Дата документу 02.02.2022 Справа № 337/3909/16-ц
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 337/3909/16-цГоловуючий у 1-й інстанції Кучерук І.Г.
Пр. № 22-ц/807/132/22Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2022 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Кримської О.М., Маловічко С.В.

за участі секретаря Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 22 липня 2021 року про відмову у задоволенні заяви про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищезазначеним позовом (а.с. 2-4), якому просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором позики в розмірі 16017,53 грн., яка складається з 15000,00 грн. основного боргу та 1017,53 грн. заборгованості за відсотками, а також стягнути сплачені судові витрати.

Заочним рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 01 лютого 2017 року (суддя Бредун Д.С. а.с. 31) позов ОСОБА_1 у цій справі задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) заборгованість за договором позики від 13.05.1016 року в сумі 15000,00 грн., 3% річних від суми бору в розмірі 1017,53 грн. та судовий збір в сумі 551,20 грн., а всього 16568,73 грн.

У квітні 2021 року ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_4 звернувся до суду першої інстанції із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання (а.с. 50-51), в якій просив поновити йому пропущений строк для пред`явлення виконавчого листа, виданого Хортицьким районний судом м. Запоріжжя 03.03.2021 року, на виконання рішення від 01.02.2017 року у цій справі до виконання, про що постановити відповідну ухвалу.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Кучерука І.Г. (а.с. 62).

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 22 липня 2021 року (а.с. 73-74) в задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа, виданого Хортицьким районний судом м. Запоріжжя 03.03.2021 року на виконання рішення від 01.02.2017 року у цій справі, до виконання відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права судом першої інстанції при її постановленні, ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі (а.с. 77-78) просив ухвалу суду першої інстанції у цій справі скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким заяву задовольнити в повному обсязі.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Маловічко С.В. та Подліянову Г.С. (а.с. 83).

В автоматизованому порядку суддею Кримською О.М. у цій справі замінено суддю-члена колегії Подліянову Г.С. у зв`язку із перебуванням останньої у відпустці 14 і більше днів (а.с. 92-93).

Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито (а.с. 94), дану справу призначено до апеляційного розгляду (а.с. 95), з урахуванням навантаженості судді-доповідача та колегії суддів (в Запорізькому апеляційному суді працює фактично 15 суддів, з яких 11 суддів складають судді судової палати з розгляду цивільних справ, які за рішенням загальних зборів суддів Запорізького апеляційного суду з липня 2021 року також приймають участь у розгляді кримінальних проваджень) та додаткової відпустки судді-доповідача у жовтні 2021 року (а.с. 107).

Боржник (відповідач) ОСОБА_3 не скористався своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу сторони стягувача (позивача) у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом.

Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

У дане судове засідання належним чином повідомлені апеляційним судом про дату, час і місце розгляду цієї справи (а.с. 100-106), у тому числі позивач ОСОБА_1 через свого представника - ОСОБА_2 (а.с. 79-80), що узгоджується із вимогами ст. 130 ч. 5 ЦПК України, всі учасники цієї справи не з`явились, про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.

Боржник (відповідач) ОСОБА_3 вважається повідомленим про дату час і місце розгляду цієї справи апеляційним судом належним чином в силу вимог ст. 128 ч. 8 п. п. 3, 4 ЦПК України. Оскільки, відносно цієї особи конверт із судовою повісткою на дане судове засідання на ім`я цього відповідача, що надсилався за наявним у цій справі єдиним останнім відомим зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання останнього у цій справі: АДРЕСА_1 (а.с.108), повернувся на адресу апеляційного суду з відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 103).

За змістом ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.

При вищевикладених обставинах, на підставі ст. ст. 271-272 ЦПК України апеляційний суд ухвалив розглядати дану справу апеляційним судом у даному судовому засіданні за відсутністю всіх учасників цієї справи.

В силу вимог ст. 247 ч. 2 ЦПК України у разі неявки в судове засіданні всіх учасників справи…, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали цієї справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 у цій справі підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

В силу вимог ст. 258 ч. 1 п. 1 ЦПК України судовими рішеннями є ухвали.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні його заяви про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання у цій справі, керувався ст.ст. 260, 433, 354 ЦПК України та виходив із такого.

Заочним рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 01.02.2017 року (а.с. 31) стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 13.05.2016 року у розмірі 15000,00 грн., 3% річних від суми боргу, в розмірі 1017,53 грн., судовий збір у розмірі 551,2 грн., а всього 16568,73 грн.

Копія рішення суду, за заявою ОСОБА_5 (а.с. 33), як представника позивача ОСОБА_1 , була направлена судом, та отримана ОСОБА_5 13.02.2017 року (а.с. 36).

Відповідно до ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, судовий наказ, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

03.03.2021 року судом було видано виконавчий лист зі строком пред`явлення до 14.02.2020 року (а.с. 59).

Відповідно до ст. 368 ЦПК України в редакції, чинній на момент набрання рішенням законної сили, за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, видається один виконавчий лист.

Таким чином на момент набрання заочним рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 01.02.2017 року законної сили, виконавчий лист видавався виключно за заявою особи, на користь якої воно ухвалено.

Матеріали справи не містять доказів звернення ОСОБА_1 до суду із заявою про видачу виконавчого листа, до 03.03.2021 року.

Відповідно до ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання є одним із видів процесуальних строків, які передбачені ст. 120 ЦПК України.

Згідно зі ст. 127 ЦПК України суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.

Суд при вирішенні питання про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа повинен з`ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність, дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Поважними можуть бути визнані лише ті причини, що виникли внаслідок обставин, об`єктивно незалежних від волі заінтересованої особи, які безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк.

