Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.06.2022 Справа №607/6931/22

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді Дзюбича В.Л., за участю секретарів судового засідання Кочмар С.М., заявника ОСОБА_1 , представника заявника ОСОБА_1 адвоката Бочана І.П., заінтересованої особи ОСОБА_2 , представника заінтересованої особи ОСОБА_2 адвоката Сампари Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису, у якій просить видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 на строк шість місяців, яким визначити останньому тимчасові обмеження його прав, а саме заборонити ОСОБА_2 наближатися до заявниці ОСОБА_1 на відстань менше 100 метрів.

В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2 .. У шлюбі у них народилося двоє синів, які на даний час є повнолітніми. З липня 2021 року у сторін фактично припинилися шлюбні відносини. Вказує, що у провадження Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебуває цивільна справа № 607/22779/21 за її позовом про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя. А також зазначає, що 02 квітня 2022 року близько 11 год. 30 хв. ОСОБА_2 перебуваючи у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » по АДРЕСА_1 , у якому заявниця здійснює підприємницьку діяльність, вчинив відносно неї насильство та безпричинно наніс ОСОБА_1 декілька ударів кулаками у різні ділянки тіла, знівечивши його синцями та гематомами, чим спричинив їй тілесні ушкодження. Як вказує ОСОБА_1 , слідчий їй повідомив про те, що на даний час за цим фактом завершено досудове розслідування і справа передається до суду. Окрім цього, 03 червня 2022 року близько 11 год. 00 хв. ОСОБА_2 перебуваючи по АДРЕСА_2 , не дочекавшись рішення суду про поділ набутого спільного майна подружжя, найняв невідомих охоронців і намагався самоправно і незаконно проникнути у квартиру АДРЕСА_2 вказаного будинку, і насильницьким способом виселити з неї спільного старшого сина ОСОБА_3 з дружиною та малолітньою дитиною, і знову вчинив щодо неї насильницькі дії, заподіявши заявниці тілесні ушкодження. Із вказаних підстав заявник ОСОБА_1 просить видати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителю АДРЕСА_3 (фактичне місце проживання с. Заздрість Теребовлянського району Тернопільської) обмежувальний припис, яким заборонити йому наближатися до неї на відстань менше 100 метрів на строк шість місяців.

У запереченнях на заяву про видачу обмежувального припису ОСОБА_2 вказав, що із заявою не погоджується. Зазначає, що все майно набуте ним у шлюбі із ОСОБА_1 , знаходиться у користуванні ОСОБА_1 , тому дана заява подана для унеможливлення його доступу до даного майна. Пояснює, що 02 квітня 2022 року у мазанині «Водолій» з його сторони по відношенню до ОСОБА_1 жодних насильницьких дій вчинено не було. Вказав, що він приїхав з метою здійснення підприємницької діяльності. Однак, заявниця почала загострювати ситуацію та провокувати конфлікт. Під час цієї зустрічі подряпала йому обличчя. Також, 06.06.2022 року коли він прибув із своїм представником, щоб увійти у належну йому квартиру АДРЕСА_4 , заявниця почала здійснювати агресивні дії щодо нього, а саме вкусила його за руку, подряпала обличчя та викрала його мобільний телефон. ОСОБА_2 вказує, що під час обох інцидентів він не був їх ініціатором та не приходив до заявниці. Ініціатором обох конфліктів була ОСОБА_1 ОСОБА_2 вважає, що заявницею не надано належних, достатніх та переконливих доказів для оцінки ризиків вчинення насильства заінтересованою особою відносно неї, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а тому просить відмовити у задоволення заяви про видачу обмежувального припису.

У судовому засіданні заявниця ОСОБА_1 та її представник просили задовольнити заяву з підстав, викладених у ній. Вказала, що боїться ОСОБА_2 , оскільки останній застосовує до неї фізичну силу.

У судовому засіданні заінтересована особа ОСОБА_2 та його представник заперечили щодо задоволення заяви. Вказали, що ОСОБА_2 не вчиняє насильства відносно заявниці.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_4 , який працює менеджером магазину «Водолій» по АДРЕСА_1 повідомив, що у квітні 2022 року був свідком того, як у приміщенні вище вказаного магазину, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , відбувся конфлікт між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , під час якого він чув крики ОСОБА_1 про допомогу. Прийшовши на склад магазину, він бачив як ОСОБА_2 наносив удари ОСОБА_1 , при цьому тримаючи її за передпліччя та шию. Свідок вказав, що намагався цьому перешкодити та став між ними. Однак, як зазначає свідок, сварка продовжувалася і ОСОБА_2 штовхав ОСОБА_1 , у результаті чого остання вдарилася об стелаж. Пояснив, що конфлікт виник через газовий кран, який ОСОБА_2 хотів забрати.

