ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2022 року м.Суми

Справа №585/2761/21

Номер провадження 22-ц/816/370/22

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Левченко Т. А.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Райз-Схід»

на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 01 грудня 2021 року в складі судді Цвєлодуб Г.О., ухваленого в м. Ромни Сумської області, повний текст якого складено 06 грудня 2021 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Райз-Схід», третя особа: Приватне акціонерне товариство «Райз-Максимко», про скасування рішення про державну реєстрацію прав та обмежень,

в с т а н о в и в :

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що йому на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 3,126 га, розташована на території Бобрицької сільської ради Роменського району. 15 січня 2015 року між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Райз-Схід» (далі по тексту ТОВ «Ройз-Схід») був укладений договір оренди землі, за яким належна йому на праві власності земельна ділянка була передана відповідачу в оренду, строком на 5 років. У лютому 2021 року йому стало відомо про те, що нібито 10 жовтня 2018 року була укладена угода відносно вказаної вище земельної ділянки про заміну сторони та внесення змін до договору оренди землі. Проте, оскільки дану додаткову угоду від 10 жовтня 2018 року він не підписував, тому вважає її неукладеною. 26 лютого 2021 року на адресу відповідача та Приватного акціонерного товариства «Райз-Максимко» (далі по тексту ПрАТ «Райз-Максимко») ним була направлена претензія, в якій він запропонував в добровільному порядку в строк до 10 березня 2021 року укласти угоду про припинення дії додаткової угоди про заміну сторони та внесення змін до договору оренди землі від 15 січня 2015 року, яка датована 10 жовтня 2018 року, та подати її державному реєстратору для внесення відповідних змін до Державного реєстратора.

Посилаючись на викладене, просив скасувати рішення державного реєстратора КП «Реєстраційно-інвентаризаційна служба» В`язівської сільської ради Сумської області Фальченко Ю.Л. про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний номер 38406725, від 29 листопада 2017 року додаткової угоди про заміну сторони та внесення змін до Договору оренди, серія та номер: б/н, виданий 10 жовтня 2018 року.

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 01 грудня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Скасовано рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційно-інвентаризаційна служба» В`язівської сільської ради Сумської області Фальченко Ю.Л. про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний номер 38406725, від 29 листопада 2017 року додаткової угоди про заміну сторони та внесення змін до Договору оренди, серія та номер: б/н, виданий 10 жовтня 2018 року.

Стягнуто з ТОВ «Райз-Схід» на користь ОСОБА_1 витрати по оплаті судового збору в розмірі 908 гривень.

Будучи незгодним із судовим рішенням ТОВ «Райз-Схід» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не були взяті до уваги доводи сторони відповідача, щодо отримання позивачем, починаючи з листопада 2018 року, орендної плати у більшому розмірі від даного Товариства. Вважає, що не підписаний позивачем його примірник додаткової угоди, не свідчить про проведення державної реєстрації права оренди за відповідача з порушенням вимог чинного законодавства.

Звертає увагу і на те, що матеріали справи не містять доказів направлення позивачем претензії, що спростовує факт виконання позивачем вимог ст. 16 ЦПК України щодо вжиття заходів для досудового врегулювання спору.

Зазначає, що судом першої інстанції не було перевірено чи підписувалася позивачем позовна заява, адже його підписи на позовній заяві та на завірених копіях додатків до позову різняться.

Як на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, заявник апеляційної скарги вказує на наступне: несвоєчасне направлення копій ухвали про відкриття провадження та позовної заяви з додатками, що призвело до порушення прав відповідача, передбачених ч.ч. 1, 3 ст. 2 , ч. 7 ст. 178 ЦПК України; справа розглянута суддею, яка підлягала відводу, про що товариством було заявлено клопотання, в задоволенні якого було безпідставно відмовлено; допущено до участі в справі в якості представника позивача особу, яка не є адвокатом; під час проведення підготовчого судового засідання, судом першої інстанції не було з`ясовано визначені ч.ч 5-8, 10, 12, 14 та 19 ст. 197 ЦПК України питання.

Від позивача ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість судового рішення, просить його залишити без змін, а доводи апеляційної скарги без задоволення.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про день а час слухання справи повідомлені належним чином, тому колегія суддів вважає за необхідне слухати справу у їх відсутність на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У справі, що переглядається, суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить земельна ділянка, площею 2,944 га, кадастровий номер :01:003:0180, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Бобрицької сільської ради Роменського району Сумської (а.с. 15, 25).

15 січня 2015 року між ОСОБА_1 та ПрАТ «Райз-Максимко» був укладений договір оренди землі, відповідно до умов якого позивачем була передана належна йому земельна ділянка за кадастровим номером :01:003:0180, строком на 5 років (а.с. 16-17). Того ж дня сторонами договору підписано акт приймання - передачі земельної ділянки до договору оренди землі від 15 січня 2015 року (а.с. 18). Право оренди земельної ділянки за ПрАТ «Райз-Максимко» в Державному реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права було внесено 12 травня 2016 року (а.с. 22).

Додатковою угодою б/н (про зміну сторони та внесення змін до договору оренди) від 10 жовтня 2018 року, зі згоди орендодавця ОСОБА_1 (яка виражається шляхом підписання даної угоди) ПрАТ «Райз-Максимко» передало новому орендарю ТОВ «Райз-Схід» права та обов`язки орендаря, передбачені договором оренди від 15 січня 2015 року. Сторони погодили внести зміни, зокрема, до розміру орендної плати, що становить 10% нормативної грошової одиниці земельної ділянки, що складає 7850 грн 01 коп. та визначили строк дії договору, який поновлюється (продовжується) до 12 травня 2023 року (а.с. 23). Угода складена в чотирьох примірниках, по одному примірнику для кожної сторони та один примірник для органу реєстрації. Підпис орендодавця ОСОБА_1 в долученому до матеріалів справи примірнику угоди відсутній.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за № 256721589 від 17 травня 2021 року, на підставі рішення про державну реєстрацію права та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 38406725 від 29.11.2017 10:43:08, Фальченко Юрій Леонідович, Комунальне підприємство «Реєстраційно-інвентаризаційна служба» В`язівської сільської ради Сумської області, підстава для державної реєстрації: договір оренди землі, серія та номер: б/н, виданий 15.01.2015, видавник: укладений між ПрАТ «Райз-Максимко» та ОСОБА_1 ; додаткова угода про заміну сторони та внесення змін до договору оренди, серія та номер: б/н, виданий 10.10.2018, видавник: сторони додаткової угоди, за ТОВ «Райз-Схід» зареєстровано право оренди земельної ділянки, строком дії 12 травня 2023 року з правом пролонгації (а.с. 25-26).

КП «Реєстраційно-інвентаризаційна служба» В`язівської сільської ради Сумської області припинило свою діяльність 23 травня 2018 року, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 29).

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що додаткова угода №б/н від 10 жовтня 2018 року позивачем не підписана, а тому вона є неукладеною. Факт реєстрації права оренди за відсутності належним чином укладеного договору оренди не відповідає загальному принципу цивільного законодавства та свідчить про зловживання орендарем цивільним правом, тому, таке право не підлягає захисту.

Також, суд першої інстанції вказував і на те, що додаткова угода була датована 10 жовтня 2018 року, тоді як запис до реєстру була внесена 29 листопада 2017 року.

Колегія суддів погоджується з висновками суду про наявність підстав для задоволення позову, так як суд дійшов їх правильно встановивши фактичні обставини справи, з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Згідно із ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті).

Частиною 3 статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису частини першої статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини.

У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним не виникли.

Як передбачено частиною першою статті 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

У відповідності до положень ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.

Виходячи з приписів ст. 6, ч. 1 ст.627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).

За змістом ч. 1 ст. 14, ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

Істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

У відповідності з вимогами ч. 3 ст. 263 ЦПК України колегія суддів враховує також висновки Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладені у постанові від 16 червня 2020 року у справі №145/2047/16-ц (провадження №14-499цс19), в якій Верховний Суд зазначив, що у разі ж якщо сторони не досягли згоди щодо усіх істотних умов договору оренди землі, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини. Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено. У випадку оспорювання самого факту укладення правочину, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства.

Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини 3 статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на доказування суми заборгованості для її відшкодування з іншої сторони, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду без відповідних дій з боку сторони з приводу необхідності надання чи збирання певних засобів доказування.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як уже зазначалося, наданий позивачем примірник додаткової угоди до договору, датований 10 жовтня 2018 року, підписаний лише уповноваженими особами ПрАТ «Райз-Максимко» та ТОВ «Райз-Схід», а підпис орендодавця ОСОБА_1 відсутній.

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, як в суді першої інстанції, так і в доводах апеляційної скарги, вказував на те, що ОСОБА_1 не було підписано лише свого примірника договору, що у свою чергу не свідчить про не укладення цієї додаткової угоди. Проте, доказів на підтвердження своїх доводів відповідач під час розгляду справи інстанційними судами надано не було, з клопотанням про їх витребування також до суду не звертався.

Колегія суддів звертає увагу і на те, що виходячи з положень п. 8 додаткової угоди до договору оренди землі від 10 жовтня 2018 року, після підписання цієї угоди її примірник угоди мав бути наданий не лише позивачу, а й ТОВ «Райз-Схід», ПрАТ «Райз-Максимко» та органу реєстрації. Тобто, відповідач не був позбавлений можливості надати суду свій примірник цього договору.

Крім того, суд першої інстанції обґрунтовано звернув увагу на те, що право оренди за відповідачем на належну ОСОБА_1 земельну ділянку, була зареєстрована державним реєстратором 27 листопада 2017 року, тобто ще до укладення додаткової угоди про зміну сторони та внесення змін до договору оренди від 10 жовтня 2018 року.

У постанові від 05 серпня 2020 року у справі № 125/702/17 Верховний Суд дійшов висновку, що реєстрація неукладеного між сторонами договору оренди порушує права та законні інтереси позивача на розпорядження власністю - земельною ділянкою. Реєстрація права оренди на земельну ділянку, коли договір оренди власник ділянки фактично не підписував, тобто цей правочин є неукладеним, не відповідає вимогам закону. При цьому, обраний позивачем спосіб захисту шляхом скасування державної реєстрації є ефективним, а задоволення позову в цій частині забезпечить реальне відновлення порушеного права.

Таким чином, з огляду на те, що позивач додаткової угоди про зміну сторони та внесення змін до договору оренди від 10 жовтня 2018 року, якою було збільшено строк оренди не підписував, тому суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про задоволення позову ОСОБА_1 .

Посилання відповідача про обізнаність позивача про укладення додаткової угоди, про що свідчить отримання ним орендної плати у більшому розмірі, не впливає на встановлений факт не укладення цієї додаткової угоди.

Щодо доводів апеляційної скарги відповідача про відсутність в матеріалах справи доказів надсилання претензії, то колегія суддів звертає увагу на те, що частиною 1 статті 16 ЦПК України визначено, що сторони вживають заходів для досудового врегулювання спору за домовленістю між собою або у випадку, коли такі заходи є обов`язковими згідно із законом. Проте, таких обставин не було встановлено.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 60 ЦПК України, представником у суді першої інстанції може бути адвокат або законний представник.

З матеріалів справи слідує, що наказом директора Конотопського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги від 08 вересня 2021 року начальник відділу «Роменське бюро правової допомоги» Єрньєй А.А., уповноважена на надання безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_1 (а.с. 30).

Залучаючи до участі в справі, як представника позивача Єрньєй А.А., яке не є адвокатом, суд першої інстанції не врахував положення ст.60 ЦПК України. Разом з тим, розгляд справи з участю неналежного представника не є підставою для скасування законного та обґрунтованого судового рішення.

Позивач ОСОБА_1 був присутній в судовому засіданні та підтримав свої позовні вимоги, не висловлював жодних заперечень щодо подання ним позову та доданих до неї документів, які за ствердженням відповідача підписані різними підписами.

Колегією суддів не було встановлено також і порушень прав відповідача, на які товариство посилається в своїх доводах. Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 03 листопада 2021 року продовжено ТОВ «Райз-Схід» строк для подання відзиву, який було встановлено ухвалою цього ж суду від 05 жовтня 2021 року (а.с. 57).

Поданий відповідачем відзив на позову заяву був врахований судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного судового рішення.

Підлягають відхиленню також і доводи апеляційної скарги про безпідставність відмови у задоволенні поданої заяви про відвід судді Цвєлодуб Г.О., так як обставини на які посилається ТОВ «Райз-Схід», а саме несвоєчасне направлення копії ухвали про відкриття провадження у справі не свідчить про упередженість судді та не є підставою для відводу судді.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційнийсуд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Райз-Схід» залишити без задоволення, рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 01 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: О. Ю. Кононенко

Т. А. Левченко