КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 359/1306/21
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/5156/2022
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Кулікової С.В., Музичко С.Г.,

при секретарі Кузьмич Р.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Інституту розведення і генетики тварин імені В.М. Зубця Національної академії аграрних наук України про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 листопада 2021 року, ухваленого під головуванням судді Чирки С.С.,-

встановив:

16 лютого 2021 року ОСОБА_1 звернулася з названим позовом до суду.

З урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, позивач просила: визнати звільнення незаконним; визнати Наказ № 80-к від 11 грудня 2020 року незаконним; поновити ОСОБА_1 на посаді провідного юрисконсульта Інституту розведення і генетики тварин імені В.М. Зубця Національної академії аграрних наук України з 12 листопада 2020 року; стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Наказ № 80-к від 11 грудня 2020 року «Про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани» є незаконним та винесеним з порушенням норм трудового законодавства.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 листопада 2021 року позовні вимоги залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Інституту розведення і генетики тварин імені В.М. Зубця Національної академії аграрних наук України зазначив, що доводи апеляційної скарги необґрунтовані.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вимоги апеляційної скарги підтримала.

Представник Інституту розведення і генетики тварин імені В.М. Зубця Національної академії аграрних наук України проти апеляційної скарги заперечив.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із наявності підстав для звільнення позивача на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України. При цьому судом першої інстанції зазначено, що докази поважності причин відсутності на роботі 12 листопада 2020 року більше трьох годин позивачем не надано.

Проте погодитися з такими висновками суду не можна.

Встановлено, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 березня 2016 року, залишеним без змін постановою Верховного суду від 19 грудня 2018 року, поновлено ОСОБА_1 на посаді провідного юрисконсульта сектору з кадрової роботи правового забезпечення та діловодства Інституту розведення і генетики тварин імені М.В. Зубця Національної академії аграрних наук України.

Стягнуто з Інституту розведення і генетики тварин імені М.В. Зубця Національної академії аграрних наук України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 9 746 грн 93 коп.

У задоволенні позову в частині вимоги про стягнення моральної шкоди ОСОБА_1 відмовлено.

02 листопада 2020 року Інститутом розведення і генетики тварин імені М.В. Зубця Національної академії аграрних наук України видано Наказ № 56-к про поновлення ОСОБА_1 на посаді провідного юрисконсульта з 01 грудня 2015 року з посадовим окладом (10 т.р.) згідно штатного розпису, надбавкою за складністю і напруженістю роботи 30 % посадового окладу.

02 листопада 2020 року Інститутом розведення і генетики тварин імені М.В. Зубця Національної академії аграрних наук України видано Наказ № 57-к про робоче місце провідного юрисконсульта ОСОБА_1

02 листопада 2020 року провідний інспектор з кадрів ОСОБА_5, вчений секретар ОСОБА_4, головний інженер ОСОБА_2 склали акт про відмову ОСОБА_1 від підпису про ознайомлення з наказом про поновлення на роботі.

11 грудня 2020 року Інститутом розведення і генетики тварин імені М.В. Зубця Національної академії аграрних наук України видано Наказ № 80-к «Про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення», згідно якого звільнено ОСОБА_1 з посади провідного юрисконсульта з 11 грудня 2020 року у зв`язку із прогулом без поважних причин, п. 4 ст. 40 КЗпП України (відсутність на роботі 12 листопада 2020 року більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин).

Обґрунтовуючи поданий позов, ОСОБА_1 зазначила, що наказ про її звільнення є незаконним. Має місце порушення ч. 1 ст. 149 КЗпП України. З Наказом № 56-к від 02 листопада 2020 року про поновлення на роботі позивача було ознайомлено лише 12 листопада 2020 року. У даному випадку відсутня неявка без поважної причини більше трьох годин.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗПП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Відповідно до ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Згідно роз`яснень, які містяться в п. 24 Постанови Пленуми Верховного суду України № 9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз`яснено, при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п. 4 ст. 40 КЗпП, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом всього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв`язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов`язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу).

Так, у п. 4 ст. 40 КЗпП України встановлено право роботодавця обрати стягнення у вигляді звільнення як за скоєння одного прогулу, так і у разі, коли прогули мають тривалий характер. Для встановлення факту прогулу, тобто факту відсутності особи на робочому місці більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин, суду необхідно з`ясувати поважність причини такої відсутності. Поважними визнаються такі причини, які виключають вину працівника.

Порядок застосування дисциплінарного стягнення визначений у статті 148 КЗпП України, відповідно до якого до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, у Наказі № 80-к від 11 грудня 2020 року «Про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення» вказано відсутність на роботі 12 листопада 2020 року більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин.

ІНФОРМАЦІЯ_1 провідним інженером-технологом ОСОБА_3 ,вченим секретарем ОСОБА_4 , головним інженером ОСОБА_2 складено акт про відсутність ОСОБА_1 на робочому місці з 08:00 год до 12:00 год з невідомих причин та без попередження.

11 грудня 2020 року ОСОБА_1 подала заяву директору Інституту розведення і генетики тварин імені М.В. Зубця Національної академії аграрних наук України, в якій зазначила, що наказ про своє поновлення на роботі від 02 листопада 2020 року, вона отримала поштою лише 12 листопада 2020 року, а тому просила продовжити вирішення питання про її звільнення.

Встановлено, що копія Наказу № 56-к від 02 листопада 2020 року «Про поновлення на роботі ОСОБА_1 » та Наказу № 57-к від 02 листопада 2020 року «Про робоче місце провідного юрисконсульта ОСОБА_1 » направлено 06 листопада 2020 року цінним листом на поштову адресу ОСОБА_1 та отримано останньою о 09:16 год 12 листопада 2020 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (том 1 арк. 65-67).

Враховуючи ознайомлення ОСОБА_1 із наказом про поновлення на роботі та наказом про визначення робочого місця та встановлення трудового розпорядку - 12 листопада 2020 року о 09:16 год, що підтверджується належними та допустимими доказами, підстави вважати, що 12 листопада 2020 року ОСОБА_1 була відсутня на робочому місці з 08:00 год до 12:00 год без поважних причин відсутні.

Крім того колегія суддів бере до уваги, що після отримання копії наказу про поновлення, ОСОБА_1 12 листопада 2020 року подала заяву, із повідомленням директора про те, що наказ про поновлення на роботі та наказ про робоче місце вона отримала 12 листопада 2020 року, та вказала свої заперечення та зауваження щодо наказів.

З урахуванням вищенаведених вимог закону та встановлених фактичних обставин, колегія суддів знаходить неправомірним звільнення позивача з роботи, оскільки відсутній факт прогулу 12 листопада 2020 року, а тому Наказ № 80-к від 11 грудня 2020 року слід визнати незаконним та скасувати.

Надані відповідачем, як на підтвердження законності видачі наказу 80-к від 11 грудня 2020 року, акти про відсутність працівника на робочому місці від 02 листопада 2020 року, від 03 листопада 2020 року, від 04 листопада 2020 року, від 05 листопада 2020 року, від 06 листопада 2020 року, від 09 листопада 2020 року, від 10 листопада 2020 року, від 11 листопада 2020 року та акти від 12 листопада 2020 року про відмову надати документи та письмові пояснення щодо поважності причин відсутності на роботі: 02, 03, 04, 05, 06, 07, 08, 09, 10, 11, 12 листопада 2020 року, а також накази про оголошення догани від 20 листопада 2020 року, колегія суддів не приймає, оскільки зазначені документи жодним чином не впливають та не підтверджують дотримання відповідачем норм трудового законодавства, з огляду на те, що з наказом про поновлення на роботі роботодавець ознайомив позивача лише 12 листопада 2020 року.

Положеннями ст. 235 КЗпП України передбачено, що у разі встановлення факту звільнення без законної підстави або з порушенням передбаченого законом порядку суд зобов`язаний поновити працівника на попередній роботі.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Враховуючи, що позивача було звільнено з роботи незаконно, позивач підлягає поновленню на роботі, а з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу з дня звільнення і до ухвалення судом рішення.

Протилежний висновок суду першої інстанції є помилковим.

Відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

Встановлено, що позивача звільнено з роботи з 11 грудня 2020 року.

День звільнення не враховується для розрахунку середнього заробітку, а тому правильним є період з 12 грудня 2020 року по 08 червня 2022 року (день ухвалення судового рішення).

При визначенні розміру заробітної плати позивача колегія суддів бере до уваги встановлений рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 березня 2016 року, справа № 359/107/16-ц, розмір середньоденної заробітної плати, який становить 140 грн 15 коп., оскільки в останні два календарні місяці роботи перед звільненням (жовтень та листопад 2020 року) позивач фактично не працювала.

Час вимушеного прогулу (з 12 грудня 2020 року по 08 червня 2022 року) становить - 373 днів.

Середній заробіток за час вимушеного прогулу становить 52 275 грн 95 коп. (140,15*373).

Посилання представника Інституту розведення і генетики тварин імені В.М. Зубця Національної академії аграрних наук України на пропущення ОСОБА_1 строку звернення з даним позовом до суду, колегія суддів не приймає, оскільки ОСОБА_1 звернулася із позовом про оскарження звільнення у грудні 2020 року, утім ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29 січня 2021 року позовну заяву було визнано неподаною та повернуто, що згідно цивільного процесуального законодавства не перешкоджало повторній подачі позовної заяви до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 30 листопада 2021 року постановлено з неповним з`ясування обставин справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 листопада 2021 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до Інституту розведення і генетики тварин імені В.М. Зубця Національної академії аграрних наук України про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати наказ № 80-к від 11 грудня 2020 року про звільнення ОСОБА_1 з посади провідного юрисконсульта з 11 грудня 2020 року у зв`язку з прогулом без поважних причин, п. 4 ст. 40 КЗпП (відсутність на роботі 12 листопада 2020 року більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин).

Поновити ОСОБА_1 на посаді провідного юрисконсульта Інституту розведення і генетики тварин імені В.М. Зубця Національної академії аграрних наук України з 11 грудня 2020 року.

Стягнути з Інституту розведення і генетики тварин імені В.М. Зубця Національної академії аграрних наук України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 12 грудня 2020 року по 08 червня 2022 року в розмірі 52 275 грн 95 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 13 червня 2022 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: С.В. Кулікова

С.Г. Музичко