Провадження № 2/466/929/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«27» червня 2022 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Кавацюка В.І.

при секретарі Настасяк Б.І.

учасники справи: позивач ОСОБА_1

представник позивача ОСОБА_2

відповідач ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал»»

третя особа приватний нотаріус Київського міського

нотаріального округу Данич О.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Козак Олена Вікторівна, до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», третьої особи приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Данич Оксани Федорівни про визнання виконавчого напису приватного нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

у с т а н о в и в:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Козак Олена Вікторівна, звернувся до суду із позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», третьої особи приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Данич Оксани Федорівни про визнання виконавчого напису приватного нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування вимог позивач зазначив про те, що 08 серпня 2013 року ним, ОСОБА_1 , було оформлено з публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» заяву №001-13523-080813 на відкриття рахунку з використанням платіжної карти.

15 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. вчинено виконавчий напис № 17852 про стягнення ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованості у розмірі 39 963,03 грн.

Вважає, що вище зазначений виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. неправомірним, оскільки при вчиненні виконавчого напису нотаріусом не вказано за якими кредитними договорами відбулась переуступка прав.

Як вбачається з тексту виконавчого напису, ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» є правонаступником всіх прав та обов`язків за Договором відступлення права вимоги за кредитним договором №2232 від 28 квітня 2020 року. Однак це жодним чином не підтверджує відступлення права вимоги саме за його кредитним договором.

Згідно ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ч.2 ст.515 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Зазначає, що він не був письмово попереджений про заміну кредитора, відтак, обов`язок перед первісним кредитором є належним виконанням зобов`язання.

Згідно норм ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року.

Він не був повідомлений про здійснення переуступки від ПАТ «Дельта Банк» до ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал».

За відсутності такого повідомлення і з урахуванням положень ст.514, 515 ЦК України нотаріус не мав підтвердження того, що заборгованість є безпірною, адже зобов`язання могло бути виконане ним на користь АТ «Дельта Банк» і це було б належним його виконанням.

Згідно офіційної інформації, розміщеної на сайті Міністерства юстиції України АТ «Дельта Банк» з 08.10.2015 року перебуває у стані припинення, керівником цією юридичної особи є уповноважена особа фонду гарантування вкладів фізичних осіб А.А.Матвієнко. Відтак позивач ставить під сумнів ймовірність укладення в період ліквідації юридичної особи будь-яких правочинів, тим більше договорів відступлення прав вимоги.

Постановою Пленуму Верховного суду України від 31.01.1992 р. № 2 «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову у їх вчинені» п. 13 роз`яснено, що відповідно до ст. ст. 34, 36, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується документами, передбаченими спеціальним нормативним актами з цього приводу, і що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у випадках, коли законом встановлено інший строк давності, не минув цей строк.

Основними умовами вчинення нотаріусом виконавчого напису є подання документів, які встановлюють заборгованість боржника перед кредитором, підтверджують безспірність вимоги та подачі вимоги в межах строку позовної давності у три роки та у межах річного строку щодо вимоги про стягнення неустойки.

Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх.

Тобто, заборгованість не є безспірна, а стягувач не є належним кредитором.

Згідно ст.89 Закону України «Про нотаріат» міститься перелік вимог до змісту виконавчого напису, не дотримання яких може також бути підставою для ініціювання його оскарження, зокрема, відповідно до вимог вказаної статті Закону України «Про нотаріат».

Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобов`язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення.

Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

За таких обставин включення для обрахування пені прострочених платежів, які мали місце поза межами позовної давності до основної вимоги, не грунтується на вимогах закону.

Аналогічні висновки містяться в ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 вересня 2011 року, від 7 листопада 2012 року та 6 листопада 2013 року.

Зазначає, що строк стягнення заборгованості за сумою кредиту закінчився, відтак і закінчився строк стягнення штрафних санкцій.

Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

Згідно ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість; перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пунктів 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» зі змінами та доповненнями (далі - Перелік документів), для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.

Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/420084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» у тому числі, в частині доповнення Переліку новим розділом «2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями».

