ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/95/22
провадження № 2-др/753/50/22
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
"09" червня 2022 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді - Заставенко М.О.,
з секретарем судового засідання - Проценко Я.Б.
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача - адвоката Чучковської Анни Вячеславівни про ухвалення додаткового рішення в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання спільною сумісною власністю грошових коштів, стягнення коштів,-
Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 30.05.2022 позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання спільною сумісною власністю грошових коштів, стягнення коштів задоволено, визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 грошові кошти, сплачені ним в порядку погашення особистого боргового зобов`язання, яке виникло на підставі CL-013/057/2008 від 08.02.2008 року протягом 01.03.2009 до моменту його повного погашення 25.06.2011 в розмірі 27578,74 доларів США; стягнуто з ОСОБА_2 в порядку поділу спільного сумісного майна 1/2 частину грошових коштів, сплачених ОСОБА_2 в порядку погашення особистого боргового зобов`язання, яке виникло на підставі CL-013/057/2008 від 08.02.2008 року протягом 01.03.2009 до моменту його повного погашення 25.06.2011 в розмірі 13789,37 доларів США; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 3 754,92 грн.

Звертаючись до суду із зазначеним позовом, позивач одночасно подала заяву, в якій повідомила суд про те, що протягом п`яти днів з моменту ухвалення рішення суду по суті позовних вимог будуть подані докази понесених судових витрат відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

01.06.2022 представник позивача через канцелярію суду подала заяву, в якій просила стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, пов`язані з розглядом цієї справи у розмірі 35 000 грн. Свої вимоги позивач мотивував тим, що такі витрати були фактичними, неминучими та обґрунтованими, а також пропорційними, співмірними та такими, що враховують значення справи для позивача та майновий стан відповідача.

У судове засідання для розгляду заяви про розподіл судових витрат представник позивача та відповідач не з`явились. 09.06.2022 через канцелярію суду відповідачем подано заяву, у якій він просить відкласти розгляд на іншу дату у зв`язку із введенням на території України воєнного стану, а також через те, що він фактично перебуває за межами міста Києва та не отримував заяви про розподіл судових витрат.

Беручи до уваги, що суд ухвалює додаткове рішення протягом 10 днів з дня надходження відповідної заяви (ч. 3 ст. 270 ЦПК України), враховуючи те, що відповідач був повідомлений про дату та час розгляду заяви про розподіл судових витрат ще 02.06.2022, суд вважає, що у відповідача було достатньо часу для ознайомлення з матеріалами справи та підготовки заперечень, якщо відповідач мав би намір на їх подання, а тому об`єктивних підстав для відкладення розгляду даної заяви суд не вбачає.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку із відсутністю сторін.

Дослідивши заяву та матеріали справи, суд встановив наступні обставини приходить до таких висновків.

В провадженні суду знаходилась цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання спільною сумісною власністю грошових коштів, стягнення коштів. Рішенням суду від 30.05.2022 позовні вимоги задоволено.

Під час винесення рішення питання про розподіл витрат, пов`язаних із розглядом справи, не вирішувалось.

З позову вбачається, що позивач просив суд стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в справі, орієнтовний розмір яких був визначений в розмірі 35 000 гривень.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Особи, які порушили права і законні інтереси інших осіб, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення претензії чи позову (ч. 2 ст. 16 ЦПК України).

Одним з основних принципів цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Частиною першою статті 270 ЦПК України визначено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви.

Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. У відповідності до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 4 статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Отже, якщо стороною документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

За положеннями ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

У матеріалах справи міститься договір про надання правничої допомоги № 33 від 01 грудня 2021 року /а.с.199-200,227-228/ (далі - Договір), відповідно до п. 5.1 якого перелік послу, а також розмір та порядок оплати гонорару окремо обумовлюється сторонами та може визначатись додатковою угодою до договору.

Відповідно до Додаткової угоди №1 до Договору, сторони погодили, що вартість послуг становить 35 000 грн /а.с.229/.

До матеріалів справи також додано акт прийому-передачі до Договору з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, оригінал квитанції від 01.06.2022 року на суму 35000 грн (призначення платежу - надання правової допомоги згідно договору № 33 від 01.12.2021 року у справі № 753/95/22)

Вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу суд приймає до уваги наступне: спірні правовідносини є майновими, ціна позову становила 375 492,82 грн., обсяг доказів, наданих стороною позивача на обґрунтування заявлених вимог, відсутність відзиву відповідача та відсутність заперечень відповідача щодо заявленого розміру витрат на правничу допомогу та його клопотання про зменшення та/або звільнення від таких витрат, детальний опис робіт, виконаних адвокатом, та фактична оплата коштів позивачем, що підтверджується оригіналом банківської квитанції, обсяг задоволених позовних вимог, а також враховуючи принцип пропорційності до розміру задоволених позовних вимог, вимога про стягнення витрат на правничу допомогу з відповідача на користь позивача підлягає задоволенню в повному обсязі, а саме в розмірі 35 000 гривень.

Керуючись статтями 133, 137, 139, 141, 270 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на правничу допомогу в розмірі 35 000 гривень.

Позивач (стягувач) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса АДРЕСА_1 .

Відповідач (боржник) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Заставенко М.О.