Свідок ОСОБА_5 , який є молодшим сином ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , у судовому засіданні пояснив, що на початку червня 2022 року за адресою АДРЕСА_2 біля кварти АДРЕСА_5 , яка є спільною власністю його батьків, він був свідком того як відбулася сутичка за участю батька, який прийшов з невідомими йому особами, під час якої почалася бійка та в результаті чого постраждала його мати. Також повідомив суду, що у квітня 2022 року у мазанині « ІНФОРМАЦІЯ_1 », який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , бачив як ОСОБА_4 розбороняє батька і матір. Вказав, що батько її штовхав, тримав за руки, а також кулаком наносив удари у плече.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_3 , який є старшим сином ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , вказав, що 03 червня 2022 року під час конфлікту біля квартири АДРЕСА_4 , бачив як батько наносив удари матері, через що вона впала на підлогу.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснила, що заявник ОСОБА_1 неодноразово телефонує до неї та погрожує. Вказала, що її дядько ОСОБА_2 , усього добився сам та на даний час залишився без нічого та немає де жити. Вказала, що ОСОБА_1 ображає ОСОБА_2 в той час, як останній ніколи її не бив.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка представник ОСОБА_2 адвокат Сампара Н.М. показала, що 03.06.2022 року вона на прохання свого довірителя ОСОБА_2 прибула до будинку за адресом АДРЕСА_2 . ОСОБА_2 мав намір потрапити у належно йому квартиру АДРЕСА_5 у вказаному будинку, у якій проживає його старший син із дружиною та дитиною. ОСОБА_2 попередив щоб звільнили належну йому квартиру, оскільки він має намір проживати у ній. Скориставшись дзвінком щоб увійти у квартиру, йому не відчинили. Далі прибіг старший син ОСОБА_2 ОСОБА_3 та наніс ОСОБА_2 удар в голову, далі удари наносив молодший син ОСОБА_5 . В подальшому прибігла заявник ОСОБА_1 і накинулася на ОСОБА_2 , дряпала та ображала його. Свідок вказала, що вона сказала ОСОБА_2 викликати поліцію, на що заявник ОСОБА_1 викрала телефон ОСОБА_2 . Свідок ОСОБА_7 зазначила, що ОСОБА_2 не наносив тілесних ушкоджень ОСОБА_1 .

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка представник заявниці ОСОБА_1 - адвокат Бочан І.П. в судовому засіданні показав, що 03.06.2022 року до нього зателефонувала в сльозах ОСОБА_1 . Повідомила, що прийшов її чоловік ОСОБА_8 із адвокатом та іншими невідомими особами та намагаються потрапити у квартиру АДРЕСА_4 . Приїхавши до будинку по АДРЕСА_2 , побачив ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_7 , сім сторонніх осіб з яких 4-5 у камуфляжній формі. ОСОБА_2 вимагав звільнити квартиру в якій проживав його старший син із сім`єю. Свідок вказав, що він повідомив ОСОБА_2 що він не вправі так чинити, оскільки це є самоправство. Вказав, що далі він привіз договір позички укладений щодо квартири АДРЕСА_4 , однак на це ніхто не зважав. Далі, ОСОБА_1 намагалась не дати доступу ОСОБА_2 до вказаної квартири, оскільки намагалась захистити сина, невістку та внука. В подальшому ОСОБА_1 , пішла знімати побої. Після приїзду оперативної групи, ОСОБА_1 сиділа на лавці біля будинку. ОСОБА_2 , у присутності працівників поліції, підійшов ззаду до ОСОБА_1 , схопив її за голову та перекинув з лавки. Свідок вказав, що бачив як ОСОБА_2 застосовував фізичне насильство по відношенню до своєї дружини ОСОБА_1 .

Заслухавши пояснення учасників справи, покази свідків, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви з таких підстав.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебувають у зареєстрованому шлюбі від 06 лютого 1993 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, яке видане 06 лютого 1993 року у с. Заздрість Теребовлянського району Тернопільської області, запис № 2.

Як вбачається із витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, 04.04.2022 року на підставі заяви ОСОБА_1 зареєстроване кримінальне провадження №0000303 за фактом того, що 02.04.2022 близько 11:00 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи у приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що розташований за адресою АДРЕСА_1 , наніс декілька ударів руками в різні ділянки тіла ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , чим спричинив тілесні ушкодження останній.

Згідно консультативного висновку спеціаліста № 4548 від 04.06.20202 року у ОСОБА_1 встановлено діагноз забій с/з правого плеча, забій лівого ліктьового суглобу, забій правого кульшового суглобу, забій тім`яної ділянки голови.

Згідно свідоцтв про право власності на нерухоме майно, які долучені судом за клопотанням адвоката Сампари Н.М. до матеріалів справи ОСОБА_2 є власником гаражів: АДРЕСА_6 по АДРЕСА_7 у АДРЕСА_8 , гаража № НОМЕР_1 по АДРЕСА_7 , а також квартири АДРЕСА_9 , квартири АДРЕСА_4 .

Згідно консультаційного висновку № 4607 від 03.06.2022 року за результатами самозвернення ОСОБА_2 у останнього діагностовано ЗЧМТ, струс головного мозку під знаком ?, забій м`яких частин тімені зліва, множинні забої, кровопідливи правого плеча, післятравматичний поліартрит правого плечевого суглобу.

Згідно свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 зареєстрований як фізична особа-підприємець із 11.01.2006 року та є платником єдиного податку, що доводиться долученими до матеріалів справи відповідними свідоцтвами.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Згідно з вимогами ст. 350-1 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі, а якщо зазначена особа перебуває у закладі, що належить до загальних чи спеціалізованих служб підтримки постраждалих осіб, - за місцезнаходженням цього закладу.

Відповідно до ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а також батьками та іншими законними представниками дитини, родичами дитини (баба, дід, повнолітні брат, сестра), мачухою або вітчимом дитини, а також органом опіки та піклування в інтересах дитини, яка постраждала від домашнього насильства, - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників.

Пунктами 6, 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів і ризиків. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 21 листопада 2018 року (касаційне провадження № 61-19328св18) в результаті перегляду справи № 756/2072/18.

Крім того, у вказаній постанові роз`яснено, що під час розгляду питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження в майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Згідно правового висновку викладеного у постанові Верховного Суду від 19.05.2020 № 404/5203/19 (61-22539св19), законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Суди під час вирішенні такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів осіб. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Згідно з визнаними Україною міжнародними стандартами насильство в сім`ї виступає грубим порушенням прав людини і посягає на основні соціальні цінності життя людини, честь та гідність, недоторканність та безпеку, власність та приватне життя, а також на право дітей на виховання у сімейному середовищі.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 26 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою;

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Зважаючи на наведені правила Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

При вирішенні питання домашнього насильства, суд вважає за необхідне зазначити, що суд при оцінці даного питання, повинен переконатися, чи ґрунтується відповідна вимога на достатній доказовій базі.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд з прав людини ухвалив рішення у справі "Левчук проти України" (заява № 17496/19), в якій визнав порушення ст.8 Конвенції з прав людини (право на повагу до приватного і сімейного життя). Згідно до ст.8 Конвенції з прав людини, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни,для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. ЄСПЛ у даній справі вказав,що покладаючись на статтю 8 Європейської Конвенції з прав людини, суди не мають бути надмірно формалістичними у своїх рішеннях, які викликають у особи почуття безкарності та піддають Заявника, ще більшому ризику психологічного переслідування та нападу.

Оглянуті в судовому засіданні відеоматеріали підтверджують наявність конфлікту між подружжям щодо володіння спільним майном подружжя. , та підтверджують факт вчинення ОСОБА_2 насильства фізичного характеру відносно заявниці, що є необхідною умовою застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

З пояснень як заявниці, так і заінтересованої особи, а також із показів свідків вбачається, що між сторонами існують неприязні відносини, а також існує конфлікт щодо володіння спільним майном подружжя, зокрема нерухомим майном до складу якого входять житлові квартири та приміщення-магазину для здійснення підприємницької діяльності, з приводу яких у Тернопільському міськрайонному суді вирішується спір щодо їх поділу. Також, судом вирішується справа щодо розірвання шлюбу, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Так, судом встановлено, що 02.04.2022 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , у приміщенні-магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » по АДРЕСА_1 , мав місце конфлікт, в ході якого ОСОБА_2 , згідно показів свідка ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , наносив удари ОСОБА_1 та штовхав її.

Крім цього, 03.06.2022 року, повторно, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мав місце конфлікт біля квартири АДРЕСА_4 , з приводу намагання ОСОБА_2 потрапити у належну йому на прав власності вказану квартиру. Як показав свідок ОСОБА_5 , в ході вказаного конфлікту його батько ОСОБА_2 наносив удари його матері ОСОБА_1 . Крім цього, свідок ОСОБА_9 вказав, що біля будинку АДРЕСА_2 ОСОБА_2 , у присутності працівників поліції, підійшов ззаду до ОСОБА_1 , схопив її за голову та перекинув з лавки. Свідок вказав, що бачив як ОСОБА_2 застосовував фізичне насильство по відношенню до своєї дружини ОСОБА_1 .

Крім цього, факт конфлікту між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 біля квартири АДРЕСА_4 доводиться наявними у матеріалах справи відеоматеріалами.

З описаних вище фактів, судом встановлено, що в ході конфліктів, які виникають між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з приводу володіння майном, ОСОБА_2 застосовує щодо ОСОБА_1 фізичне насильство у виді нанесенні ударів, штовхання, що є підставою для застосування по відношенню до ОСОБА_2 обмежувального припису у виді заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань менше 100 метрів до ОСОБА_1 на строк шість місяців.

Суд вважає, що обмежувальний припис слід застосувати за виключенням приміщення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області та прилеглої до нього території за адресом: АДРЕСА_10 , враховуючи той факт, що між сторонами тривають судові спори з приводу розірвання шлюбу та поділу спільного майна, які розглядаються Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області, участь в яких має право брати ОСОБА_2 .

Твердження ОСОБА_2 про те, що застосування до нього обмежувального припису у виді заборони наближатися на відстань менше 100 метрів до ОСОБА_1 обмежує його право на володіння та користування належним йому на праві власності майном судом до уваги не береться, оскільки особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Тлумачення наведених норм дає підстави для висновку, що тимчасове обмеження права власності кривдника з метою забезпечення безпеки постраждалої особи шляхом встановлення судом обмежувального припису у порядку визначеному Законом №2229-VIII, є легітимним заходом втручання у права та свободи особи. При вирішенні питання щодо застосування такого заходу суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність втручання у права і свободи особи враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи. (Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28 квітня 2020 року у справі № 754/11171/19).

Крім цього, суд зауважує, що в ході розгляду справи судом встановлено, що у квартирі АДРЕСА_4 ОСОБА_2 не проживав, оскільки у вказаній квартирі протягом останніх шести років проживав його син ОСОБА_3 із своєю сім`єю. Крім цього, у квартирах АДРЕСА_11 та АДРЕСА_12 , які об`єднані в одну квартиру, проживає заявник ОСОБА_1 разом із молодшим сином ОСОБА_5 та у вказані квартирі протягом останнього періоду не проживав ОСОБА_2 . У квартирі АДРЕСА_9 учасники справи не проживають, оскільки у вказаній квартирі не зроблений ремонт.

Що стосується приміщення-магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » по АДРЕСА_1 , яке на праві приватної власності належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних частинах, судом встановлено, що протягом останнього періоду часу у вказаному приміщенні, зокрема в його частині, яка придатна до здійснення підприємницької діяльності, такою займається заявник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 немає доступу до нього, що підтвердив в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 .

За встановлених обставин справи суд вважає, що застосування до ОСОБА_2 обмежувального припису у виді заборонити наближатися на відстань менше 100 метрів до ОСОБА_1 , окрім приміщення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області є виправданим, та спрямоване на подальше запобігання виникненню конфліктних ситуацій між ними, які у випадку не застосування обмежувального припису, можуть призвести до заподіяння більш значної шкоди ОСОБА_1 .

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 13, 82, 263, 265, 350-1 350-6 ЦПК України, Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис строком на 6 (Шість) місяців, згідно якого заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань менше 100 метрів до ОСОБА_1 , за винятком приміщення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області та прилеглої до нього території за адресом: АДРЕСА_10 .

Рішення суду підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Повідомити не пізніше наступного дня з дня ухвалення судового рішення уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису щодо ОСОБА_2 для взяття його на профілактичний облік, а також повідомити виконавчі органи міської ради за місцем проживання (перебування) заявника

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Заявник: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_13 , ідентифікаційний код: НОМЕР_2 .

Заінтересована особа: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , фактичне місце проживання: с. Заздрість, Теребовлянського району Тернопільської області, ідентифікаційний код: НОМЕР_3 .

Головуючий суддяВ. Л. Дзюбич