ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 675/1571/20

Провадження № 22-ц/4820/974/22

Хмельницький апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Гринчука Р.С., Костенка А.М., Спірідонової Т.В.

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 24 лютого 2022 року, суддя Янішевська О.С., у справі за позовом Комунального підприємства «Ізяславтепломережа» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії,

встановив:

У серпні 2020 року КП «Ізяславтепломережа» звернулося в суд з позовною заявою до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії.

В обґрунтування позову вказало, що 25 вересня 2012 року КП «Ізяславтепломережа» уклало з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 окремі договори про надання послуг з централізованого опалення квартири АДРЕСА_1 , із загальною опалювальною площею 72,6 кв.м. У подальшому, незважаючи на відмову постійно діючої комісії при Ізяславській міській раді Хмельницької області з розгляду питань, пов`язаних з відключенням споживачів від мереж централізованого опалення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 здійснили самовільне відключення від теплових стояків та з 01 жовтня 2018 року припинили здійснювати оплату за надані послуги з постачання теплової енергії, внаслідок чого у ОСОБА_1 утворилась заборгованість за період з 01 жовтня 2018 року по 01 серпня 2020 року в сумі 10459,49 грн., у ОСОБА_2 виникла заборгованість за період з 01 жовтня 2018 року по 01 серпня 2020 року в розмірі 16760,47 грн. Вказану заборгованість, а також понесені судові витрати КП «Ізяславтепломережа» просило стягнути з відповідачів відповідно.

Рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 24 лютого 2022 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП «Ізяславтепломережа» 10459,49 грн. заборгованості за послуги з постачання теплової енергії. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь КП «Ізяславтепломережа», 16760,47 грн. заборгованості за послуги з постачання теплової енергії. Вирішено питання судових витрат.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що факт самовільного від`єднання квартиру квартири АДРЕСА_1 від внутрішньобудинкових мереж централізованого опалення доведено позивачем. Вказане відключення у жовтні 2018 року є неправомірним, оскільки було можливим лише для багатоквартирного житлового будинку в цілому, натомість самовільне відключення споживача від внутрішньобудинкових систем опалення або здійснення такого відключення з порушенням встановленої законодавством процедури не припиняє статусу такого суб`єкта як споживача відповідних комунальних послуг, не звільняє його від необхідності укладення договору на постачання таких послуг та їх оплати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

На обґрунтування скарги апелянт зазначив, що рішення суду є незаконним, ухвалене з порушенням норм процесуального та матеріального права. Судом першої інстанції належним чином не перевірено розмір дійсної заборгованості, не взято до уваги, що послуги з теплопостачання відповідачам фактично не надавались, а розмір заборгованості за період з 01 жовтня 2018 року по 01 серпня 2020 року погашено за рахунок отримання КП «Ізяславтепломережа» монетизованої пільги ОСОБА_1 як учасника бойових дій на загальну суму 36515,78 грн.

У відзиві КП «Ізяславтепломережа» зазначило, що рішення суду є законним та обґрунтованим. Посилання позивача на те, що заборгованість за спожиті послуги була погашена шляхом отримання позивачем соціальної пільги не є обґрунтованим, оскільки відповідна пільга надається на оплату фактично спожитих послуг та не може бути направлена на погашення заборгованості, що виникла раніше.

Розгляд справи проведений в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови у задоволенні апеляційної скарги з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 25 вересня 2012 року між КП «Ізяславтепломережа» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання послуг з централізованого опалення, присвоєний обліковий код споживача 1438 Згідно з умовами договору КП «Ізяславтепломережа» зобов`язалася своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення, а ОСОБА_1 взяв на себе обов`язок своєчасно оплачувати послуги за встановленими тарифами у строки та на умовах, що передбачені договором; опалювальна площа складає 36,3 кв.м. квартири АДРЕСА_1 (а.с. 10-11).

25 вересня 2012 року між КП «Ізяславтепломережа» та ОСОБА_2 був укладений договір про надання послуг з централізованого опалення, присвоєний обліковий код споживача 1439, за умовами якого КП «Ізяславтепломережа» зобов`язалася своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення, а ОСОБА_2 зобов`язався своєчасно проводити оплату послуг за встановленими тарифами у строки та на умовах, що передбачені договором; опалювальна площа складає 36,3 кв.м. квартири АДРЕСА_1 (а.с. 8-9).

