ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 686/13945/21

Провадження № 22-ц/4820/376/22

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Грох Л.М., Ярмолюка О.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 грудня 2021 року (суддя Козак О.В.) за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Міністерства юстиції України, Державної казначейської служби України, третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, про відшкодування шкоди завданої законом, що визнаний неконституційним,

в с т а н о в и в :

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Держави Україна в особі Міністерства юстиції України, Державної казначейської служби України, третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, про відшкодування шкоди завданої законом, що визнаний неконституційним.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що на підставі довідки ліквідаційної комісії від 13.01.2020 № 06-37/2020/01-11/24 головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснило перерахунок його щомісячного довічного утримання і з 01.01.2020 року виплачує його в розмірі 49943,52 грн. (55492,80?90% = 49943,52) замість 166478 грн. 40 коп. (184976,00?90%= 166478,40). Внаслідок чого він щомісячно недоотримує 116534,88 грн. (166478.40 - 49943,52 = 116534,88), які в розумінні ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є його власністю.

Отримавши 11 березня 2020 року чергову довідку Хмельницького апеляційного суду від 11 березня 2020 року №01-17/85/2020 про суддівську винагороду, яка враховується при призначенні/перерахунку його щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 184976 грн., він в цей же день звернувся до відповідача із заявою про проведення такого перерахунку та надав цю довідку.

Рішенням відповідача від 20 березня 2020 року №6/03 у проведенні перерахунку відмовлено з посиланням на відсутність положень щодо порядку виконання рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 р. №2-р/2020, оскільки після 18.02.2020 року не відбулось підвищення розміру суддівської винагороди.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2020 року його позов і з цього приводу був задоволений. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 20.03.2020 року № 6/03 про відмову у здійсненні йому перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити йому, як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% суддівської винагороди згідно із довідкою Хмельницького апеляційного суду від 11.03.2020 року №01-17/85/2020, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020 року.

Проте, постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2021 року рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2020 року в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області провести перерахунок та виплату йому щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90% суддівської винагороди скасовано , ухвалено в цій частині своє рішення, яким Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зобов`язано здійснити йому, як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Хмельницького апеляційного суду від 11.03.2020 року №01-17/85/2020, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020 року.

На виконання цих судових рішень 25 березня 2021 року він звернувся до відповідача із заявою, у якій просив провести перерахунок його щомісячного довічного грошового утримання, виходячи із 90% суддівської винагороди вказаної у довідці Хмельницького апеляційного суду від 11.03.2020 року. Проте, відповідач провів йому перерахунок щомісячного довічного грошового утримання з 19 лютого 2020 року, виходячи із 56 % суддівської винагороди, зазначеної у довідці Хмельницького апеляційного суду від 11 березня 2020 року №01-17/85/2020.

На даний час в Хмельницькому окружному адміністративному суді перебуває його позов до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, виходячи із 90% суддівської винагороди, вказаної у довідці Хмельницького апеляційного суду від 11 березня 2020 року №01- 17/85/2020.

Щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці йому було обчислене до набрання чинності Законом № 1402-VIII та виплачувалось відповідачем з урахуванням положень абзацу другого пункту 25 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-УІІІ як судді, що не пройшов кваліфікаційне оцінювання.

Однак, Рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 №2- р/2020 положення пункту 25 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VIII визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Отже, судді, які вже перебувають у відставці та досягли шістдесятип`ятирічного віку, з об`єктивних причин не мають можливості пройти кваліфікаційне оцінювання на відповідність займаній посаді і пропрацювати після цього три роки, що є обов`язковою умовою для отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному Законом №1402-УІІІ.

Щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності.

Виходячи із цих конституційних норм вважає, що внаслідок прийняття Верховною Радою України неконституційного закону, йому було заподіяно матеріальної шкоди у виді недоотриманого за період з 01 січня 2020 року по 18 лютого 2020 року щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 188866,87 грн. (184976,00?90%=166 478,40 розмір його щомісячного довічного грошового утримання) (166478,40 49943,52 - виплачених йому у січні 2020 року Пенсійним фондом України в Хмельницькій області = 116534,88 - розмір недоотриманого у січні 2020 року щомісячного довічного грошового утримання) + 72331 грн. 99 коп. недоотриманого щомісячного довічного грошового утримання за 18 днів лютого 2020 року (116534,48?29 днів лютого 2020 року = 4018 грн. 44 коп. ? 18 днів), які в розумінні ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є його власністю.

З урахуванням наведеного, позивач просив стягнути на його користь з Державного бюджету України шляхом списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України 188866,87 грн. шкоди, завданої законом, що визнаний неконституційним.

Ухвалою судді Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 травня 2021 року у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Державної казначейської служби України про стягнення коштів відмовлено у зв`язку з тим, що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції місцевого загального суду в порядку цивільного судочинства.

Ухвалою судді Хмельницького міськрайонного суду від 11.06.2021 року у відкритті провадження у справі було відмовлено на підставі п.1 ч.1 статті 186 ЦПК України, оскільки спір повинен розглядатися за правилами адміністративного судочинства. Постановою Хмельницького апеляційного суду від 29 липня 2021 року ухвалу суду першої інстанції від 11.06.2021 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 грудня 2021 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із недоведеності позовних вимог.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове яким задовольнити його позовні вимоги.

В обґрунтування скарги зазначав, що висновки суду першої інстанції про те, що Міністерство юстиції України не наділене повноваженнями представляти державу у цій справі, не відповідають обставинам справи і зроблені внаслідок порушення норм матеріального і процесуального права. Посилаючись на практику Європейського суду з прав людини, апелянт вважає, що висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції є явно помилковими і не відповідають обставинам справи, суд неправильно застосував норми матеріального права, що полягає у неправильному тлумаченні ст.56, ч.3 ст.152 Конституції України, ст.ст.22, 1175 ЦК України, у незастосуванні цих норм, а також незастосуванні положень ст.8 ЦК України і ст.1 Першого протоколу до Конвенції. Вважає, що при цьому суд діяв всупереч принципам законності та правової визначеності.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Частиною 1 статті 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційний суд вважає, що рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду в справі № 560/3048/20 від 26 жовтня 2020 року частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 20.03.2020 року № 6/03 про відмову у здійсненні перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити ОСОБА_1 , як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% суддівської винагороди згідно із довідкою Хмельницького апеляційного суду від 11.03.2020 року №01-17/85/2020, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2021 року в справі № 560/3048/20 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області задоволено частково.

Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії скасовано в частині задоволення позовних вимог щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити ОСОБА_1 , як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% суддівської винагороди згідно із довідкою Хмельницького апеляційного суду від 11.03.2020 року №01-17/85/2020, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020р. та прийнято нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 в цій частині задоволено частково.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити ОСОБА_1 , як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Хмельницького апеляційного суду від 11.03.2020 року №01-17/85/2020, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020 року. В решті рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2020 року залишено без змін.

В своїй постанові від 10 березня 2021 року в справі № 560/3048/20 Сьомий апеляційний адміністративний суд зазначив наступне.

Конституційний Суд України вважає, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує діючий суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності. Запровадження згідно із положеннями пункту 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402 різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням частини першої статті 126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України.

У зв`язку з викладеним, Конституційний Суд України рішенням від 18 лютого 2020 року у справі № 2-р/2020 пункт 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII, яким було передбачено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу, визнав неконституційним.

Згідно з частиною 1 статті 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» від 13 липня 2017 року № 2136-VIII закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Отже, з 19 лютого 2020 року судді, які вийшли у відставку, мають право на розрахунок щомісячного довічного грошового утримання на підставі положень Закону України №1402-VIII.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про визнання протиправною відмови відповідача у проведенні позивачу перерахунку і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці на підставі відповідної довідки та зобов`язання провести такий перерахунок і виплату.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, яка викладена у рішенні від 16 червня 2020 року у справі №620/1116/20 за результатами розгляду зразкової справи.

Разом з тим, колегія суддів вважає передчасним висновок суду першої інстанції про наявність підстав для зобов`язання відповідача провести перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з розрахунку 90 відсотків від грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

З матеріалів справи слідує, що предметом оскарження до суду є визнання протиправним рішення про відмову у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та зобов`язання здійснити такий перерахунок на підставі поданої позивачем довідки.

Отже, перерахунок відповідачем ще не проведений, що виключає правові підстави для зазначення у резолютивній частині рішення будь-якої інформації окрім тієї, що пов`язана зі здійсненням такого перерахунку на підставі відповідної довідки.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що належним способом захисту прав позивача є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити перерахунок та виплату позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Хмельницького апеляційного суду від 11.03.2020 року №01-17/85/2020, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19 лютого 2020 року.

Відповідно до частини 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

25 березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду в Хмельницькій області про виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду в справі № 560/3048/20 від 26 жовтня 2020 року.

Головне управління Пенсійного фонду в Хмельницькій області листом № 2837-2303/Л-03/8-2200/21 від 09.04.2021 року повідомило ОСОБА_1 , що на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2020 року та постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10.03.2021 року в справі № 560/3048/20 головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області йому проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 року на підставі довідки від 11.03.2020 №01-17/85/2020. На виконання зазначених судових рішень за період з 19.02.2020 року по 30.04.2021 року йому нарахована доплата в сумі 771349,92 грн. З травня 2021 року розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці до виплати складає 103586,56 грн.

Згідно довідки про доходи № 731889 розмір виплаченого довічного утримання ОСОБА_1 в січні 2020 року становив 49943,52 грн., в лютому 2020 року становив 49943,52 грн..

Вказані обставини підтверджуються: рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2020 року в справі № 560/3048/20; постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10.03.2021 року в справі № 560/3048/20; заявою ОСОБА_1 від 25.03.2021 року до Головного управління Пенсійного фонду в Хмельницькій області; листом Головного управління Пенсійного фонду в Хмельницькій області № 2837-2303/Л-03/8-2200/21 від 09.04.2021 року; довідкою про доходи № 731889.

Рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 №2- р/2020 положення пункту 25 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII зі змінами, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Згідно з ст.91 Закону України «Про Конституційний Суд України», Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Отже, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 №2-р/2020 Закон №1402-VIII не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Таким чином, право позивача на перерахунок довічного грошового утримання відповідно до Закону №1402-VIII виникло лише з 19.02.2020 року, тобто з наступного дня з дати ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 у справі №2-р/2020., а не з 01.01.2020 року.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд в рішенні від 16.06.2020 у зразковій справі №620/1116/20.

У статті 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до частин першої та другої статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає за загальним правилом як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, котра її завдала, причинний зв`язок між ними, а також вину заподіювача шкоди.

Суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що позивачем заявлена до стягнення сума недоотриманого довічного грошового утримання за період з 01 січня 2020 року по 18 лютого 2020 року не є шкодою, унаслідок чого положення статей 22, 1175 ЦК України не підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Беручи до уваги вищевикладене, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на їх законність і обґрунтованість не впливають.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, має бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року).

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Оскільки в задоволенні апеляційної скарги відмовлено підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: Т.О. Янчук

Л.М. Грох

О.І. Ярмолюк