УХВАЛА

іменем України

15 червня 2022 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Боєва Є.С., за участю: помічника судді, який виконує повноваження секретаря судового засідання, Бутенка О.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Бочарова 16-А» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлові послуги,

ВСТАНОВИВ:

ОСББ «Бочарова 16-А» звернулось до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за утримання і обслуговування багатоквартирного житлового будинку, яка станом на 30.10.2021 становить 2436 гривень.

Заочним рішенням від 28.01.2022 позов задоволено На користь ОСББ Бочарова 16-А з ОСОБА_1 стягнуто 2436 гривень заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території , а також судовий збір в сумі 2270 грн.

Ухвалою від 25.05.2022 задоволено заяву відповідача про скасування заочного рішення, справу призначено до судового розгляду на 15.06.2022.

До заяви про скасування заочного рішення відповідач долучив, зокрема, квитанцію від 24.12.2021 про сплату 2943 грн. із призначенням платежу: «за утримання будинку та прибудинкової території, о/р АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 ».

30.05.2022 від відповідача надійшла заява про закриття провадження у справі, яку обґрунтовано повним виконанням відповідачем позовних вимог. У заяві також викладено клопотання про розгляд справи без її участі та участі її представника.

02.06.2022 від позивача надійшла заява про відмову від частини позовних вимог. Заява мотивована тим, що 24.12.2021 відповідач сплатила 2436 грн. із призначенням платежу: «за утримання будинку та прибудинкової території», а в судовому засіданні 25.05.2022 відповідач підтвердила, що вказана сума сплачена нею саме для погашення заборгованості за житлові послуги за позовною вимогою.

Тому відповідач зазначає, що на даний час відсутній предмет спору щодо стягнення заборгованості за житлові послуги з відповідача на користь позивача. На підставі п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України позивач відмовляється від частини позовних вимог, а саме щодо стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 2436 грн.

Водночас позивач вважає, що із відповідача підлягають стягненню в повному обсязі витрати на професійну правову допомогу (1700 грн.), а також 50 % витрат на сплату судового збору. Останню вимогу позивач обґрунтовує тим, що відповідач фактично визнав позов, сплативши заборгованість через 20 днів після відкриття провадження у справі, а тому відповідно до ст. 142 ЦПК України суд має вирішити питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 % сплаченого судового збору.

Також представник позивача надав заяву про розгляд справи без його участі разом з клопотанням про долучення копій документів на підтвердження надання правничої допомоги.

Через неявку усіх учасників справи відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу технічним засобом не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та клопотання сторін, суд доходить наступних висновків.

Як визначає ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Водночас відповідно до п. 2, п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору або ж позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету (ч. 2 ст. 255 ЦПК України).

Вирішуючи на якій правовій підставі слід закрити провадження у справі, суд факультативно звертається до положень ч. 3 ст. 142 ЦПК України, які визначають, що у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

У цій справі позивач відмовляється від позовних вимог про стягнення заборгованості за надані житлові послуги внаслідок їх задоволення позивачем, у суду відсутня підстава для неприйняття відмови від позову, визначена ч. 5 ст. 206 ЦПК України, а тому провадження у справі слід закрити на підставі ч. 3 ст. 206, п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України в зв`язку із відмовою позивача від позовних вимог.

Що стосується клопотання позивача про розподіл судових витрат, суд зазначає таке.

За змістом ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До останніх відносять витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до положень ч.1 та раніше згадуваної ч.3 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

У разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

За змістом ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг на виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають відшкодуванню незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено (постанова Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19).

На підтвердження надання правової допомоги позивачем надано: договір № 02/08 про надання правничої допомоги, що укладений 02.08.2021 між ОСББ Бочарова 16-А та адвокатом Мухіним О.І.; додаткову угода № 1 до вказаного договору; акт про надання правничої допомоги від 31.01.2022 за вказаним договором та додаткової угоди, відповідно до якого вартість послуг становить 1700 грн., платіжне доручення № 776 на вказану суму.

Витрати на професійну правничу допомогу, що поніс позивач, є реальними, співмірними з фактично виконаною роботою, їх орієнтований розмір відповідно до ст. 134 ЦПК України наведений у позовній заяві, та відповідачем не оспорюється.

За наведеного стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати на професійну правничу допомогу у заявленому розмірі, 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при подачі позову до суду, а 50 відсотків судового збору підлягають поверненню позивачу з Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 133, 137, 142, 206, 255, 353-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Прийняти відмову позивача від позову.

Закрити провадження у справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Бочарова 16-а» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлові послуги.

Роз`яснити сторонам, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет із тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Повернути Об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку «Бочарова 16-а» з Державного бюджету України 50 відсотків судового збору, а саме 1135 грн. (одну тисячу сто тридцять п`ять гривень), сплаченого при поданні позову згідно з платіжним дорученням № 777 від 23 листопада 2021 року.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Бочарова 16-а» 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме 1135 грн., а також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1700 грн.

Відомості про учасників справи:

Позивач Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Бочарова 16-А», знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Бочарова, 16-А; .

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в до Запорізького апеляційного суду протягом 15 днів.

Суддя Є.С. Боєв