За розрахунками КП «Ізяславтепломережа» заборгованість ОСОБА_1 перед позивачем з централізованого опалення за період з 01 жовтня 2018 року 01 серпня 2020 року становить 10459,49 грн., ОСОБА_2 за період з 01 жовтня 2018 року по 01 серпня 2020 року - 16760,47 грн. (а.с. 5-7).

Відповідно до витягу з протоколу №67 від 12 вересня 2018 року власникам квартири АДРЕСА_1 відмовлено в наданні дозволу на відключення від мереж ЦО та отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мереж централізованого опалення квартир (а.с. 14).

Згідно з актом комісії у складі техніка-доглядача КП «Житлосервіс», юрисконсульта КП «Житлосервіс», слюсаря-сантехніка КП «Житлосервіс», у присутності головного інженера КП «Ізяславтепломережа», власника квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_1 , складеним 18 червня 2020 року, власник квартири ОСОБА_1 самовільно, без надання на те дозволу постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань, пов`язаних з відключенням споживачів від мереж централізованого опалення, відключився від мереж ЦО шляхом відрізання відводу від стояка ЦО (а.с. 16).

Допитана в ході судового розгляду в суді першої інстанції свідок ОСОБА_3 , яка обіймає у КП «Ізяславтепломережа» посаду начальника розрахункового відділу, пояснила, що ОСОБА_1 звертався до КП «Ізяславтепломережа» з приводу того, що температурний режим у квартирі АДРЕСА_1 , не відповідає нормі, з цього приводу складалися відповідні акти та здійснювався перерахунок оплати за надання послуг з централізованого опалення у бік зменшення. Крім того, свідок повідомила, що ОСОБА_1 отримує монетизовану пільгу як учасник бойових дій, яка надходить на рахунок КП «Ізяславтепломережа». У встановленому законом порядку ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не відмовилися від отримання послуг з постачання теплової енергії, а тому нарахування оплати за надані послуги не було припинене.

Як передбачає ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Натомість п. 12 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначає, що споживач має право у встановленому законодавством порядку відключитися від систем централізованого теплопостачання та постачання гарячої води.

При цьому, згідно з п. 8 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) споживач зобов`язаний дотримуватися вимог житлового та містобудівного законодавства під час проведення ремонту чи реконструкції житла (іншого об`єкта нерухомого майна), не допускати порушення законних прав та інтересів інших учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг.

Пунктом 40 частини 5 Правил користування тепловою енергією, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 03 жовтня 2007 року, №1198, передбачено обов`язок споживача теплової енергії своєчасно проводити розрахунки за використану теплову енергію.

Індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами (п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 (із змінами), передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку.

Порядком відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерство будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року №4, визначено, що таке відключення відбувається на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади.

Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року №169 було внесено зміни, які унеможливлюють відключення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише будинку в цілому.

Самовільне відключення від мережі центрального опалення не є підставою для звільнення від оплати за послуги з теплопостачання.

Викладене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, наведеними у постановах від 11 листопада 2015 року у справах №6-1192цс15 та № 6-1706цс15 та у постанові Верховного Суду у справі № 226/1437/16-ц від 19 серпня 2019 року.

За встановлених обставин колегія суддів вважає, що підведення централізованого опалення до стояка в межах квартири ОСОБА_1 та ОСОБА_2 свідчить про виконання послуг позивачем. Самовільне відключення шляхом відрізання відводу труб опалення від стояка центрального опалення в квартирі АДРЕСА_1 , не звільняє відповідачів від оплати за послуги з теплопостачання, зобов`язання щодо постачання яких виконувало КП «Ізяславтепломережа», незалежно від споживання цієї послуги або відмови від її споживання відповідачами.

Посилання апелянта на неправильність наданого позивачем розрахунку заборгованості та, відповідно, погашення її внаслідок отримання ОСОБА_1 монетизованої пільги на оплату комунальних послуг колегія суддів не приймає до уваги, оскільки відповідних доказів на підтвердження вказаних доводів апелянтом суду не надано. При цьому, в суді першої інстанції, як в усних так і в письмових поясненнях відповідачі та їх представник не посилалися на неправильність проведення розрахунку заборгованості позивачем та відповідних доказів щодо цього до справи не надавали.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та визначився з правовими нормами, які регулюють спірні правовідносини, внаслідок чого доводи апеляційної скарги слід визнати необґрунтованими.

Керуючись ст.ст. 369, 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 24 лютого 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: Р.С. Гринчук

А.М. Костенко

Т.В. Спіродонова