Постанова

Іменем України

09 червня 2022 року

м. Київ

справа № 756/14477/19

провадження № 61-2947св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Акціонерне товариство «Укртрансгаз»,

провівши в порядку письмового провадження попередній розгляд справи за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 03 березня 2020 року в складі судді Жука М. В. та постанову Київського апеляційного суду від 21 січня 2021 року в складі колегії суддів: Поліщук Н. В., Андрієнко А. М., Соколової В. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Укртрансгаз» (далі - АТ «Укртрансгаз») та просив стягнути премію за виконання основних показників фінансово-господарської діяльності в 2016 році в розмірі шести посадових окладів, що становить 1 589 004, 00 грн, премію за перший квартал 2017 року в розмірі 60 % посадового окладу за відпрацьований робочий час, що становить 158 900, 40 грн та середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні з урахуванням середньоденної заробітної плати в розмірі 26 176, 95 грн.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що з 07 квітня 2016 року перебував у трудових відносинах з АТ «Укртрансгаз», працював на посаді директора департаменту забезпечення виробництва за строковим трудовим договором на період тимчасового переведення ОСОБА_2 на посаду директора виконавчого, а з 07 липня 2016 року був переведений постійно на посаду директора виконавчого з посадовим окладом згідно зі штатним розписом.

05 травня 2017 року його звільнено з займаної посади в зв`язку із її скороченням.

Зазначав, що в період його перебування на посаді директора виконавчого йому не нараховано та не виплачено премію за результатами роботи в 2016 році та за перший квартал 2017 року, у зв`язку з чим просив позов задовольнити.

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 03 березня 2020 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 21 січня 2021 року, у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з необґрунтованості позовних вимог, оскільки рішення відповідача щодо ненарахування позивачу премій за спірні періоди відповідають нормативно-правовим актам, якими визначено умови їх виплати.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Оболонського районного суду міста Києва від 03 березня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 21 січня 2021 року й ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Підставами касаційного оскарження судових рішень зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме:

застосування норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду України від 15 травня 2017 року в справі № 6-2790цс16, у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2019 року в справі № 174/780/16-ц та від 16 березня 2020 року в справі № 357/9161/17 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Касаційна скарга мотивована тим, що суди не врахували, що вирішуючи питання щодо виплати йому премії за 2016 рік, відповідач повинен був застосовувати Положення про преміювання за виконання основних показників фінансово-господарської діяльності в редакції, яка діяла в 2016 році, оскільки оцінка виконання основних показників діяльності товариства проводилась ним за 2016 рік, а тому безпідставно вважали, що рішення відповідача щодо невиплати йому цієї премії є законним.

Також суди дійшли помилкового висновку про законність рішення відповідача щодо невиплати йому премії за І квартал 2017 року, з огляду на те, що відповідно до Положення про щоквартальне преміювання невиконання або неналежне виконання обов`язків, передбачених посадовою інструкцією, є виробничим упущенням, що не є підставою для позбавлення його щоквартальної премії, а лише може впливати на її розмір.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 15 березня 2021 року відкрито касаційне провадження в цій справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.

30 березня 2021 року справа № 756/14477/19 надійшла до Верховного Суду.

Представник АТ «Укртрансгаз» Никеруй Т. М. надіслав відзив на касаційну скаргу, у якому просить залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.

Також представник АТ «Укртрансгаз» Никеруй Т. М. . подав клопотання, у якому просить закрити касаційне провадження на підставі пункту 5 частини першої статті 396 ЦПК України.

Перевіривши вказане клопотання, підстав для закриття касаційного провадження колегія суддів не встановила.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_1 заявив клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною першою статті 401 ЦПК України попередній розгляд справи має бути проведений протягом п`яти днів після складення доповіді суддею-доповідачем колегією у складі трьох суддів у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Оскільки попередній розгляд справи в суді касаційної інстанції проводиться без повідомлення учасників справи, немає підстав для задоволення клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Фактичні обставини, встановлені судами

Суди встановили, що наказом АТ «Укртрансгаз» від 06 квітня 2016 року № 142-к ОСОБА_1 прийнятий на посаду директора департаменту забезпечення виробництва з 07 квітня 2016 року за строковим трудовим договором на період тимчасового переведення ОСОБА_2 на посаду директора виконавчого.

11 квітня 2016 року Президентом АТ «Укртрансгаз» затверджено посадову інструкцію директора виконавчого АТ «Укртрансгаз», відповідно до пункту 4 якої основними завданнями директора виконавчого товариства є забезпечення діяльності товариства з питань капітального будівництва, матеріально-технічного забезпечення, організації та проведення процедур закупівель товарів, робіт і послуг, планування, підготовки та фінансування ремонтів.

Наказом АТ «Укртрансгаз» від 07 липня 2016 року № 260-к ОСОБА_1 переведений на посаду директора виконавчого з посадовим окладом згідно зі штатним розписом.

Згідно з витягом з протоколу № 3 засідання комісії з питань преміювання працівників АТ «Укртрансгаз» від 25 квітня 2017 року, відповідно до Положення про преміювання за виконання основних показників фінансово-господарської діяльності керівників апарату, філій та їх структурних підрозділів АТ «Укртрансгаз», не нараховано та не виплачено премію за виконання показників фінансово-господарської діяльності АТ «Укртрансгаз» за 2016 рік керівним працівникам апарату, філій (представництв) та їх структурних підрозділів, які відпрацювали у ІІ кварталі менше 6 місяців, до яких застосовано дисциплінарне стягнення, які допустили неналежне виконання посадових обов`язків під час здійснення закупівлі послуг щодо розробки документації із землеустрою, закупівлі послуг з внутрішньо-трубного діагностування магістральних газопроводів, які відносяться до об`єктів підвищеної небезпеки тощо.