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року залишено без змін.

Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23; резолютивну частину ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 24 листопада 2017 року № 92.

Постановою Великої Палати Верховного Суду № 11-174ас18 від 20.06.2018 року у задоволенні .заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року відмовлено.

Отже, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису не враховано тієї обставини, що норми, які визначають перелік документів, що підтверджують безспірність заборгованості по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів, не були чинними на час вчинення спірного виконавчого напису.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного суду України від 05.06.2017 року у справі № 6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем. тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Відповідно до ч.1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року; якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Таким чином, кредитна заборгованість, у зв`язку з наявністю якої було вчинено оспорюваний виконавчий напис, не є безспірною.

На підставі викладеного, просить позов задовольнити.

23 лютого 2022 року відповідач ТзОВ Фінансова компанія «Кредит-Капітал» подав на адресу суду відзив на позовну заяву у якому просив відмовити у задоволенні позову та витрат на правничу допомогу.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м.Львова від 29 грудня 2021 року вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження.

В судове засідання, яке було призначено на 27 червня 2022 року позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 не з`явились, та представник позивача ОСОБА_2 подала заяву про згоду на розгляд справи у їх відсутності.

Представник відповідача ТзОВ Фінансова компанія «Кредит-Капітал» в судове засідання не з`явився повторно, хоч про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Третя особа, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. в судові засідання жодного разу не з`явилась, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином.

Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без їх участі, суд вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів.

У відповідності до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання 27 червня 2022 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 15 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. був вчинений та зареєстрований в реєстрі за № 17852 виконавчий напис про звернення стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит- Капітал» заборгованість за кредитним договором № 001-13523-080813 від 08 серпня 2013 року, укладеним з АТ «Дельта Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого згідно Договору відступлення права вимоги за кредитними договорами №2232/К від 28 квітня 2020 року є ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» за період з 28 квітня 2020 року по 07 квітня 2021 року у сумі 38 763,26 гривень, що складається з : простроченої заборгованості за сумою кредиту 33 752,63 гривень, простроченої заборгованості по несплачених відсотках за користування кредитом 5 010,63 гривень. Таким чином, загальна сума складає 39 963,03 гривень.

Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Умови, підстави, та порядок вчинення виконавчих написів нотаріусами України врегульовані Главою 14 Закону України «Про нотаріат», Главою 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172.

Як вбачається зі змісту спірного виконавчого напису нотаріуса, під час його вчинення приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. керувалась ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172.

Так, станом на момент вчинення спірного виконавчого напису, тобто 15 червня 2021 року, чинне на той час законодавство не передбачало права нотаріуса на вчинення виконавчих написів на кредитних договорах, що не були посвідчені нотаріально, тобто в тому числі і на кредитному договорі № 001-13523-080813 від 08 серпня 2013 року укладеному між ОСОБА_1 та АТ «Дельта Банк», який укладено в простій письмовій формі, оскільки відповідно до п. 2 переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, був визнаний незаконним та нечинним постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, залишеною без змін постановою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 (справа № К/800/7651/17).

Згідно п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172, для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами (грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно) подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Можливість вчинення виконавчих написів нотаріуса на кредитних договорах, що не були посвідчені нотаріально, була встановлена Постановою Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».

22.02.2017 року постановою Київського апеляційного адміністративного суду справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 (справа № К/800/7651/17) було визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету міністрів України №662 від 26.11.2014р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині.

Колегія суддів у даній справі прийшла до переконання, що запропоновані оскаржуваною постановою Кабінету Міністрів України зміни у процедуру вчинення виконавчих написів нотаріусів на кредитних і іпотечних договорах створюють можливість при наявності злого умислу, недбалості чи з інших причин кредитору та/чи його посадовим особам або пов`язаним із ними третім особам, незаконно заволодіти коштами або майном, як позивачів так і інших громадян України, шляхом введення в оману нотаріуса, який керуючись спірним актом буде вимушений вчинити виконавчий напис на підставі документів, що не є належними доказами безспірності заборгованості, та згодом стягнення майна чи коштів виконавчою службою на підставі такого виконавчого напису.

Також на думку суду, оскаржувані зміни порушують рівність кредитора та позичальника перед законом, визнаючи суб`єктивну і необґрунтовану належним (передбаченим законом) чином позицію заінтересованої особи (сторони кредитора) як істину на шкоду законним інтересам і сторони правочину (сторони позичальника).

01.11.2017 року Вищим адміністративним судом України вище зазначену постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року було залишено без змін.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 , підлягають до задоволення, оскільки 12 червня 2021 року відповідач здійснив позасудове врегулювання спору, скориставшись правом позасудового врегулювання кредитного спору шляхом вчинення виконавчого напису на кредитному договорі у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 р, тобто в момент вчинення виконавчого напису нормативно-правовий акт, який допускав вчинення виконавчих написів нотаріусів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально був визнаний незаконним та нечинним за рішенням Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року, що набрало законної сили, тобто законних підстав для можливості вчинення виконавчого напису нотаріуса на кредитному договорі не існувало, відтак вчиняючи спірний виконавчий напис, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. не врахувала того, що законодавство України не допускає такого способу позасудового врегулювання спорів та не перевірила факти наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушила вимоги ч.1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» про безспірність заборгованості.

Вчиняючи спірний виконавчий напис на кредитному договорі № 001-13523-080813 від 08 серпня 2013 року, приватний нотаріус всупереч нормам чинного законодавства, не перевірив чи боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, не перевірив обсяг придбаних ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» прав вимогами за кредитними договорами.

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення, так і необґрунтованість вимог до боржника.

Тому, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс 17, постанові Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі № 207/1587/16 та постанові Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 308/11193/16-ц.

Слід зазначити про те, що на момент вчинення оскаржуваного виконавчого напису нотаріусу не було надано належних та достатніх документів, що підтверджують безспірність заборгованості.

Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірила факт наявності чи відсутності спору щодо заборгованості. Розрахунок розміру невиконаних зобов`язань за кредитним договором, суми боргу за тілом кредиту, відсотків за користування кредитом та неустойки у виконавчому написі зроблено відповідачем одноособово без урахування думки та позиції позивача.

Нотаріусом не витребувано від відповідача, належним чином засвідченої виписки з рахунку позивача за спірним кредитним договором починаючи з 2008 року по дату вчинення виконавчого напису нотаріуса.

Документами, які підтверджують безспірність заборгованості, не можуть бути розрахунок заборгованості чи довідка про існування заборгованості, складені банком. Останні є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків банку і не можуть слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог відповідача до позивача.

Відтак, зважаючи на вище викладені обставини, які свідчать про те, що заборгованість вказана у спірному виконавчому написі не є безспірною, та не може відповідати реальному розміру заборгованості позивача перед відповідачем за кредитним договором, у суду є всі підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, вчинив виконавчий напис поза межами встановлених ст.88 Закону України «Про нотаріат» строків, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Крім того, згідно з правовою позицією Верховного Суду України, яка викладена Великою палатою Верховного Суду у справі № 826/20084 від 20.06.2018 року, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст.34, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення виконавчих дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 19, 80, 81, 141, 263-265, 268, 273, 274, 277, 279, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Козак Олена Вікторівна, до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», третьої особи приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Данич Оксани Федорівни про визнання виконавчого напису приватного нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 17852, вчинений 15 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич Оксаною Федорівною, про стягнення із ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», , заборгованість за кредитним договором №001-13523-080813 від 08 серпня 2013 року у сумі 39 963,03 гривень (тридцять дев`ять тисяч дев`ятсот шістдесят три гривні три копійки).

Стягнути із товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» в користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень).

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ;

відповідач: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», , місцезнаходження: 70018, м.Львів, вул.Смаль-Стоцького, 1, корп.28;

третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Данич Оксана Федорівна, адреса: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складений 04 липня 2022 року.

Суддя В. І. Кавацюк