У заяві про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання зазначено лише те, що виконавчий лист на виконання рішення суду було видано стягувачу 03.03.2021 року, тобто вже після того, як закінчився строк пред`явлення його до виконання.

Метою ст. 433 ЦПК України про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є захист інтересів добросовісного стягувача, який пропустив строк з поважних причин. Поважними можна вважати причини, які не залежали від волі стягувача.

Питання про поважність пропуску строків є оціночним. Поважність причин може залежати від таких обставин як поведінка заявника (бездіяльність або незаінтересованість в питаннях звернення судового рішення до виконання), інших осіб, обставин, які безпосередньо унеможливлюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, які виникли об`єктивно, так і від чинників, що не пов`язані з людським фактором, що підтверджуються належними і допустимими засобами доказування.

Суд першої інстанції виходив з того, що заявником не наведено причин, які є поважними, та дають підстави для поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, та не надано таких доказів.

Суд не може безпідставно поновлювати строк пред`явлення виконавчого листа до виконання, оскільки це порушує гарантоване право на справедливий суд.

При вищевикладених обставинах, враховуючи надані заявником докази у їх сукупності, і розглядаючи заяву в межах зазначених заявником підстав, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції, вважає його правильним, а ухвалу суду першої інстанції такою, що постановлена з додержанням вимог закону, є правильною та законною.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 дублюють доводи заяви останнього у цій справі, яким суд першої інстанції вже надав належну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд.

Ці доводи не спростовують обставин, встановлених судом першої інстанції на час постановлення оскаржуваної ухвали у цій справі, є безпідставними, не ґрунтуються на законі та належних, допустимих доказах, наявних у матеріалах цієї справи, а ґрунтуються на припущеннях, що суперечить вимогам ст. 81 ч. 6 ЦПК України.

Так, в обґрунтування своєї заяви та апеляційної скарги у цій справі стягувач ОСОБА_1 в особі свого представника:

- взагалі не зазначав будь-яких причин, у тому числі поважних, чому він особисто чи через представника взагалі не звертався за отриманням виконавчого листа у цій справі до суду першої інстанції з дати набрання законної сили рішенням 14.02.2017 року (а.с.59) і до 03.03.2021 року (дата видачі виконавчого листа вперше а.с. 59 зворот), тобто майже понад 4 (чотири) роки та, відповідно, чому не пред`являв останній до виконання,

- а виключно посилався на п. 4 ст. 431 ЦПК України, за змістом якого: «Протягом п`яти днів після набрання судовим рішенням законної сили виконавчий документ, зазначений в частині третій цієї статті, вноситься до Єдиного державного реєстру виконавчих документів, а його копія (текст), що містить інформацію про веб-адресу такого документа у Єдиному державному реєстрі виконавчих документів, надсилається стягувачу на його офіційну електронну адресу, або, у разі її відсутності, рекомендованим чи цінним листом»,

- проте, при цьому, не звертаючи належної уваги на п. п. 17-17.1. Перехідних положень ЦПК України в редакції, яка набрала чинності з 15.12.2017 року, за змістом якого: до початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: оформлення і видача виконавчих документів здійснюється в паперовій формі судом, який ухвалив відповідне рішення.

Оскільки, навіть, на час апеляційного перегляду цієї справи Єдиного державного реєстру виконавчих документів ще не існує.

В силу вимог ст. 368 ч. 2 ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року, тобто станом на час набрання законної сили рішенням суду у цій справі - 14.02.2017 року, за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, суд видає один виконавчий лист.

Останній міг також бути також надісланий заявникові судом поштою, але якщо б останній про це просив суд у своїй відповідній заяві.

Таким чином, суд першої інстанції не мав можливості в силу вимог чинного на той час процесуального закону видавати чи надсилати виконавчий лист у цій справі без заяви стягувача ОСОБА_1 чи його представника, які за останнім до суду першої інстанції із відповідною заявою не звертались без поважних причин.

Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні та стороною апелянта апеляційному суду не надані.

Сторона апелянта у своїй апеляційній скарзі цій справі акцентується на невидачі виконавчого листа судом, хоча предметом дослідження у цій справі є поважні причини непред`явлення виконавчого листа у цій справі стягувачем до виконання майже понад чотири роки.

Виключним правом ОСОБА_1 , як стягувача у цій справі, є право отримувати чи не отримувати виконавчий лист, та, відповідно, пред`являти чи не пред`являти його до виконання.

В силу вимог ст. 20 ч.1 ЦПК України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності (ст. 68 Конституції України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права…фізичних осіб…у спосіб, визначений законом…(ст. 5 ч. 1 ЦПК України).

Виконання судового рішення та, відповідно, вирішення судом процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах, до яких у тому числі відноситься питання поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання (ст. 433 ЦПК України), є складовою частиною судового розгляду.

Відповідно до положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, згідно з якою кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку… на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

Апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості ухвали суду першої інстанції у цій справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 .

Так, в силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Однак, ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 не надав апеляційному суду належних, допустимих доказів, передбачених ст. 367 ч. ч. 2, 3 ЦПК України, на підтвердження поважності причин пропуску ним, як стягувачем, строку для пред`явлення вищезазначеного виконавчого документу до виконання та, відповідно, підстав для поновлення останнього судом у цій справі.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування ухвали суду першої інстанції у цій справі або ж її зміни.

Крім того, в силу вимог ст. 141 ЦПК України у разі відмови ОСОБА_1 у задоволенні його вищезазначеної апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції у повному обсязі у цій справі, останній не має права на компенсацію будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом.

Керуючись ст. ст. 12, 141, 367-368, 371-372, 374-375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 22 липня 2021 року у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови апеляційним судом складений 03.02.2022 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Кримська О.М.Маловічко С.В.