Відповідно до витягу з протоколу № 4 засідання комісії з питань преміювання працівників АТ «Укртрансгаз» від 26 квітня 2017 року, ОСОБА_1 у зв`язку з низькою якістю підготовки документів для проведення тендерних процедур, кількість повернених процедур на доопрацювання, поверхневе опрацювання кон`юнктури ринку та механізмів ціноутворення, не нараховано преміювання за І квартал 2017 року.

Наказом АТ «Укртрансгаз» від 04 травня 2017 року № 201-к ОСОБА_1 звільнений з посади директора виконавчого 05 липня 2017 року у зв`язку із скороченням посади на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України та виплачено йому компенсацію за 5 календарних днів невикористаної щорічної відпустки, вихідну допомогу у відповідності до статті 44 КЗпП України, вихідну допомогу у відповідності до пункту 2.3 колективного договору.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Статтею 2 Закону України «Про оплату праці» визначено структуру заробітної плати: основна заробітна плата, додаткова заробітна плата та інші заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частиною першою статті 94 КЗпП України встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про оплату праці» форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною, галузевими (міжгалузевими) і територіальними угодами.

При вирішенні спорів про виплату премій, винагороди за підсумками роботи за рік чи за вислугу років, надбавок і доплат необхідно виходити з нормативно-правових актів, якими визначено умови та розмір цих виплат. Працівники, на яких поширюються зазначені нормативно-правові акти, можуть бути позбавлені таких виплат (або розмір останніх може бути зменшено) лише у випадках і за умов, передбачених цими актами.

Як установлено судами попередніх інстанцій, колективним договором АТ «Укртрансгаз» на 2016-2018 роки (зі змінами та доповненнями) було передбачено здійснення матеріального стимулювання працівників товариства за виконання особливо важливих виробничих завдань, за раціоналізаторську діяльність, виходячи із фінансових можливостей товариства.

Наказом АТ «Укртрансгаз» від 13 грудня 2016 року № 752 за погодженням з Головою Ради голів профкомів АТ «Укртрансгаз» відповідно до пункту 4.10 колективного договору затверджено Положення про преміювання за виконання основних показників фінансово-господарської діяльності керівників апарату, філій та їх структурних підрозділів АТ «Укртрансгаз» (далі - Положення про преміювання), яке встановлює порядок і умови річного преміювання за досягнення річних цілей, виражених у основних показниках фінансово-господарьскої діяльності.

Відповідно до пункту 3.4 Положення про преміювання оцінка виконання основних показників діяльності проводиться в період з 1 січня по 15 березня року наступного за звітним залежно від строків затвердження звітності та доступності даних для оцінки досягнення основних показників діяльності.

Пунктом 5.9 Положення про преміювання передбачалося, що керівникам, які відпрацювали в товаристві менше 6 місяців у звітному році, премія не виплачується.

Водночас наказом АТ «Укртрансгаз» від 27 лютого 2017 року № 111 внесено ряд змін та доповнень до Положення про преміювання, зокрема пункт 5.9 викладено в такій редакції: Керівникам, які відпрацювали на посаді менше 6 місяців у звітному році, премія не виплачується.

Установлено, що ОСОБА_1 на посаді директора виконавчого не відпрацював 6 місяців (відпрацьований час складає 5 місяців 24 дні), у зв`язку з чим премія за 2016 рік йому не нараховувалась.

Також наказом АТ «Укртрансгаз» від 01 червня 2016 року № 324 за погодженням із Головою Ради голів профкомів затверджено Положення про щоквартальне преміювання керівників, професіоналів, фахівців, технічних службовців та робітників апарату, підрозділів при апараті «Укртрансгаз» в Словацькій Республіці за виконання основних показників фінансово-господарської діяльності (далі - Положення про щоквартальне преміювання), згідно з яким премія виплачується за умови виконання показників фінансово-господарської діяльності за звітний квартал, що затверджуються та доводяться товариством.

Відповідно до пункту 4.8 Положення про щоквартальне преміювання, премія не нараховується і не виплачується за квартал, у якому було допущено або виявлено упущення в роботі (зокрема, невиконання або неналежне виконання завдань та обов`язків, визначених посадовими інструкціями працівників).

Згідно з рішенням комісії з питань преміювання працівників АТвід 26 квітня 2017 року позивачу не було нараховано премію за І квартал у зв`язку із низькою якістю підготовки документів для проведення тендерних процедур, кількість повернених процедур на доопрацювання, поверхневе опрацювання кон`юнктури ринку та механізмів ціноутворення.

Установивши, що рішення відповідача щодо ненарахування позивачу премій за 2016 рік та за І квартал 2017 року відповідають умовам затверджених на підприємстві положень про преміювання працівників (у редакціях на час прийняття таких рішень), суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов правильного висновку про необґрунтованість позову ОСОБА_1 .

Висновки судів не суперечать правовим висновкам, викладеним Верховним Судом у зазначених у касаційній скарзі постановах.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для скасування оскаржуваних судових рішень, оскількифактично зводяться до незгоди заявника з висновками судів стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами, які їх обґрунтовано спростували. В силу вимог статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Порушень норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи, а також обставин, які є обов`язковими підставами для скасування судового рішення, касаційний суд не встановив.

Висновки за результатом розгляду касаційної скарги

Згідно з частиною третьою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Оскаржувані судові рішення відповідають вимогам закону й підстав для їх скасування немає.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційна скарга залишена без задоволення, немає підстав для нового розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін відмовити.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 03 березня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 21 січня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: М. Ю. Тітов

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко