половини будинку ОСОБА_3 , у якої відсутні спадкоємці, які б прийняли спадщину, протягом більше десяти років відкрито і безперервно користується вказаною частиною будинку, а тому набула право власності на неї за набувальною давністю.

Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира від 22.12.2021 року у даній цивільній справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін.

19.01.2022 року до суду від представника відповідача Житомирської міської ради надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позов та просили його задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій просив відмовити у задоволенні позову з підстав, зазначених у відзиві.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_2 пояснила, що вона проживає по сусідству з позивачем 45 років і вони разом працювали. Позивач все своє життя постійно користується городом та житловим будинком по АДРЕСА_1 і ніхто до неї претензій з цього приводу не мав. Частиною вказаного будинку раніше користувалася бабушка.

Вислухавши пояснення позивача, її представника, покази свідка та дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, житловий будинок по АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 в розмірі Ѕ частини та ОСОБА_3 в розмірі Ѕ частини.

Співвласник вказаного житлового будинку ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням 50 сесії Житомирської міської ради 6 скликання від 20.08.2015 року №972 для подальшого вирішення питання встановлення порядку користування земельною ділянкою в судовому порядку затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки по АДРЕСА_1 площею 0,1577 га.

З копії технічного паспорту на житловий будинок, виготовленого станом на 26.12.2012 року, частина будинку, що належала ОСОБА_3 , знесена.

Згідно ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, а рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

У пункті 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року №5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" роз`яснено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування, набувальна давність не переривається (ч.3 ст.344 ЦК).

Отже, позивач, як володілець майна, протягом всього часу володіння ним має бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього. У такому випадку при вирішенні питання щодо визнання права власності на майно в порядку набувальної давності необхідно виходити з того, що задоволення таких позовних вимог можливе лише за умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння.

Крім того, за набувальною давністю може бути визнано право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно, а також на майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

У своїй постанові від 14 травня 2019 року у справі №910/17274/17 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном, як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Добросовісність передбачає, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 не є добросовісним набувачем, оскільки власником спірного нерухомого майна була ОСОБА_3 , про що завжди було відомо позивачеві.

Будь-яких доказів відсутності спадкоємців за законом або за заповітом після смерті власника спірного майна ОСОБА_3 , позивачем не надано.

ОСОБА_1 в обґрунтування позову посилається на те, що за час проживання у вказаному житловому будинку вона неодноразово проводила ремонт житла, в тому числі в частині будинку, що належала ОСОБА_3 , однак доказів його проведення не надала, а станом на 26.12.2012 року частина будинку, що належала ОСОБА_3 , була знесена.

Взагалі, користування позивачем Ѕ частиною житлового будинку по АДРЕСА_1 , яка належала на праві власності ОСОБА_3 , не є достатньою підставою для набуття нею права власності на вказану частину за правилами статті 344 ЦК України.

Відсутність добросовісності в позивача під час заволодіння нею спірним майном звільняє від потреби аналізувати інші умови набуття права власності за набувальною давністю, передбачені статтею 344 ЦК України.

Таким чином, позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення у повному обсязі.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 81, 82, 259, 263, 265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Житомирської міської ради, про визнання права власності за набувальною давністю, залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне судове рішення складено 15.06.2022 року.

Позивач: ОСОБА_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Житомирська міська рада; місце знаходження: 10014, м. Житомир, майдан ім. С.П. Корольова, 4/2; .

Суддя: С.М. Полонець