ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/7269/20Головуючий у 1-й інстанції Сливка Л.М.
Провадження № 22-ц/817/446/22 Доповідач - Міщій О.Я.
Категорія - 305010900
У Х В А Л А

15 червня 2022 року м. Тернопіль

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого - Міщій О.Я.

суддів - Костів О. З., Шевчук Г. М.,

при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16.02.2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення майнової шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

17.03.2022 року ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 16.02.2022 року, не сплативши судовий збір.

Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 28.03.2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху, надано строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали, для оплати витрат судового збору в розмірі 1362 гривні.

Ухвала про залишення апеляційної скарги без руху 29.03.2022 року надіслана ОСОБА_1 на зазначену ним в апеляційній скарзі адресу в АДРЕСА_1 , однак вказану ухвалу він не отримав, а рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення повернулося, із зазначенням причини невручення за закінченням терміну зберігання.

Станом на 15.06.2022 року вимоги ухвали Тернопільського апеляційного суду від 28.03.2022 року ОСОБА_1 не виконані.

З дня надходження справи до апеляційного суду скаржник жодного разу не поцікавився станом розгляду його апеляційної скарги.

При цьому ОСОБА_1 не повідомляв суд про будь-які обставини, які зумовили неможливість отримання та виконаня вимог ухвали Тернопільського апеляційного суду від 28.03.2022 року.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Частиною третьою статті 13 ЦПК України визначено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно статей 43, 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

За змістом статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожному гарантовано право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Однією з основних гарантій права сторони на судовий захист є право оскарження судових рішень (стаття 129 Конституції України). Реалізація цього права здійснюється, зокрема, шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що «право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (Рішення ЄСПЛ від 06 грудня 2007 року у справі «Воловік проти України»).

ЄСПЛ неодноразово вказував, що на зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись із подіями процесу (Рішення ЄСПЛ у справах «Гуржій проти України», заява № 326/3, 01 квітня 2008 року, «Олександр Шевченко проти України», № 8771/02, § 27, 26 квітня 2007 року). Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. У Рішенні ЄСПЛ від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

До такого ж висновку дійшов у своїй постанові від 16 грудня 2020 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 530/1730/16-ц (№ 61-19370св19 ).

Відповідно частини 2 статті 357 ЦПК України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Відповідно частини 3 статті 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається не поданою і повертається позивачеві.

Враховуючи, що вимоги ухвали Тернопільського апеляційного суду від 28.03.2022 року не виконані, апеляційна скарга підлягає поверненню.

Відповідно до частини 7 статті 185 ЦПК України, повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення апеляційної скарги.

Таким чином, повернення апеляційної скарги не є перешкодою для реалізації права апеляційного оскарження рішення суду, передбаченого статтею 17 ЦПК України та пунктом 8 частини 1 статті 129 Конституції України.

На підставі наведеного та керуючись статтями 185, 260, 261, 357 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16.02.2022 року визнати неподаною, повернувши її заявнику ОСОБА_1 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: