Номер провадження: 22-ц/813/1694/22
Головуючий у першій інстанції Пучкова І. М.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д.,

при секретарі судового засідання Поворозко І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Голотової Маріанни Миколаївни на рішення Київського районного суду м. Одеси від 26 червня 2020 року в цивільній справі за позовом ТОВ «Фінансова Компанія «Укрфінанс Груп» до державного реєстратора КП «Департамент державної реєстрації» Вальвакова Дмитра Гаріальдовича, ОСОБА_1 про визнання противоправними та скасування рішень та записів про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, за зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до ТОВ «Фінансова Компанія «Укрфінанс Груп», державного реєстратора КП «Департамент державної реєстрації» Манюти Сергія Васильовича про скасування запису в державному реєстрі прав на нерухоме майно, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2019 року позивач ТОВ «Фінансова Компанія «Укрфінанс Груп» звернулось до суду з позовом до ТОВ «Фінансова Компанія «Укрфінанс Груп» до Державного реєстратора КП «Департамент державної реєстрації» Вальвакова Дмитра Гаріальдовича, ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (т. 1, а.с. 1-6).

Відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду з зустрічною позовною заявою до ТОВ «Фінансова Компанія «Укрфінанс Груп» та державного реєстратора КП «Агенція реєстраційних послуг» Манюти Сергія Васильовича, в якій просить суд скасувати запис у Державному реєстрі прав на нерухоме майно про проведену державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна - житловий будинок з господарсько-побутовими спорудами та будівлями за адресою АДРЕСА_1 , за ТОВ «Фінансова Компанія «Укрфінанс Груп»; скасувати запис у Державному реєстрі прав на нерухоме майно про проведену державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна - земельну ділянку з кадастровим номером :33:019:0038 за адресою: АДРЕСА_1 , за ТОВ «Фінансова Компанія «Укрфінанс Груп» (т. 5, а.с. 8-13).

Рішенням Київського районного суду м. Одеси (головуючий - суддя Пучкова І.М.) від 26 червня 2020 року позовну заяву ТОВ «Фінансова Компанія «Укрфінанс Груп» вирішено задовольнити частково. Визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора КП «Департамент державної реєстрації» Вальвакова Дмитра Гаріальдовича від 05.08.2019 року, індексний номер: 48101699, про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна - житлового будинку з господарсько-побутовими спорудами та будівлями, загальною площею 430,7 кв.м., житловою площею 220, 4 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 . Визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора КП «Департамент державної реєстрації» Вальвакова Дмитра Гаріальдовича від 05.08.2019 року, індексний номер: 48101747 про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна - земельну ділянку, площею 0,1311 га., кадастровий номер :33:019:0038, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 . У задоволенні позовної заяви про скасування записів № 32691484, № 32691539 у Державному реєстрі прав на нерухоме майно про проведену державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна - житловий будинок з господарсько-побутовими спорудами та будівлями, загальною площею 430,7 кв.м., житловою площею 220, 4 кв.м., на земельну ділянку, площею 0,1311 га., кадастровий номер :33:019:0038, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 суд вирішив відмовити.

Зустрічна позовна заява ОСОБА_1 до ТОВ «Фінансова Компанія «Укрфінанс Груп» про скасування записів в Державному реєстрі прав на нерухоме майно про проведену державну реєстрацію права власності на житловий будинок з господарсько-побутовими спорудами та будівлями, загальною площею 430,7 кв.м., житловою площею 220, 4 кв.м., та на земельну ділянку, площею 0,1311 га., кадастровий номер :33:019:0038, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , залишена без задоволення. Також суд вирішив питання щодо стягнення судового збору зі сторін (т. 5, а.с. 164-174).

