Білоцерківський міськрайонний суд Київської області
Справа № 357/1183/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2022 року cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Ярмола О. Я. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

В С Т А Н О В И В:

02.02.2022 року ОСОБА_1 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до ТОВ «Фінансова компанія ІнвестСтандарт», третя особа: Державний реєстратор Виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області Мурашко Ольга Володимирівна про визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію та про визнання відсутності права вимоги.

Одночасно з подачею позову, ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення вищевказаного позову, шляхом: накладення арешту на нерухоме майно (квартиру), розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ; заборони вчиняти будь-які дії по відчуженню нерухомого майна (квартири), розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ; заборони суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам та нотаріусам вчиняти будь-які реєстраційні дії відносно нерухомого майна (квартири), розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ; заборони Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІнвестСтандарт» та будь-яким іншим уповноваженим особам, виселяти та проводити реєстрацію та зняття з реєстрації місця проживання будь-яких осіб в нерухоме майно (квартиру) розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , а також заборони вселяти інших осіб до нього, проникати та входити у вказану квартиру, іншим чином користуватися, володіти та розпоряджатися ним, в тому числі укладати договори іпотеки, оренди, купівлі- продажу, дарування тощо з третіми особами, до набрання законної сили рішенням в даній справі.

Дана заява мотивована тим, що ТОВ «Фінансова компанія «ІнвестСтандарт» у незаконний спосіб позбавила позивача права власності на житло. Позивач згоди на звернення стягнення на нерухоме майно не надавав, письмову вимогу про усунення порушення як це передбачено Законом України «Про Іпотеку» не отримував. 07.12.2017 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області у справі № 357/9126/17-ц ухвалено рішення, яким відмовлено у задоволенні позову ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки за Договором іпотеки (майнової поруки) № PML-011/023/2007 від 26.11.2007 року. Постановою Верховного Суду від 10.10.2019 року у справі № 357/9126/17-ц, рішення суду першої інстанції залишено в силі. За відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 31.01.2022року, ОСОБА_1 стало відомо, що його квартира АДРЕСА_2 , згідно запису про право власності 46387828, значиться приватною власністю Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІнвестСтандарт». Підставою для держреєстрації слугував Договір відступлення права вимоги, серіяі номер 4457, від 22.01.2021року. Підставою внесення запису про право власності є Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 63101680 від 27.01.2022 16:14:26, ОСОБА_3 , Виконавчий комітет Броварської міської ради Броварського району Київської області, Київська обл. Сидоренко В.В. зазначає що його родина знаходиться в постійному стресі, сподіваючись, щоб ТОВ «Фінансова компанія «ІнвестСтандарт» та уповноважені ними люди фізично не виселили мешканців з квартири, не позбавили єдиного житла. Позивач зазначає, що наразі існує реальна загроза того, що відповідач може здійснити відчуження квартири на користь третіх осіб.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 153 ЦПК України суд розглядає заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, повно, об`єктивно та всебічно дослідивши доводи заявника, суд приходить до висновку про те, що заява підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно із ч.2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.1,2, 4 ч.1 ст.150 ЦПК України позов може забезпечуватися шляхом: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 ЦПК України, суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

У відповідності до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Тобто, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Мета забезпечення позову - це хоч і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати або знецінити, якщо такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим.

Як неодноразово зазначав Верховний Суд у своїх судових рішеннях (від 10 березня 2020 року у справі № 750/12430/19, від 28 травня 2020 року у справі № 211/374/20, від 30 листопада 2020 року у справі № 127/17451/20 та ін.) під забезпеченням позову необхідно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, ухваленого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

При цьому, такий вид забезпечення позову як накладення арешту застосовується судом, як правило, у майнових спорах у тих випадках, коли спірне майно може бути відповідачем продане, розтрачене, кошти витрачені, що в майбутньому перешкоджатиме виконанню рішення або взагалі зробить його виконання неможливим. Отже, необхідними умовами для вжиття забезпечувальних заходів, зокрема арешту майна, є, насамперед, належність цього майна відповідачеві, розумна співмірність вартості арештованого майна ціні позову, обґрунтування необхідності вжиття заходів для захисту прав позивача та можливість такого заходу забезпечити реальне виконання очікуваного позивачем рішення.

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 31.01.2022 року квартира за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві власності ТОВ «Фінансова компанія ІнвестСтандарт», підставою для державної реєстрації став Договір про відступлення права вимоги 22.11.2021р. Наданими суду доказами підтверджується спір щодо майна, який неодноразово вирішувався в судовому порядку.

Відповідно до статті 2, частини першої статті 25 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно. Проведення реєстраційних дій зупиняється на підставі рішення суду про заборону вчинення реєстраційних дій що набрало законної сили.

Враховуючи вищевикладене, наведені у заяві про забезпечення позову факти та обґрунтування, а також те, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а також принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, суд вважає за необхідне задовольнити заяву про забезпечення позову в частині накладення арешту на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , а також заборонити суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам та нотаріусам вчиняти будь-які реєстраційні дії відносно нерухомого майна (квартири), розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ,; заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІнвестСтандарт» та будь-яким іншим уповноваженим особам, виселяти та проводити реєстрацію чи зняття з реєстрації місця проживання будь-яких осіб в квартиру АДРЕСА_2 , а також заборонити вселяти інших осіб у вказане житло, проникати та входити у вказану квартиру, іншим чином користуватися ним.

До такого висновку суд приходить, виходячи із того, що вимоги, які містяться в заяві про забезпечення позову, шляхом накладення арешту та заборону вчиняти певні дії є обґрунтованими, законними та співмірними із викладеними позовними вимогами, які позивач заявив у позовній заяві, та з урахуванням того, що спір виник саме стосовно вказаного майна, а невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, у разі задоволення позовних вимог.

Щодо вимог заяви в частині заборони «ІнвестСтандарт» вчиняти дії щодо відчуження нерухомого майна, чи розпорядження майном (оренда, укладення договору іпотеки, дарування), то суд не вбачає підстав для її задоволення, оскільки саме по собі накладення арешту на майно передбачає також і заборону вчиняти будь-які дії щодо відчуження указаного нерухомого майна та є перешкодою для проведення відповідних дій щодо майна.

Судом враховано, що спосіб забезпечення позову, про застосування якого просить заявник, є співмірним, оскільки забезпечення позову шляхом арешту майна, жодним чином не позбавляє власника права власності чи права володіння цим майном.

Крім того, згідно п. 10 постанови Пленуму ВСУ № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Або згідно положень ч.7 ст. 158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Вжиття заходів забезпечення позову буде мати наслідком, лише, збереження існуючого становища до розгляду даної справи по суті та ніяким чином не зумовить фактичного вирішення спору по суті. А у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову, суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову (ч.9 ст. 158 ЦПК України).

Отже, суд враховує розумність та співрозмірність обмеження права власності, враховує наслідки арешту майна, правову підставу для арешту майна, наявність спору та обґрунтованої підозри в порушеннях та діях, які можуть істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а тому суд вважає, що підлягає до задоволення вимога про забезпечення позову .

В частині визначення строку дії арешту (до набрання рішенням суду законної сили), слід відмовити, оскільки визначення в ухвалі суду зазначеної події не відповідає принципу тимчасовості заходу забезпечення позову, є передчасним, а також не узгоджується з правилами, що визначені статтями 149, 150,156,158 ЦПК України.

Як передбачено ч. 8 ст. 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, а також вирішує питання зустрічного забезпечення.

Станом на час розгляду судом заяви про забезпечення позову у суду відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов`язок суду на застосування зустрічного забезпечення, згідно з ч. 3 ст. 154 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Слід зазначити, що ухвала суду про забезпечення позову згідно з ст. 258 ЦПК України є видом судового рішення, яке відповідно до ст. 124 Конституції України та ст. 18 ЦПК України є обов`язковим для виконання всіма державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями та посадовими особами на всій території України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 149-153, 157, 258, 353, 354 ЦПК України, Конституцією України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на нерухоме майно (квартиру), розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Заборонити суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам та нотаріусам вчиняти будь-які реєстраційні дії відносно нерухомого майна (квартири), розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІнвестСтандарт» та будь-яким іншим уповноваженим особам, виселяти чи проводити реєстрацію та зняття з реєстрації місця проживання будь-яких осіб в помешканні, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , а також заборонити вселяти інших осіб до нього, проникати та входити у вказану квартиру, іншим чином користуватися приміщенням вказаної квартири.

В решті вимог даної заяви відмовити.

Ухвала підлягає до негайного виконання.

Направити примірник ухвали про забезпечення позову заявнику та всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову для негайного виконання.

Роз`яснити, що особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її підписання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали.

Ухвала складена та підписана 03.02.2021 року.

СуддяО. Я. Ярмола