Справа № 199/6064/19
РІШЕННЯ

Іменем України

08 червня 2022 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Богун О.О.

при секретареві Ткаченко К.О.

за участі учасників справи:

представника позивача Мазур О.А.

представника відповідача Павленко І.О ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення грошової суми вартості майна, яке перебуває у чужому незаконному володінні, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_4 про стягнення грошової суми вартості майна, яке перебуває у чужому незаконному володінні.

В обґрунтування позовних вимог посилаючись на те, що Розпорядженням Голови Петриківської районної державної адміністрації №175-р-14 від 27.03.2014 утворений дитячий будинок сімейного типу на базі прийомної родини ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 .

З цього часу та по теперішній час позивач є матір`ю-вихователем дитячого будинку сімейного типу та виховує десятеро дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, які проживають разом з нею за вказаною адресою.

Позивач для забезпечення потреб своєї сім`ї використовує автомобіль марки - «Opel Vivaro» (пасажирський), 2007 року випуску, об`єм двигуна - 2464 см-3, дизель, білого кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить позивачці на підставі довідки-рахунку від 03.01.2014.

Відповідач ОСОБА_4 , прийшов до сім`ї позивача, представився волонтером та запропонував свою допомогу у вирішенні побутових питань. Позивач вирішила скористатися пропозицією відповідача тому що вважала наміри останнього щирі та сподівалася, що відповідач дійсно буде надавати родині волонтерську допомогу. Тому, позивач запропонувала ОСОБА_4 взяти у користування належний їй автомобіль марки - «Opel Vivaro», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та використовувати його в інтересах родини, для поїздок на відпочинок, у гуртки, в магазин за продуктами харчування та придбання необхідних речей для дітей.

Так, у 2014 році, позивач передала ОСОБА_4 на визначених та узгоджених з ним умовах вищезазначений транспортний засіб.

Автомобіль потребував догляду та періодичного ремонту, тому у липні 2016 року, позивач звернулася до станції технічного обслуговування «DIESEL-CENTRE» та 26.07.2016 було складено замовлення (кошторис) №2867 на проведення ремонтних робіт автомобіля. На ремонт та запасні деталі на автомобіль, позивачем було сплачено 14 356,00 грн.

Згодом, відповідач ОСОБА_4 все рідше став відгукуватися на прохання позивача щодо використання автомобіля в інтересах родини ОСОБА_3 . Після, чого позивач наполягала на поверненні автомобіля, оскільки транспортний засіб відповідачем використовувався не за призначенням. Однак, ОСОБА_4 на прохання повернути транспортний засіб не відреагував, на телефонні дзвінки не відповідав, став переховуватися від позивача.

04.06.2018, позивач звернулася з відповідною заявою до Петриківського ВП Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області.

Висновком від 04.07.2018 Петриківський ВП Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області в ході перевірки встановлено, що позивач надала добровільно у користування ОСОБА_4 транспортний засіб автомобіль марки - «Opel Vivaro», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , станом на теперішній час між сторонами виникли цивільно-правові відносини., а тому позивач вимушена звернутися з даним позовом до суду.

Крім цього, позивач зазначає, що до певного часу автомобіль дійсно перебував у користуванні відповідача на законних підставах, оскільки позивач в добровільному порядку передала автомобіль на певних домовленостях. Але, з часу, коли ОСОБА_4 припинив виконувати умови домовленості, з цього часу автомобіль перебуває у незаконному володінні відповідача.

ОСОБА_4 тривалий час використовує транспортний засіб у своїх особистих потребах без згоди на те позивача. Після ремонту автомобіля у 2016 році, транспортний засіб перебував у робочому стані, відремонтований та мав товарний вигляд.

Згідно Довідки від 02.05.2019 про визначення середньоринкової вартості майна, видану суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «ЛЕКС СТАТУС», середньоринкова вартість колісного транспортного засобу марки - «Opel Vivaro» (пасажирський), 2007 року випуску, об`єм двигуна - 2464 см-3, дизель, білого кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 становить 180 000,00 грн.

На теперішній час позивачу не відомо у якому стані перебуває автомобіль, тому вважає доцільним стягнути з відповідача грошові кошти вартості вказаного транспортного засобу.

На підставі зазначеного, позивач просить стягнути з відповідача грошові кошти вартості автомобіля марки - «Opel Vivaro» (пасажирський), 2007 року випуску, об`єм двигуна - 2464 см-3, дизель, білого кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить позивачу на підставі довідки-рахунку від 03.01.2014 року в сумі 180 000,00 грн., а також стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.07.2019, вищезазначена цивільна справа надійшла в провадження судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Богун О.О.

Ухвалою від 05.08.2019 відкрито провадження по справі та визначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження та по справі призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою від 20.01.2020 у задоволенні клопотання представника позивача про об`єднання справ №199/6064/19 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення грошової суми вартості майна, яке перебуває у чужому незаконному володінні та справу №199/8777/19 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в одна провадження відмовлено.

Ухвалою від 20.01.2020 зупинено провадження по справі до вирішення Петриківським районним судом Дніпропетровської області цивільної справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Ухвалою від 18.11.2021 поновлення провадження по справі та по справі призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою від 16.03.2022 закрито підготовче провадження по справі та справа призначена до розгляду по суті позовних вимог.

У судовому засіданні представник позивача - адвокат Мазур О.А. надала пояснення аналогічні змісту позовних вимог, на задоволенні позову наполягала.

Представник відповідача - адвокат Павленко І.О. та відповідач у судовому засіданні проти позовних вимог заперечували, надавши відзив на позов, в якому, просили відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, вислухавши представника позивача, представника відповідача, допитавши свідків, суд приходить до наступного.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

В судовому засіданні встановлено, що Розпорядженням Голови Петриківської районної державної адміністрації №175-р-14 від 27.03.2014 «Про утворення дитячий будинок сімейного типу на базі прийомної родини та влаштування на спільне проживання і виховання дітей», було утворено дитячий будинок сімейного типу на базі прийомної родини ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач є матір`ю-вихователем дитячого будинку сімейного типу та виховує десятеро дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, які проживають разом з нею за вказаною адресою, що підтверджується Довідкою про склад сім`ї, наявною в матеріалах справи. (а.с.7).

Позивачу, ОСОБА_3 , на підставі довідки-рахунку від 03.01.2014 належить транспортний засіб, автомобіль марки - «Opel Vivaro» (пасажирський), 2007 року випуску, об`єм двигуна - 2464 см-3, дизель, білого кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

ОСОБА_3 надала у добровільне користування ОСОБА_4 транспортний засіб автомобіль марки - «Opel Vivaro», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . Однак на вимогу позивача повернути їй транспортний засіб, відповідач не відреагував.

Тому, 04.06.2018, позивач звернулася з відповідною заявою до Петриківського ВП Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області.

Висновком від 04.07.2018 Петриківський ВП Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області в ході перевірки встановлено, що позивач надала добровільно у користування ОСОБА_4 транспортний засіб автомобіль марки - «Opel Vivaro», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , станом на теперішній час між сторонами виникли цивільно-правові відносини.

Згідно Довідки від 02.05.2019 про визначення середньо ринкової вартості майна, видану суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «ЛЕКС СТАТУС», середньоринкова вартість колісного транспортного засобу марки - «Opel Vivaro» (пасажирський), 2007 року випуску, об`єм двигуна - 2464 см-3, дизель, білого кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 становить 180 000,00 грн.

Так, зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач прагне відновити становище, що існувало начебто до порушення її права, зокрема, просить стягнути з відповідача на її користь середньоринкову вартість колісного транспортного засобу марки - «Opel Vivaro» (пасажирський), 2007 року випуску, об`єм двигуна - 2464 см-3, дизель, білого кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 у розмірі 180 000,00 грн.

Суд звертає увагу на те, що застосування конкретного способу захисту залежить від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулась особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право та інтерес мають бути захищені у спосіб, який є ефективним, тобто відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Подібні висновки сформульовані, зокрема у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 22 жовтня 2019 року у справі № 923/876/16.

Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові (п. 52 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19).

Статтею 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Зі змісту ст.319 ЦК України вбачається, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

У відповідності до ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном.

Підстави витребування майна із чужого незаконного володіння (віндикаційний позов) врегульовано положеннями статей 387- 390 Цивільного кодексу України.

Так, за правилами статті 387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Як випливає з положень статті 387 Цивільного кодексу України зазначений засіб захисту права власності застосовується в тому випадку, коли власник фактично позбавлений можливості володіти (право власності) й користуватися належною йому річчю, тобто коли річ незаконно вибуває з його володіння.

Цей спосіб захисту полягає у відновленні становища, що існувало до порушення права власності, шляхом повернення майна у володіння власника (титульного володільця) із метою відновлення у власника усього комплексу його правомочностей. Витребування майна шляхом віндикації застосовується якщо між власником і володільцем майна немає зобов`язальних (договірних) відносин і таке майно перебуває у володільця не на підставі укладеного із власником договору.

При цьому у правовій конструкції витребування майна шляхом віндикації позивач повинен довести наявність таких обов`язкових елементів даного способу захисту права власності: 1) позивач є безсумнівним власником майна, що витребовується; 2) майно, що є предметом віндикації вибуло з володіння позивача поза його волею; 3) відсутні правові підстави для вибуття спірного майна з володіння позивача.

Обов`язок доводити наявність усіх елементів такої правової конструкції покладається саме на позивача.

Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму ВССУ від 07.02.2014 № 5 Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав, якщо власник вимагає повернення свого майна з володіння особи, яка незаконно ним заволоділа, така позовна вимога підлягає розгляду та вирішенню за правилами ст.ст. 387, 388 ЦК України. Пунктом 19 вказаної Постанови передбачено, що застосовуючи положення ст. 387 ЦК України, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. Майно може бути повернуте за позовом власника про його витребування на підставі ст. 387 ЦК України, якщо позивач надасть докази, що підтверджують наявність обставин, зазначених в цій статті, а саме підтвердження право власності позивача на витребуване майно, факт вибуття майна з його володіння поза його волею, наявність майна у незаконному володінні відповідача, відсутність у відповідача правових підстав для володіння майном.

За таких обставин позивач не довів наявності усіх зазначених елементів для віндикації спірного майна.

За правилами ст.ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно вимог ст.76 ЦК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Як вбачається зі ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Реалізуючи визначене право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Спосіб захисту, насамперед, повинен слугувати поновленню порушених прав позивача або захисту його охоронюваного законом інтересу. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

З огляду на вищенаведене, на підставі об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі матеріалів, з`ясування фактичних обставин, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, оцінивши подані сторонами докази та враховуючи те, що позивачем обрано не вірний спосіб захисту свого порушеного права, суд приходить до висновку, що позовні вимоги необгрунтовані та задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати віднести на рахунок позивача.

Керуючись ст. ст. 12, 76-81, 89, 141, 258-259, 265, 268, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення грошової суми вартості майна, яке перебуває у чужому незаконному володінні - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судоого рішення буде складено протягом десяти днів.

Суддя О.О.Богун

08.06.2022