Провадження № 2-з/761/345/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2022 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Саадулаєв А.І., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення боргу,

встановив:

В провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення боргу.

Предметом позову є стягнення боргу у сумі 24004973,00 грн.

27.01.2022 року від позивача на адресу суду надійшла заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме: на садовий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , та за адресою: АДРЕСА_2 , машиномісця № 249 , № 250 , № 251 , № 252 , № 253 в підземному гаражі; гаражі, машиномісця в підземному гаражі № 254 , № 255 , № 256 , № 257 , № 258 , № 259 , № 260 , № 261 , № 261 , які належать ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_14 ) на праві власності.

Заява обґрунтована такими обставинами.

Предметом спору по даній справі є сума заборгованості, що становить 24004973 (двадцять чотири мільйони чотири тисячі дев`ятсот сімдесят три) гривні 00 копійок та неустойка у розмірі 0,01% від суми позики за кожний день прострочення платежу, що складає 2400 (дві тисячі чотириста) гривень 49 копійок за кожний день прострочення платежу.

Зважаючи на те, що відповідач уникає зустрічей із позивачем та не погашає борг, вважає, що лише накладення арешту на майно відповідача може реально забезпечити виконання рішення суду по даній справі.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

З врахуванням наведеного, сторони в судове засідання не викликались, оскільки суд дійшов висновку про розгляд вказаної заяви за їх відсутності у відповідності до положень ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

Суд, дослідивши заяву, позовну заяву та матеріали позовної заяви, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно положень п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (ч. 2 ст.149 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п.3-4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Так, судом встановлено, що між сторонами існує спір про заборгованість у розмірі 24004973,00 грн. та неустойка у розмірі 0,01% від суми позики за кожний день прострочення платежу, що складає 2400,49 грн.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 11.11.2021 року, об`єкти нерухомості, а саме: садовий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , та за адресою: АДРЕСА_2 , машиномісця № 249 , № 250 , № 251 , № 252 , № 253 в підземному гаражі; гаражі, машиномісця в підземному гаражі № 254 , № 255 , № 256 , № 257 , № 258 , № 259 , № 260 , № 261 , № 261 , які належать ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_14 ) на праві приватної власності.

Так, згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суддя, дослідивши матеріали справи та поданої заяви, враховуючи підстави, предмету позову, а також враховуючи відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам, дійшов висновку про те, що невжиття зазначених заявником заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а також унеможливити ефективний захист прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, а тому заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

При цьому, суд вважає, що заходи забезпечення позову, які просить вжити позивач, є співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно ч. 6 ст. 153 ЦПК України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

З врахуванням ч.7 ст.153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Крім того, суд не вбачає підстав вимагати від позивача забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Обставини, за яких суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення у відповідності до положень ч. 3 ст. 154 ЦПК України, відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 149, 150, 151, 153, 353-354 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Заяву забезпечення позову - задовольнити повністю.

Накласти арешт на нерухоме майно, а саме: на садовий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , та за адресою: АДРЕСА_2 , машиномісця № 249 , № 250 , № 251 , № 252 , № 253 в підземному гаражі; гаражі, машиномісця в підземному гаражі № 254 , № 255 , № 256 , № 257 , № 258 , № 259 , № 260 , № 261 , № 261 , які належать ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_14 ) на праві власності.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Копію ухвали про забезпечення позову направити сторонам по справі, а також державному (приватному) виконавцю - для негайного виконання та вжиття відповідних заходів.

Суд роз`яснює, що у відповідності до ч. 4 ст. 157 ЦПК України, особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку ст. 261 ЦПК України.

Суддя: