Провадження 2/127/2450/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2022 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Волошин С.В., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_4 , про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності на неї,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_4 , про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності на неї.

Предметом спору у цій справі є припинення права власності ОСОБА_5 на 49/150 часток житлового будинку, що у АДРЕСА_1 (раніше № 32) правонаступниками (спадкоємцями якої у відповідних частках) є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та визнання за позивачем ОСОБА_1 права власності на вказану частку у нерухомому майні.

Згідно матеріалів спадкової справи № 351/90 заведеної щодо майна померлої матері відповідачів ОСОБА_5 відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 прийняли спадщину після її смерті (подали відповідні заяви про прийняття спадщини у вигляді житлового будинку АДРЕСА_1 та іншого майна).

Згідно доводів позовної заяви відповідач по справі ОСОБА_2 проживає за адресою АДРЕСА_2 ); відповідач ОСОБА_3 проживає за адресою АДРЕСА_3 . (поштовий індекс 352125).

Саме на вказані позивачем адреси і спрямовувалась судова кореспонденція, разом з тим відповідачі по справі в попередньо призначені судові засідання не з`явились, свої позиції по суті позовних вимог не висловили.

Ухвалою суду від 18.11.2021 року провадження у справі зупинено у зв`язку зі зверненням Вінницьким міським судом Вінницької області до компетентних судів РФ з судовим дорученням про вручення документів, збирання доказів та опитування відповідачів ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою АДРЕСА_4 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою АДРЕСА_3 .

27.05.2022 на адресу суду засобами електронного зв`язку надійшло клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Мотилюка О.В., про поновлення провадження у справі, яке мотивовано тим, що 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією РФ проти України Указом Президента України № 64/2022 було введено воєнний стан, який триває і наразі. У клопотанні вказує на те, що дипломатичні стосунки між Україною та РФ припинені, що є загальновідомою обставиною. Поштове сполучення між країнами не здійснюється, будь які відносини між державними органами двох воюючих країн також припинені. Зазначає, що виконання судового доручення за таких умов є об`єктивно неможливим. Посилаючись як на підставу своїх вимоги на ч. 1 ст. 2, ст. 254 ЦПК України, ст.ст. 6, 13 та ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод, просив його клопотання задоволити та поновити провадження у справі.

З оглядну на надходження на адресу суду наведеного вище клопотання представника позивача суд, 30.05.2022 звернувся до Центрально Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у Вінницькій області Центрально Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) щодо перспектив виконання ухвали суду від 18.11.2021 у цій справі (справа № 127/14277/21).

13.06.2022 з Центрально Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у Вінницькій області Центрально Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) надійшла відповідь, в якій, з поміж іншого зазначено, що станом на 06.06.2022 інформація щодо виконання доручень Вінницького міського суду з РФ не надходила. У зв`язку з запровадженням на території України воєнного стану Міністерством юстиції України рекомендовано припинити листування, що стосується співробітництва з установами юстиції РФ та білорусі. До відповіді на запит суду прикріплено копію листа Міністерства юстиції України від 21.03.2022 № 25814/12.1.1/32-22 в якому, з поміж іншого, зазначено, що з урахуванням норм звичаєвого права щодо припинення застосування міжнародних договорів державами у період військового конфлікту між ними, просили не здійснювати будь яке листування, що стосується співробітництва з установами юстиції РФ і білорусі та підставі міжнародних договорів України з питань міжнародно правових відносин та правового співробітництва у цивільних і кримінальних справах, та у галузі міжнародного приватного права, крім випадків передачі судам чи громадянам на території України документів, одержаних за результатами виконання запитів, доручень і клопотань. Також повідомлено, що Мін`юстом розроблено позиції щодо припинення дії Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах 1993 року та Протоколу до неї.

З огляду на викладене, суд при вирішенні клопотання про поновлення провадження у справі зважає на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Положення цієї статті ґрунтуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов`язок держави забезпечувати захист прав і свобод людини і громадянина судом (ст. 55).

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Право на звернення до суду (право на захист у процесуальному розумінні) гарантується Конституцією України та законами України. У ст. 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства, які є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Європейський суд з прав людини зауважив, що розумність тривалості провадження повинна оцінюватись з урахуванням обставин справи та таких критеріїв, як складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також важливості спору для заявника (рішення у справі «Pelissier and Sassi v. France» (Пелісьє та Сассі проти Франції), заява № 25444/94, та «Frydlender v. France» (Фрідлендер проти Франції), заява № 30979/96).

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі звернення із судовим дорученням про надання правової допомоги, вручення виклику до суду чи інших документів до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

Особливість правового статусу держави як суб`єкта міжнародних відносин ґрунтується на загальному принципі міжнародного права «рівний над рівним не має влади і юрисдикції». Однак необхідною умовою дотримання цього принципу є взаємне визнання суверенітету країни, тож коли РФ заперечує суверенітет України та вчиняє щодо неї загарбницьку війну, жодних зобов`язань поважати та дотримуватися суверенітету цієї країни немає.

Починаючи з 2014 року загальновідомим є той факт, що РФ чинить збройну агресію проти України.

Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 14 квітня 2022 року про заяву Верховної Ради України «Про вчинення Російською Федерацією геноциду в Україні» визнано геноцидом Українського народу дії Збройних сил, політичного і військового керівництва Росії під час збройної агресії проти України, яка розпочалася 24 лютого 2022 року, а також доручено Голові Верховної Ради України спрямувати цю заяву до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї НАТО, урядів та парламентів іноземних держав. Голові Верховної Ради України надано повноваження звернутися до Генеральної прокуратури, Міністерства закордонних справ України та Міністерства юстиції України щодо невідкладного вжиття заходів для належного документування фактів вчинення Збройними силами Російської Федерації та її політичним і військовим керівництвом геноциду Українського народу, злочинів проти людяності, воєнних злочинів, інших тяжких злочинів на території України та ініціювання притягнення до відповідальності всіх винних осіб.

Наведені дії РФ вчиняє з 2014 року та продовжує станом на момент постановлення цього процесуального рішення.

Преамбулою Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» встановлено, що Україна згідно з Конституцією України є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією 1997 року та іншим міжнародно-правовим актам є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

РФ припинила бути членом Ради Європи у контексті процедури, розпочатої відповідно до статті 8 Статуту Ради Європи. Відповідна Резолюція Ради Європи CM/Res(2022)2 про припинення членства РФ у Раді Європи, прийнята Комітетом Міністрів 16 березня 2022 року. Комітет Міністрів Ради Європи констатував, що агресія РФ проти України є серйозним порушенням РФ своїх зобов`язань за статтею 3 Статуту Ради Європи.

З огляду на те, що в Україні введено воєнний стан у зв`язку з триваючою повномасштабною збройною агресією РФ проти України, чим порушено її суверенітет, а також з урахуванням норм звичаєвого права щодо припинення застосування міжнародних договорів державами у період військового конфлікту між ними, та з урахуванням повідомлених ЦЗМУ МЮ (м. Хмельницький) обставин щодо припинення листування, що стосується співробітництва з установами юстиції РФ та білорусі, суд пришов до висновку, що слід відновити провадження у даній справі.

Згідно зі ст.254 ЦПК України провадження у справі поновлюється за клопотанням учасників справи або за ініціативою суду не пізніше десяти днів з дня отримання судом повідомлення про усунення обставин, що викликали його зупинення. Про поновлення провадження у справі суд постановляє ухвалу; з дня поновлення провадження у справі перебіг процесуальних строків продовжується. Провадження у справі продовжується зі стадії, на якій його було зупинено.

Враховуючи викладене розгляд справи слід продовжити зі стадії підготовчого провадження.

Оскільки судом неодноразово, ще до зупинення провадження у справі судова кореспонденція відповідачам направлялась засобами поштового зв`язку на яку відповідачі жодним чином не реагували, а також з огляду на те, що на даний час будь яке листування між Україною та РФ припинено, відповідачів про день, час та місце розгляду справи слід повідомляти через оголошення на офіційному вебпораталі «Судова влада України».

Керуючись ст. 254 ЦПК України суд, -

У Х В А Л И В:

Провадження у цивільній справі №127/14277/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_4 , про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності на неї - поновити.

Підготовче засідання призначити на 11.30 год. 04.07.2022 року в приміщенні Вінницького міського суду Вінницької області (зал судових засідань №24), про що повідомити учасників судового розгляду.

Виклик відповідачів в судове засідання здійснити через оголошення на офіційному веб - порталі «Судова влада України».

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя: