Справа № 444/1511/17 Головуючий у 1 інстанції: Мікула В.Є.
Провадження № 22-ц/811/4595/21 Доповідач в 2 інстанції: Шеремета Н.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Симець В.І.

з участю: ОСОБА_1 ,

представника ОСОБА_2 - Репака В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Жовківського районного суду Львівської області від 01 грудня 2021 року, -

ВСТАНОВИВ:

у червні 2021 року ОСОБА_1 звернулася зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця Андрія Андрійовича у виконавчому провадженні № 65631511.

В обгрунтування скарги покликається на те, що постановою приватного виконавця відкрито виконавче провадження № 65631511 з виконання виконавчого листа № 444/1511/17, виданого 27 травня 2020 року Жовківським районним судом Львівської області про стягнення з неї на користь приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця Андрія Андрійовича судових витрат на правничу допомогу в розмірі 4000 грн. та витрат на правничу допомогу, понесених під час розгляду справи в апеляційному суді в розмірі 2000 грн. Стверджує, що нею подано касаційну скаргу ухвалу Жовківського районного суду Львівської області від 27 травня 2020 року та постанову Львівського апеляційного суду від 02 березня 2021 року справі № 444/1511/17, на підставі яких видано виконавчий лист № 444/1511/17 від 27 травня 2020 року, відтак провадження у справі слід зупинити до розгляду справи Верховним Судом.

Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 01 грудня 2021 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено повністю.

Заяву адвоката Репака В.В. про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати в розмірі 4000 грн.

Ухвалу суду оскаржила ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі покликається на те, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, постановлена з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи. Апелянт стверджує, що не отримувала постанови приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження, не ставила свого підпису в журналі про його отримання в поштовому відділенні в селищі Куликів Жовківського району Львівської області. Зазначає, що суд першої інстанції безпідставно не витребував у приватного виконавця поштове повідомлення про вручення їй постанови про відкриття виконавчого провадження за її особистим підписом. Вважає, що суд першої інстанції упереджено розглядав її справу, а суддя проявив упередженість, зацікавленість та необ`єктивність при розгляді даної справи.З наведених підстав просить ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для розгляду по суті.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення представника ОСОБА_2 - Репака В.В. щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов висновку про те, що виконавчі дії, вчинені приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Шелінською Ю.А. при примусовому виконанні виконавчого листа здійснені з додержанням вимог чинного законодавства, оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження винесена правомірно.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду з огляду на таке.

Нормами ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

За містом ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Встановлено, що скарга подана у строк, визначений ст. 449 ЦПК України.

Аналізуючи зміст скарги, слід зробити висновок, що така подана на постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №65631511 про стягнення з ОСОБА_1 на користь приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця А.А. за судовими рішеннями витрат за надання правничої допомоги.

Судом першої інстанції встановлено, що ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 27.05.2020р, яка була змінена постановою Львівського апеляційного суду від 02.03.2021р. з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) постановлено стягнути на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_2 ) - понесені судові витрати на правничу допомогу в розмірі 4 000 грн.

Постановою Львівського апеляційного суду з ОСОБА_1 стягнуто також витрати на правничу допомогу під час розгляду справи в апеляційному суді в розмірі 2 000,00 гривень.

Постанова Львівського апеляційного суду від 02.03.2021р. набрала законної сили, а відтак підлягала до виконання, незважаючи на її оскарження в касаційному порядку.

На виконання судового рішення щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця А.А. витрат за надання правничої допомоги було відкрито виконавче провадження ВП № 65631511, і таке виконавче провадження було відкрито приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Шелінською Ю.А., про що нею винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, яку оскаржує скаржник ОСОБА_1 .

Разом з тим, оскаржуючи постанову про відкриття виконавчого провадження, винесену приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Шелінською Ю.А. про стягнення судових витрат на користь приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця А.А., скаржник ОСОБА_1 не зазначила приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінську Ю.А., серед учасників справи, як особу, чиї дії оскаржуються.

Приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Шелінська Ю.А. не була залучена до участі у розгляді скарги, хоча скаржником оскаржується постанова про відкриття виконавчого провадження, винесена саме цим приватним виконавцем.

Згідно постанови приватного виконавця Шелінської Ю.А. від 07.06.2021р. ВП 65631511 з примусового виконання виконавчого листа № 444/1511/17, виданого 27.05.2020р. Жовківським районним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь приватного виконавця Пиць Андрія Андрійовича- понесені судові витрати на правову допомогу в розмірі 4 000,00 гривень та витрати на правову допомогу під час розгляду справи в апеляційному суді в розмірі 2 000,00 гривень - закінчено.

Обгрунтовуючи відмову в задоволенні скарги, суд першої інстанції покликався про відсутність порушень приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Ю.А. при вчиненні виконавчих дій при примусовому виконанні виконавчого листа № 444/1511/17, виданого 27.05.2020р. Жовківським районним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь приватного виконавця Пиць Андрія Андрійовича понесених судових витрат на правничу допомогу в розмірі 4000,00 гривень та понесених судових витрат на правничу допомогу під час розгляду справи в апеляційному суді в розмірі 2000,00 гривень.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, Законами, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за подання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що передбачених Законом України «Про виконавче провадження» підстав для повернення виконавчого документа без прийняття до виконання у приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Ю.А. не було, а відтак вона зобов`язана була відкрити виконавче провадження шляхом винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Приватним виконавцем були дотримані норми, викладені у ст. 3, 4, 5, 26 Закону України «Про виконавче провадження».

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити і те, що скаржник ОСОБА_1 у скарзі взагалі не зазначила обґрунтувань поданої нею скарги, не зазначила, з яких підстав вважає незаконною постанову приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Ю.А. про відкриття виконавчого провадження при примусовому виконанні виконавчого листа № 444/1511/17, виданого 27.05.2020р. Жовківським районним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь приватного виконавця Пиць Андрія Андрійовича понесених судових витрат на правничу допомогу в розмірі 4000,00 гривень та понесених судових витрат на правничу допомогу під час розгляду справи в апеляційному суді в розмірі 2000,00 гривень.

Доводи скарги ОСОБА_1 про подання нею касаційної скарги на судові рішення у справі №444/1511/17 та відкриття Верховним Судом касаційного провадження за її касаційною скаргою, не могли бути для приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Ю.А. підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження, оскільки судові рішення набрали законної сили, а відтак підлягали примусовому виконанню.

Крім цього, ОСОБА_1 не надала суду ухвали Верховного Суду, який вправі був постановити ухвалу про зупинення виконання оскаржуваних в касаційному порядку судових рішень до закінчення розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 .

За вищенаведеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що постанова приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Ю.А. про відкриття виконавчого провадження при примусовому виконанні виконавчого листа № 444/1511/17, виданого 27.05.2020р. Жовківським районним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь приватного виконавця Пиць Андрія Андрійовича понесених судових витрат на правничу допомогу в розмірі 4000,00 гривень та понесених судових витрат на правничу допомогу під час розгляду справи в апеляційному суді в розмірі 2000,00 гривень, винесена відповідно до закону, дії приватного виконавця Шелінської Ю.А. також вчинені відповідно до закону, в межах повноважень приватного виконавця, такі право скаржника не порушують, а відтак відсутні підстави для задоволення скарги ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду, які достатньо мотивовані.

Стаття 452 ЦПК України передбачає, що судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України).

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (частина перша та друга статті 137 ЦПК України).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом робами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

В додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зроблено висновки, що «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. […] Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. […] ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. […] саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. […] Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності».

З матеріалів справи убачається, що представника ОСОБА_2 - Репак В.В. подав заяву про стягнення з ОСОБА_1 на користь приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця А.А. 5000.00 грн. витрат на правничу допомогу, долучивши розрахунок №34 за правничі послуги, надані на підставі договору про надання правової допомоги №25 від 14 травня 2020 року, у якому зазначив перелік наданих правничих пологу, платіжне доручення №3449 від 03.02.2022 року на суму 5000.00 грн. В матеріалах справи міститься Договір про надання правової допомоги №25 від 14 травня 2020 року, укладений між Адвокатським бюро «Віталія Репака» та приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Пиць А.А.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 3000.00 грн. витрат, понесених на правничу допомогу, долучивши до відзиву Договір про надання правової допомоги 03/02-1 від 03.02.2022 року, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , акт прийняття-передачі наданих послуг від 09.02.2022 року, звіт адвоката Опришка О.З. про виконану роботу згідно договору про надання правової допомоги від 26.02.2020 року з ОСОБА_4 .

Ознайомившись із матеріалами справи 22.03.2022 року, ОСОБА_1 не подала до суду клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, не заявляла про це і в суді апеляційної інстанції, будучи присутньою в судовому засіданні під час розгляду апеляційної скарги.

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_2 - Репак В.В. повідомив суд апеляційної інстанції про те, що не заперечує щодо зменшення суми витрат за надання правничої допомоги.

З врахуванням вищенаведеного, враховуючи умови договорів про надання правничої допомоги, докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, колегія суддів вважає, що з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 та на користь ОСОБА_4 підлягають стягненню судові витрати за надання правничої допомоги в розмірі по 3000.00 грн., кожному з них.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки оскаржувана ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Жовківського районного суду Львівської області від 01 грудня 2021 року- залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 3000 грн., на користь ОСОБА_4 - 3000 грн. витрат за надання правничої допомоги в суді апеляційної інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 13.06.2022 року.

Головуючий: Н.О. Шеремета

Судді: О.М. Ванівський

Р.П. Цяцяк