Не погоджуючись з вказаним рішенням 10.08.2020 року представник ОСОБА_1 - адвокат Голотова Маріанна Миколаївна звернулась до суду з апеляційною скаргою. Апелянт зазначає, що на час розгляду справи та ухвалення судових рішень, на які посилається суд першої інстанції у ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінансгруп» були відсутні речові права на спірне майно з огляду на що їх права в цій цивільній справі жодним чином не зачіпались. Державна реєстрація за ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінансгруп» відбувалась в часі пізніше, ніж винесені судові рішення та при наявності двох арештів, накладених ухвалами Київського районного суду м. Одеси, винесених судом саме з метою забезпечення недопущення здійснення будь-яким дій, які унеможливили б виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог ОСОБА_1 . Одночасно апелянт зауважує, що в якості підстав набуття речових прав на спірне майно ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінансгруп» зазначає договір про внесення змін до іпотечного договору, іпотечний договір серія та номер 153, виданий 15.03.2018 року. Саме цей іпотечний договір, як зазначає апелянт, було скасовано судовими рішеннями. Також апелянт зазначає, що іпотечний договір було укладено сторонами штучно, без ознак реальності настання зобов`язань за наслідками такого укладення. Апелянт вважає, що державний реєстратор повинен був відмовити у проведенні державної реєстрації права власності на спірне майно, оскільки були наявні обтяження на вказане майно, а у ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінансгруп» були відсутні речові права на спірне майно. Тому апелянт просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінансгруп» залишити без задоволення, а позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити (т. 5, а.с. 183-192).

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 14, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило затягування розгляду справи по незалежним від суду причинам.

Сторони в судове засідання не з`явились, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Клопотання про розгляд справи в режимі відео конференції до суду не подавали. Представника ОСОБА_1 - адвокат Голотова Маріанна Миколаївна подала клопотання про розгляд справи за відсутності сторони.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача та дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що станом на дату проведення державної реєстрації права власності на домоволодіння та земельну ділянку за ОСОБА_1 , власником нерухомого майна було зареєстровано ТОВ «Фінансова Компанія «Укрфінанс Груп». Оскільки рішення судів в справі № 520/3675/18 не містять будь-яких висновків про необхідність скасування, зміни або припинення записів в Державному реєстрі речових прав стосовно речових прав ТОВ «Фінансова Компанія «Укрфінанс Груп» на домоволодіння та земельну ділянку, в тому числі й про витребування нерухомого майна з володіння ТОВ «Фінансова Компанія «Укрфінанс Груп», суд дійшов висновку, що ці судові рішення не є рішеннями щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно ТОВ «Фінансова Компанія «Укрфінанс Груп», а тому, не могли бути використані, як підстава для вчинення реєстраційних дій зі скасування записів про речові права позивача та реєстрацію права власності відповідача ОСОБА_1 , оскільки зумовлювало існування суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами, що, в силу приписів закону, є неприпустимим.Державний реєстратор ОСОБА_2 після прийняття заяви на проведення реєстраційних дій щодо реєстрації права власності на нерухоме майно за ОСОБА_1 , зобов`язаний був зупинити проведення таких реєстраційних дій та повідомити останнього про зупинення та підстави зупинення, проте, в порушення Закону, цього не зробив та прийняв рішення про державну реєстрацію. А крім того, державний реєстратор Вальваков Д.Г. зобов`язаний був відмовити в проведені державної реєстрації права власності на домоволодіння та земельну ділянку за ОСОБА_1 , оскільки, на час прийняття державним реєстратором рішень, у державному реєстрі були наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами, а подані рішення судів не давали змогу державному реєстраторові встановити припинення речових прав ТОВ «Фінансова Компанія «Укрфінанс Груп». Тому суд вирішив частково задовольнити вимоги первісного позову. Щодо інших позовних вимог та вимог зустрічного позову суд першої інстанції зазначив, що обраний ТОВ «Фінансова Компанія «Укрфінанс Груп» та ОСОБА_1 спосіб захисту, а саме, скасування записів в Державному реєстрі прав на нерухоме майно про проведену державну реєстрацію права власності не є належним способом захисту, оскільки прямо суперечить положенням ч. 3 ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно». Тому суд вирішив залишити без задоволення позовні вимоги ТОВ «Фінансова Компанія «Укрфінанс Груп» до ОСОБА_1 в частині скасування запису № 32691484 в Державному реєстрі прав на нерухоме майно про проведену державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна - житловий будинок з господарсько-побутовими спорудами та будівлями, та скасування запису № 32691539 в Державному реєстрі прав на нерухоме майно про проведену державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна - земельну ділянку, кадастровий номер :33:019:0038 що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 , та позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «Фінансова Компанія «Укрфінанс Груп» про скасування запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про проведену державну реєстрацію права власності на домоволодіння та земельну ділянку.

Апеляційний суд відмовляє в задоволенні апеляційної скарги з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Фактичні обставини справи

Щодо реєстрації права власності на спірне нерухоме майноза ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як встановлено рішенням Київського районного суду м. Одеси, залишеного без змін постановою Одеського апеляційного суду в рамках цивільної справи № 520/3675/18, які є чинними на теперішній час на підставі договору купівлі-продажу від 17.07.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Іллічовою Н.А., ОСОБА_1 придбав у власність земельну ділянку, площею 0,1311 га., кадастровий номер: :33:019:0038, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01 на якій розташовані житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, що складаються в цілому з: в цілому з: літ. «Н» - житлового будинку, загальною площею 430,7 м2, житловою площею 220,4 м2; літ. «О» - котельної: літ. «Р» - гаражу; літ. «С» - будинку охорони; літ. «Т» - вольєру; літ. «У» - бесідки; літ. «П» - басейну; І - вимощення; № 1-4- огорожі, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, та які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 08.09.2017 року по цивільної справі № 522/2881/17 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності на нерухоме майно відповідача на виконання умов договору займу (розписки) від 07.04.2016 року, було визнано право власності за ОСОБА_3 на земельну ділянку розміром 0,1311 га, кадастровий номер: :33:019:0038, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01 а також житловий будинок, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . У рішенні суду зазначено, що відповідач згідно наданих письмових пояснень визнає факт наявності заборгованості у розмірі 1 400 000 дол. США та не заперечує проти переходу права власності на його нерухоме майно у вигляді земельної ділянки та житлового будинку із надвірними спорудами, а також просить розглядати справу у його відсутності.

Відповідно до умов договору купівлі-продажу від 22.12.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Саганович О.Ю. ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_4 придбав у власність житловий будинок АДРЕСА_1 , з надвірними спорудами, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, який розташований на земельній ділянці, площею 0,1311 га.

В той же день 22.12.2017 року, шляхом укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Саганович О.Ю., ОСОБА_3 продав ОСОБА_5 і земельну ділянку площею 0,1311 га., кадастровий номер: :33:019:0038, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01., розташовану на АДРЕСА_1 .

На підставі зазначених договорів приватним нотаріусом Саганович О.Ю. 22.12.2017 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно були внесені відомості про реєстрацію права власності ОСОБА_4 на житловий будинок, загальною площею 430,7 кв.м, та земельну ділянку розміром 0,1311 га, кадастровий номер: :33:019:0038, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 .

Для забезпечення кредитного договору № ОК 2018-01157 від 15.03.2018 року, а також додаткових угод до нього 15.03.2018 року ОСОБА_4 передав в іпотеку ПАТ «Банк Восток» житловий будинок з господарсько-побутовими спорудами та будівлями та земельну ділянку, площею 01311 га., які розташовані на АДРЕСА_1 . На підставі даного договору, посвідченого приватним нотаріусом Гашевою В.В. було вчинено заборона відчуження даного іпотечного майна.

Разом з тим, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 08.09.2017 року в справі № 522/2881/17 було скасовано постановою апеляційного суду від 06.09.2018 року, а справа направлена за підсудністю до Київського районного суду м. Одеси. Як вбачається з інформації в Єдиному державному реєстрі судових рішень 03.09.2020 рішенням Київського районного суду м. Одеси в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності на нерухоме майно було відмовлено. Вказане рішення набрало законної сили та в подальшому не оскаржувалось.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 21.12.2018 р., яке залишено без змін Постановою Одеського апеляційного суду від 24.07.2019р., було задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 та ПАТ «Банк Восток». Витребувано на користь ОСОБА_1 житловий будинок, загальною площею 430, 7 кв.м., та земельну ділянку розміром 0,1311 га, кадастровий номер : :33:019:0038, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , з володіння ОСОБА_4 , скасовано запис про державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 на житловий будинок, загальною площею 430,7 кв.м., та земельну ділянку, розміром 0,1311 га, кадастровий номер: :33:019:0038, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ; Визнано недійсним договір іпотеки від 15 березня 2018 року № 153, що укладений між ОСОБА_4 та Публічним Акціонерним Товариством «Банк Восток», посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гашовою В.В., щодо передачі в іпотеку житлового будинку, загальною площею 430,7 м2, за адресою: АДРЕСА_1 , та земельної ділянки, розміром 0,1311 га, кадастровий номер: :33:019:0038, за адресою: АДРЕСА_1 .

05.08.2019 року о 16:33:20 державним реєстратором КП «Департамент державної реєстрації» в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно проведено державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на житловий будинок з господарсько-побутовими спорудами та будівлями, загальною площею 430,7 кв. м., житлова площа 220,4 за адресою: АДРЕСА_1 . Також 05.08.2019 року о 16:37:39 державним реєстратором КП «Департамент державної реєстрації» у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно проведено державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на земельну ділянку кадастровий номер :33:019:0038, площею 0,1311 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Підставою для державної реєстрації права власності на нерухоме майно за ОСОБА_1 стали: постанова, серія та номер 22-ц/813/4047/19, виданий 24.07.2019, видавник: Одеський апеляційний суд; рішення суду, серія та номер 520/3675/18, виданий 21.12.2018, видавник Київський районний суд м. Одеси.

Вказані обставини підтверджуються інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №183684195, що сформована 04.10.2019 та не заперечувались сторонами в процесі розгляду справи.

Щодо реєстрації права власності на спірне нерухоме майно за ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНАНС ГРУП».

Як було вище зазначено, 22.12.2017 року, ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_4 придбав у власність спірний житловий будинок АДРЕСА_1 і земельну ділянку площею 0,1311 га. Для забезпечення кредитного договору № ОК2018-01157 від 15.03.2018 року, а також додаткових угод до нього 15.03.2018 року ОСОБА_4 передав вказане майно в іпотеку ПАТ «Банк Восток».

22.05.2019 між ПАТ «Банк Восток» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНАНС ГРУП» був укладений договір відступлення права вимоги за кредитним договором № ОК2018-01157 від 15.03.2018 року та договором іпотеки, укладеним на забезпечення його виконання (т. 4, а.с. 205-206).

02.08.2019 о 14:34:51, Державним реєстратором Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Манютою Сергієм Васильовичем проведено державну реєстрацію права власності за ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНАНС ГРУП» на житловий будинок з господарсько-побутовими спорудами та будівлями, загальною площею 430,7 кв. м., житлова площа 220,4, за адресою: АДРЕСА_1 . Також 02.08.2019 о 14:37:53 Державним реєстратором Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Манютою Сергієм Васильовичем проведено державну реєстрацію права власності за ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНАНС ГРУП» на земельну ділянку, кадастровий номер :33:019:0038, площею 0,1311 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Право власності зареєстровано за ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНАНС ГРУП» на підставі вимоги, серія та номер: 135/0619, виданий 22.05.2019, видавник: ТОВ «ФК «УКРФІНАНС ГРУП»; договору про внесення змін до іпотечного договору, серія та номер: 30, виданий 10.01.2019, видавник: ПН ОМНО Гашова В.В.; іпотечного договору, серія та номер: 153, виданий 15.03.2018, видавник: ПН ОМНО Гашова В.В.; звіту про вартість майна серія та номер: А827-191806-026, виданий 18.06.2019 видавник: ТОВ «ІНЕО»; доказів повідомлення, серія та номер: б/н, видавник: ТОВ «ФК «УКРФІНАНС ГРУП». Вказані обставини підтверджуються витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер 176310373 сформованого 05.08.2019 року та індексний номер 176311425, сформований 05.08.2019 року.

Отже, з наведеного вбачається, що право власності на спірне нерухоме майно було зареєстровано за ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНАНС ГРУП» 02.08.2019, а за ОСОБА_1 05.08.2019.

Нормативно-правова база та оцінка апеляційного суду

Відповідно до ч. 1 ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

За положеннями статті 37 вказаного Закону іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя чи іпотечний договір, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, є документами, що підтверджують перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя та є підставою для внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Право власності іпотекодержателя на предмет іпотеки виникає з моменту державної реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя чи відповідного застереження в іпотечному договорі.

Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНАНС ГРУП» не було залучено до участі в справі № 520/3675/18. Відомості щодо існування рішення у вказаній справі як у ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНАНС ГРУП», так і в реєстратора були відсутні. Доказів на спростування вказаних обставин апелянтом надано не було. З огляду на вказане апеляційний суд відхиляє відповідні доводи апеляційної скарги.

Крім того, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 24 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» підставою для відмови в державній реєстрації прав є наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно.

Разом з тим, згідно з п. 7 ч. 4 цієї ж статті відмова в державній реєстрації прав з підстави, зазначеної у пункті 6 частини першої цієї статті, не застосовується у разі державної реєстрації права власності на нерухоме майно іпотекодержателем - фінансовою установою в порядку, передбаченому статтями 33-38 Закону України "Про іпотеку". Наявність зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки обтяжень, інших речових прав, у тому числі іпотеки, на передане в іпотеку майно не є підставою для відмови у державній реєстрації права власності за іпотекодержателем.

Зазначені положення законодавства спростовують доводи апелянта щодо обов`язку реєстратора відмовити в державній реєстрації прав на спірне нерухоме майно за ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНАНС ГРУП» в зв`язку з існуванням обтяжень на момент реєстрації права власності.

Щодо скасування записів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно як способу захисту порушених прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 2 вказаної статті передбачений перелік способів захисту цивільних прав та інтересів. Разом з тим вказаний перелік не є вичерпним, що логічно випливає зі змісту частини 3 статті: суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Одночасно, частина друга статті встановлює, що у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Касаційний цивільний суд Верховного Суду в своїй постанові від 10.11.2021 в справі № 361/3659/18 зазначив, що для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право/інтерес позивача підлягає захисту обраним ним способом.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 23 червня 2020 року у справі № 906/516/19 зроблено висновок щодо застосування статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», який набрав чинності з 16 січня 2020 року, згідно з яким: «у розумінні положень наведеної норми у чинній редакції (яка діяла на час ухвалення судом апеляційної інстанції оскарженої постанови у справі), на відміну від положень частини 2 статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у попередній редакції, яка передбачала такі способи судового захисту порушених прав як скасування записів про проведену державну реєстрацію прав та скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, наразі способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав. При цьому з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Викладене свідчить, що з 16.01.2020 такого способу захисту порушених речових прав як скасування запису про проведену державну реєстрацію права закон не передбачав, тому апеляційний господарський суд помилково констатував необхідність застосування позивачем такого способу судового захисту, який в практичному аспекті не зможе забезпечити і гарантувати позивачеві відновлення порушеного права, а отже неспроможний надати особі ефективний захист її прав. Водночас колегія суддів зазначає, що у пункті 3 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству" унормовано, що судові рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що на момент набрання чинності цим Законом набрали законної сили та не виконані, виконуються в порядку, передбаченому Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" до набрання чинності цим Законом. Отже, за змістом цієї правової норми виконанню підлягають виключно судові рішення: 1) про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 2) про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 3) про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, тобто до їх переліку не належить судове рішення про скасування запису про проведену державну реєстрацію права, тому починаючи з 16.01.2020 цей спосіб захисту вже не може призвести до настання реальних наслідків щодо скасування державної реєстрації прав за процедурою, визначеною у Законі України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"».

Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 20 серпня 2020 року у справі № 916/2464/19 та Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 вересня 2020 року у справі № 352/1021/19 (провадження № 61-7648св20).

Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, враховуючи наведене та оскільки до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» були внесені зміни, що стосуються порядку скасування рішення державного реєстратора на підставі судового рішення, апеляційний суд відхиляє відповідні доводи апелянта.

Щодо інших доводів апеляційної скарги, апеляційний суд зауважує, що Європейський суд з прав людини неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Ruiz Torija v. Spain, серія А, №303-А, параграфи 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною.

Таким чином, оскільки суд першої інстанції дійшов правильних висновків щодо суті спору, апеляційний суд на підставі ст. 375 ЦПК України, залишає без задоволення апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Голотової Маріанни Миколаївни - залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 26 червня 2020 року - залишити без змін.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький