СЕМЕНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №547/615/21
Провадження №2/547/41/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2022 року смт Семенівка, Полтавська область

Семенівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді В.Ф.Харченка,

за участі секретаря судового засідання І.І.Совєтової,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Р.С.Павелко,

відповідача ОСОБА_2 ,

законного представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Л.В.Аворник,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2 Семенівського районного суду Полтавської області, за правилам загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності на частку нерухомого майна,

ВСТАНОВИВ:

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА

У липні 2021 року представник позивача звернувся до Семенівського районного суду Полтавської області із позовом до неповнолітнього відповідача. Після залишення позову без руху та уточнення анкетних даних відповідача остаточно визначено такі позовні вимоги:

1. Встановити факт сумісного проживання однією сім`єю, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу: ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з серпня 2010 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

2. Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку у:

-житловому будинку літ. А-1, житловою площею 44,8 кв.м., загальною площею 66,6 кв.м., сараї-літній кухні літ Б, прибудові літ б, погріб літ. В, прибудові літ. Б.1, сараї літ. Д, вбиральні літ. Ж, колодязі 1/2 частини № 1, огорожі № 2,3, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна 34774608, вартістю 20000,00 грн;

-присадибній земельній ділянці, яка має площу 0,1406 га, кадастровий номер :30:008:0049, вартістю 16000,00 грн;

-нежитловій будівлі: склад № А-1 по АДРЕСА_2 , загальною площею 1031,5 кв.м., вартістю 21695,00 грн, на земельній ділянці розміром 0,3990 га, кадастровий номер :01:001:0439.

Позов обґрунтовано спільним проживанням позивача ОСОБА_1 із серпня 2010 року у смт Семенівка без реєстрації шлюбу із ОСОБА_6 . Під час спільного проживання вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, мали взаємні права та обов`язки, що притаманні подружжю, купували побутове майно, брали участь у витратах на ремонт і утримання житла.

Під час спільного проживання та за спільні грошові кошти родини, в інтересах сім`ї були придбані: 02.03.2012 згаданий житловий будинок і земельну ділянку; 29.10.2013 - вказану нежитлову будівлю складу. Згадані три об`єкти нерухомого майна були зареєстровані на ім`я ОСОБА_7 . 22.01.2016 він склав заповіт, яким будинок і присадибну земельну ділянку заповів позивачеві. Розпоряджень щодо свого іншого майна не залишив.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 помер.

Наразі є спір між спадкоємцями (сторонами у справі) щодо обсягу успадкованого майна та боргів спадкодавця за аліментами на користь відповідача, що є пропорціями до одержаної ними частки у спадщині.

Тому позивач вважає, що усі три об`єкти нерухомого майна відповідно до приписів ст. 74 Сімейного кодексу України є спільним сумісним майном позивача і померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9 . Відтак за позивачем має бути визнано право власності на 1/2 частку житлового будинку, присадибної земельної ділянки і приміщення складу.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ЗАПЕРЕЧЕНЬ ВІДПОВІДАЧА

Письмовий відзив вказує на необґрунтованість позову. Недоведеність підстав та наслідків, вказаних у ст. 74 Сімейного кодексу України. Відповідач, її законний представник та представник проти позову заперечували у судових засіданнях і у судових дебатах. Спільні фотографії, можливе спільне дозвілля не доводить спільне проживання позивача із ОСОБА_7 як чоловіка і дружини без реєстрації шлюбу. Не доведено їх взаємні права і обов`язки, що притаманні подружжю. Не доведено спільність побуту та бюджету. Грошова позика не може доводитися показами свідків. Спадкодавець ОСОБА_7 у договорах купівлі-продажу будинку, земельної ділянки і приміщення складу вказував що не перебуває у фактичних шлюбних відносинах і купує нерухомість у свою особисту власність. Надалі заповітом будинок і земельну ділянку заповів позивачеві, а приміщення складу - за законом успадкувала відповідач.

У судових засіданнях позивач, її представник, відповідач та її представники повністю підтримали зазначені позовні вимоги і заперечення проти них.

Суд неодноразово звертав увагу позивача на фактичне оспорення нею вчинених ОСОБА_7 правочинів у 2012 і 2013 роках, обізнаність про них, але ініціювання цього позову лише у 2021 році тощо. На наявність на ім`я позивача заповіту ОСОБА_7 на весь житловий будинок і всю присадибну земельну ділянку які вона прийняла, а рішення у справі може або обмежити, або унеможливити тощо її право на спадкування за заповітом. Проте позивач наполягала на задоволенні свого позову оскільки відповідач стягує з позивача заборгованість за аліментами, на розмір яких впливає вартість (обсяг) успадкованої позивачем спадщини.

РУХ СПРАВИ

26.06.2021 позовну заяву надіслано до суду засобами поштового зв`язку АТ "Укрпошта".

27.06.2019 визначено головуючого суддю.

07.09.2021 суд отримав відомості про зареєстроване місце проживання відповідач та про зміну відповідачем прізвища і по батькові.

07.09.2021 позовну заяву залишено без руху через неналежну сплату судового збору та неточності щодо переліку спірних об`єктів нерухомого майна.

22.09.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

17.11.2021 відмовлено у задоволенні заяви позивача і його представника про відвід головуючого судді.

17.11.2021 закрито підготовче судове засідання і призначено справу до судового розгляду.

Підготовчі судові засідання і судові засідання із розгляду справи по суті відкладалися неодноразово, у них оголошувалися перерви, зокрема у зв`язку із клопотанням представників сторін, витребуванням і наданням доказів, допитом свідків, через неможливість належного проведення відеоконференцзв`язку із іншим судом.

МОТИВИ, ОПИС ОБСТАВИН, ВИСНОВКИ ПО КОЖНІЙ ІЗ ВИМОГ

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

За змістом ст.ст. 12, 13 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК). Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ч. 1 ст. 83 ЦПК).

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Тобто процесуальний обов`язок доведення позовних вимог, у т.ч. надання відповідних доказів (письмових, речових і електронних доказів; висновків експертів, показань свідків) покладено саме на позивача, якщо відповідач проти позову заперечує.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.ч. 1, 2, ст. 89 ЦПК).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК).

Вивчивши письмові заяви учасників справи, вислухавши їх вступні промови і промови їх представників, пояснення, вивчивши матеріали справи і надані до суду докази, судом встановлено такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

ОСОБА_6 є батьком відповідача у справі. ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт Семенівка Полтавської області. Відповідач є спадкоємцем за законом першої черги ОСОБА_7 , зокрема як неповнолітня дитина спадкодавця. Спадкодавець ОСОБА_7 мав заборгованість за аліментами на утримання відповідача на час смерті спадкодавця. Ці обставини визнаються сторонами і їх представниками, підтверджуються відповідними письмовими доказами (а.с. 8, 9, 11, 12, 40, 46, 58, 140, 144, 146, 152-156).

ОСОБА_7 09.04.2010 розірвав шлюб із законним представником відповідача у цій справі (а.с. 147).

Заочним рішенням Семенівського районного суду Полтавської області від 26.08.2019 розірвано шлюб між позивачем ОСОБА_1 і відповідачем ОСОБА_10 . Рішення набрало законної сили 24.09.2010 (а.с. 166).

Отже ОСОБА_7 із 09.04.2010, а ОСОБА_1 із 25.09.2010 не перебували у зареєстрованому шлюбі ні між собою, ні із жодною іншою особою.

Позивач під час допиту як свідок у судовому засіданні дала покази, що познайомилася із ОСОБА_7 у 2010 році. Із кінця серпня 2010 року вони почали проживати разом у винайнятому будинку по АДРЕСА_3 . У 2011 році вони придбали житловий будинок по АДРЕСА_1 , куди переїхали у 2012 році після ремонту. До смерті ОСОБА_7 вони увесь час жили разом як подружжя. Вважали, що укладення їх шлюбу є непотрібною формальністю. У них обох був спільний побут, відпочинок, друзі, дозвілля, бюджет. У серпні 2010 року позивач розлучилася із першим чоловіком із яким вже не жила близько пів року. Дочка позивача - ОСОБА_11 жила разом із позивачем і ОСОБА_7 у одному будинку. Після смерті ОСОБА_7 у грудні 2016 року вона повідомила про смерть його першу дружину (матір відповідача). Позивач не змогла пояснити чому ОСОБА_7 оформляв договори купівлі-продажу на своє ім`я і зазначав у них що не перебуває у фактичних шлюбних відносинах. ОСОБА_7 казав, що має платити аліменти дочці (відповідачеві), але не робить це через те, що залишив їм магазин на озері ОСОБА_12 .

Під час допиту у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 дав покази, що добре знав ОСОБА_7 . Останній у 2009 році приїхав жити у смт Семенівка. ОСОБА_14 ОСОБА_15 часто користувався послугами свідка, як перукаря. Свідок бачив і знає, що ОСОБА_1 і ОСОБА_7 у 2010 році жили у АДРЕСА_3 . У 2011 році вони придбали будинок на вул. Транспортній і переїхали туди. Їх стосунки були як стосунки подружжя.

Свідок ОСОБА_16 ОСОБА_17 під час допиту у судовому засіданні вказав, що із ОСОБА_1 і ОСОБА_7 познайомився приблизно одночасно. Із ОСОБА_7 почав спілкуватися через зайняття сільгоспвиробництвом. Із 2010 року ОСОБА_1 і ОСОБА_7 жили разом і до смерті останнього. Свідок товаришував із їх сім`єю, часто приходив у гості до них обох, а не до когось окремо. З ними жила дочка позивача ОСОБА_11 . Спочатку вони жили у будинку, який винаймали. Потім переїхали у придбаний будинок. Свідок позичав кошти для придбання будинку. ОСОБА_1 і ОСОБА_7 спільно вели господарство, між ними був поділ так званих чоловічих і жіночих обов`язків у господарстві, мали спільний побут, "ліжко", відпочинок, приятелів. Спільно купували меблі і техніку у будинок. У 2014 році до них приїздили у гості мати та сестра ОСОБА_7 . Спочатку ОСОБА_14 ОСОБА_15 орендував склад для зберігання насіння, а потім купив його для підприємництва.

Свідок ОСОБА_18 під час допиту у судовому засіданні також вказав на попереднє спільне проживання ОСОБА_1 із ОСОБА_7 у зйомному будинку по АДРЕСА_3 і на наступне придбання будинку на вул. Транспортній у 2012 році. Первинно свідок купував у ОСОБА_7 насіннєвий матеріал. Так зав`язалося їх товаришування і дружба. Згодом вони стали кумами. ОСОБА_1 і ОСОБА_7 жили як сім`я, вони були "разом", спільно виховували ОСОБА_11 , яка є дочкою ОСОБА_1 від першого шлюбу, спільно господарювали у будинку. ОСОБА_7 часто запрошував свідка щоб показати як він ремонтує і облаштовує житловий будинок.

Надані позивачем фотознімки свідчать про спільний відпочинок, спільні подорожі та дозвілля ОСОБА_1 і ОСОБА_7 у 2012 році у м. Донецьк (а.с. 13), у 2014 році у м. Єнакієво (а.с. 14), святкування дня народження у 2014 році на якому також присутні свідки ОСОБА_19 і ОСОБА_18 (а.с. 15), святкування Нового року у 2014 році (а.с. 16).

Квитанціями АТ КБ "ПриватБанк" підтверджено сплату коштів за споживання природного газу абонентом ОСОБА_7 із карти позивача "Універсальна" у серпні і грудні 2015 року, січні, травні і липні 2016 року Так само підтверджено сплату коштів за електроенергію позивачем за особовим рахунком ОСОБА_7 у серпні, жовтні і грудні 2015 року, у січні, лютому, березні, липні і серпні 2016 року (а.с. 17-23).

Виконавчий комітет Семенівської селищної ради довідкою № 2980 від 07.05.2017 ствердив, що співмешканець ОСОБА_1 - ОСОБА_7 до дня смерті був зареєстрований за адресою АДРЕСА_4 (а.с. 10).

Сукупність вказаних доказів з достатньою мірою переконливості та із дотриманням стандарту "балансу ймовірностей" доводить і суд констатує, що ОСОБА_1 і ОСОБА_7 певний проміжок часу проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою.

Такий висновок суду випливає із доведеності позивачем таких фактів як: спільність їх проживання, зокрема й початок проживання у придбаному у 2012 році будинку, упродовж серпня 2010 року - 16 грудня 2016 року; розподіл між собою обов`язків як сім`ї чоловіка і жінки; спільного вирішення побутових питань та облаштування житла спільними коштам і спільним трудовим зусиллями і внесками; спільного виховання дочки позивача ОСОБА_11 ; спільного та рівного вирішення питань сім`ї; сприйняття їх оточенням та їх спільна поведінка саме як сімейної пари; взаємоповага та взаємопідтримка; спільність бюджету; спільність дозвілля, святкувань, подорожей тощо.

Тобто факт, встановлення якого просить позивач, з метою доведення виникнення права спільної сумісної власності на набуте у їх "цивільному" шлюбі майно - доведено.

Однак часовий проміжок їх спільного проживання, на який вказує позовна заява, є іншим, оскільки на противагу встановлених фактів їх "цивільного" шлюбу із серпня 2010 року слід враховувати й низку інших обставин.

Так, до дати розірвання свого шлюбу позивач не може набути статусу особи, яка проживає однією сім`єю із чоловіком із яким не перебуває у шлюбі. Одночасне перебування у зареєстрованому шлюбі і "цивільному" шлюбі суперечить моральним засадам суспільства.

Отже початком строку спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_7 суд визначає жовтень 2010 року, а його кінцем день смерті ОСОБА_7 - ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За договором купівлі-продажу житлового будинку від 02.03.2012 ОСОБА_7 придбав в особисту власність житловий будинок А-1 загальною площею 66,6 кв.м., житловою площею 44,8 кв.м., із сараєм-літньою кухнею літ Б, прибудовою літ б, погрібом літ. В, прибудовою літ. Б.1, сараєм літ. Д, вбиральнею літ. Ж, колодязем 1/2 частини № 1, огорожею № 2, 3. Інвентаризаційна оцінка будинку з надвірними будівлями становить 79557,00 грн. Продаж вчинено за 40000,00 грн. Покупець ствердив, що на момент підписання договору в зареєстрованому шлюбі або фактичних шлюбних стосунках не перебуває, купує за власні кошти подружжя, в свою особисту власність. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 34774608 (а.с. 24-29).

За договором купівлі-продажу земельної ділянки від 02.03.2012 ОСОБА_7 придбав у власність земельну ділянку кадастровий номер :30:008:0049 площею 0,1406 га за адресою: АДРЕСА_1 . Експерта грошова оцінка земельної ділянки становить 20838,00 грн. Нормативно-грошова оцінка земельної ділянки становить 21666,46 грн. Продаж вчинено за 16000,00 грн. Покупець ствердив, що на момент підписання договору в зареєстрованому шлюбі або фактичних шлюбних стосунках не перебуває, земельну ділянку купує за власні кошти у свою особисту власність (а.с. 30, 31).

Заповітом від 22.02.2016 ОСОБА_7 заповів належний йому житловий будинок по АДРЕСА_1 , а також присадибну земельну ділянку позивачеві (а.с. 9). Позивач подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини за цим заповітом (а.с. 140).

За договором купівлі-продажу нежитлової будівлі складу від 29.10.2013 ОСОБА_7 придбав у власність нежитлову будівлю - склад № А-1, розташовану по АДРЕСА_2 , загальною площею 1031,5 кв.м., на земельній ділянці розміром 0,3990 га, кадастровий номер :01:001:0439. Вартість нежитлової будівлі становить 21795,00 грн. Продаж вчинено за 25000,00 грн. Покупець повідомив, що у шлюбі не перебуває і кошти, які витрачаються ним на купівлю складу, є його особистою власністю (а.с. 32, 33, 141-143).

Відповідач отримала свідоцтво про право на спадщину за законом від 30.01.2019 на вказаний склад як спадкоємець першої черги (а.с. 40, 140).

Відповідно до ст. 74 Сімейного кодексу України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Отже усі три згадані об`єкти нерухомого майна згідно ст. 74 Сімейного кодексу України є спільною сумісною власністю позивача ОСОБА_1 та померлого ОСОБА_7 від дати укладення покупцем ОСОБА_7 відповідних договорів купівлі-продажу. На такий висновок суду не впливає зазначення ОСОБА_7 у договорах, що він не перебуває у фактичних шлюбних відносинах. Така умова договорів є відносно стандартною та усталеною у використовуваних нотаріусами формах договорів купівлі-продажу.

Суд робить висновок, що позивач ОСОБА_1 набула право власності на 1/2 частку кожного із трьох об`єктів нерухомого майна у 1/2 частці кожної із вартостей, що вказані у договорах: оціночній, експертній, нормативно-грошовій, ціні договору. Суд зазначає у резолютивні частині рішення кожну із вартостей, оскільки позивач у позові вказує що між сторонами існує спір щодо успадкованого майна і боргів спадкодавця ОСОБА_7 перед відповідачем ОСОБА_2 (а.с. 2, 55, 152-156, 168, 169).

Позов у цій частині є доведеним та обґрунтованим. Суд задовольняє його вимоги щодо 1/2 частки житлового будинку і щодо 1/2 частки присадибної земельної ділянки.

Проте суд відмовляє у задоволенні позову про визнання за позивачем права власності на 1/2 частку нежитлової будівлі - складу № А-1, за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 1031,5 кв.м., на земельній ділянці площею 0,3990 га, кадастровий номер :01:001:0439; інвентаризаційна оцінка 1/2 частки 10847,50 грн станом на 22.10.2013; вартість набуття у власність 1/2 частки 12500,00 грн станом на 29.10.2013.

Так, 14.03.2019 відповідач за договором купівлі-продажу нежитлової будівлі продала вказане приміщення складу ОСОБА_20 (а.с. 170, 171). Про існування цього договору сторонам у справі, зокрема позивачеві, було відомо принаймні у квітні 2020 року під час розгляду Семенівським районним судом Полтавської області цивільної справи № 547/1085/18 (а.с. 148, 150, 152).

Із позовом у цій справі позивач звернулася до суду у червні 2021 року (а.с. 41).

Тобто 14.03.2019 ОСОБА_21 стала власником складу. Вона не залучалася до участі у справі позивачем ні як відповідач, ні як третя особа, хоча у позові ставиться вимога про визнання за позивачем права власності на 1/2 частку складу, а, отже це є вимогою про позбавлення частки майна не учасника справи. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у задоволенні позову. Визначення кола відповідачів у справі є прерогативою позивача.

Суд відхиляє аргумент представника позивача, що задоволення цієї частини позову не порушить право власності на склад ОСОБА_21 , оскільки позивач можливо реалізує своє право у спосіб стягнення з відповідача грошової компенсації 1/2 частки вартості складу. Суд наголошує, що рішення суду про визнання права власності має наслідком саме виникнення права власності і внесення про це запису до відповідного державного реєстру, а не ініціювання нового позову з метою не реєстрації права власності на частку складу за позивачем.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Ризики можливості чи неможливості реалізації позивачем свого права на спадкування за заповітом ОСОБА_7 від 22.02.2016 щодо житлового будинку і прибудинкової земельної ділянки не розглядаються у цій справі.

Суд надсилає копію рішення приватному нотаріусу Н.В.Трембач для врахування у спадковій справі 53/2017 щодо спадщини померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9 , оскільки рішення матиме значення для можливих зміни виду спадкування для сторін і зміни обсягу успадкованої кожною із сторін спадщини ОСОБА_7 .

Представникам сторін у судовому засіданні 09.06.2022 зроблено заяви про надання до суду протягом 5 днів доказів понесення процесуальних витрат та їх розрахунок.

Відтак суд призначає судове засідання для вирішення питання про судові витрати сторін і строк для подання доказів щодо розміру понесених судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 11-13, 76-81, 89, 258, 259, 264, 265, 273, 351, 352, 354, 355 ЦПК, суд

УХВАЛИВ:

Позов задоволити частково.

Встановити факт проживання жінки ОСОБА_4 та чоловіка ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю, які не перебувають у шлюбі між собою, у період із жовтня 2010 року по 16.12.2016, відмовивши у встановленні цього факту починаючи із серпня 2010 року.

Визнати за ОСОБА_4 , право власності на 1/2 частку у:

-житловому будинку літ. А-1, житловою площею 44,8 кв.м., загальною площею 66,6 кв.м., сараї-літній кухні літ Б, прибудові літ б, погрібі літ. В, прибудові літ. Б.1, сараї літ. Д, вбиральні літ. Ж, колодязі 1/2 частини № 1, огорожі № 2, 3, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта 34774608; інвентаризаційна оцінка 1/2 частки 39778,50 грн станом на 28.02.2012; вартість набуття у власність 1/2 частки 20000,00 грн станом на 02.03.2012;

-земельній ділянці площею 0,1406 га, кадастровий номер :30:008:0049, за адресою: АДРЕСА_1 ; експертна грошова оцінка 1/2 частки 10419,00 грн станом на 15.02.2012; нормативно-грошова оцінка 1/2 частки 10822,23 грн станом на 24.01.2012; вартість набуття у власність 1/2 частки 8000,00 грн станом на 02.03.2012.

У визнанні за ОСОБА_4 , права власності на 1/2 частку нежитлової будівлі - складу № А-1, за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 1031,5 кв.м., на земельній ділянці площею 0,3990 га, кадастровий номер :01:001:0439; інвентаризаційна оцінка 1/2 частки 10847,50 грн станом на 22.10.2013; вартість набуття у власність 1/2 частки 12500,00 грн станом на 29.10.2013 - відмовити.

Призначити 06.07.2022 о 14 год. 30 хв. в залі судових засідань № 1 у приміщенні Семенівського районного суду Полтавської області за адресою: вул. Шевченка, 41а, смт Семенівка, Кременчуцький район, Полтавська область судове засідання для вирішення питання про судові витрати.

Визначити строк для подання доказів щодо розміру понесених судових витрат 5 робочих днів з дня проголошення рішення.

У судове засідання викликати учасників справи.

З огляду на запровадження військового стану в Україні рекомендувати учасникам справи і їх представникам брати участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції, зокрема поза межами приміщення суду за допомогою свого Електронного кабінету та власних технічних засобів (https://vkz.court.gov.ua сервіс "EASYCON").

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку учасниками справи до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач - ОСОБА_22 ( АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Законний представник відповідача - ОСОБА_23 ( АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Повне судове рішення складене і підписане суддею 14.06.2022.

Суддя В.Ф.Харченко