СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/25861/21

пр. № 2/759/1637/22

01 лютого 2022 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Коваль О.А.

при секретарі Волошин А.О.

за участю позивачки ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Києві у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), треті особи: Орган опіки та піклування Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації (02068, м. Київ, вул. О. Кошиця, 11), Відділ з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації (02068, м. Київ, вул.. С. Олійника, 21, к. 205-207) про надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини без згоди батька,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась в листопаді 2021 року до Святошинського районного суду м.Києва із позовом, в якому просить надати дозвіл на реєстрацію місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою реєстрації матері ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 без згоди батька ОСОБА_2 . В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилається на те, що вони з відповідачем є батьками малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який безперервно проживає разом зі своєю матір`ю, позивачкою по справі ОСОБА_1 за місцем її реєстрації: АДРЕСА_1 . Також за місцем фактичного проживання син відвідує поблизу дитячий садок, заняття з плавання, карате та танців, перебуває на обліку у педіатра Амбулаторії сімейної медицини №4 поліклініки Дарницького району м. Києва. Проте, місце проживання дитини з моменту народження і до цього часу не зареєстровано за жодною адресою, оскільки відповідач такої згоди не надав, чим порушує законні права та інтереси малолітнього сина на освіту та медичне обслуговування за місцем фактичного проживання, тому позивачка вимушена звернутись до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 17.11.2021 відкрито провадження у справі, яке постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідач в судове засідання не з"явився, хоча про розгляд справи повідомлявся судом належним чином, відзив на позов до суду не надав, з будь-якими клопотаннями до суду не звертався.

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України.

Представники третіх осіб Органу опіки та піклування Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації та Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації у судове засідання не з`явились, про день та час слухання справи повідомлені належним чином, причини неявки суду невідомі.

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та надані докази, всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .

З матеріалів справи вбачається, що 23.10.2021 року Відділом з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації було відмовлено у реєстрації ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю згоди другого з батьків.

Також з довідки вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відвідує дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 149 Дарницького району м. Києва з 01.11.2019 по теперішній час.

Згідно медичної довідки від 09.11.2021 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спостерігається лікарем-педіатром в КНП ЦПМСД 2 Дарницького району м. Києва, вул. Мишуги, 5.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно з ч.1, 2 ст.155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Частиною четвертою ст. 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Згідно п. 18 Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру, затверджених постановою КМУ від 02.03.2016 року № 207 у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування).

Таким чином, вказаним нормативним актом передбачено, що для реєстрації місця проживання дитини необхідна згода обох батьків, крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування.

Разом і з тим, як встановлено в судовому засіданні, між позивачем та відповідачем відсутній спір стосовно місця проживання дитини і за досягнутою усною домовленістю малолітня дитина майже п`ять років проживає разом з матір`ю. Проте у зв`язку з небажанням відповідача з`являтись у відповідні органи для надання дозволу на реєстрацію малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою реєстрації його матері: АДРЕСА_1 , порушує законні права і інтереси малолітньої дитини.

Судом також враховується і те, що матір позивачки ОСОБА_4 , яка зареєстрована за тією ж адресою: АДРЕСА_1 , не заперечує проти реєстрації малолітнього внука.

Суд враховує і те, що дитина за місцем проживання матері окрім влаштованих побутових умов, відвідує дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 149, спостерігається лікарем-педіатром в КНП ЦПМСД 2 Дарницького району м. Києва, вул. Мишуги, 5, які розташовані поруч з таким місцем проживання, що вказує на сформовані сталі життєві умови та соціальні зв"зки дитини.

Отже суд, оцінивши всі обставини, які мають істотне значення, подані докази в їх сукупності та співставленні, враховуючи перш завсе інтереси дитини, суд дійшов висновку, що вимоги є обґрунтованими та доведеними, а тому такі підлягають задоволенню.

При вирішенні заявленого спору суд враховує правові висновки зроблені у постанові Верховного Суду у справі 752/2951/20 зокрема, що при вирішенні судом даного роду справ підлягає з`ясуванню питання, чи була вказана відмова одного з батьків безпідставною, або ж вона викликана певними обставинами.

В даному випадку суд з"ясовував у сторони, яка з"явилася до суду, зокрема позивача про наявність спору між батьками щодо місця проживання дитини, на що ОСОБА_1 пояснила, що з відповідачем ніякого спору щодо дитини не існує, не існує спору і щодо місця її проживання, вона пропонувала відповідачу дитину зареєструвати за його адресою поживання, проте він також відмовився. Дитина від самого народження ніде не зареєстрована, проте наразі вона має оформлювати документи на дитину до навчального закладу, але без реєстрації місця проживання цього зробити не може, у зв"язку з чим вимушена звернутися до суду з таким позовом.

Таким чином, враховуючи вищенаведені норми законодавства, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи встановленні в судовому засіданні обставини, суд дійшов висновку, щодо задоволення позовної заяви. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони грунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суд обгрунтовувати своє рішення, його не можна тлумачити, як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обгрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994 року). З огляду на вказане, суд навів всі необхідні та ключові мотиви вказаного рішення. Розподіл судових витрат відбувається згідно ЦПК України. На підставі викладеного та керуючись ст. 150 СК України, Правилами реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру, затверджених постановою КМУ від 02.03.2016 року № 207, ст.ст. 76-83, 141, 263-265, 268, 273, 280-282 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Надати дозвіл на реєстрацію місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою реєстрації матері ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 без згоди батька ОСОБА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) судові витрати у розмірі 3 408 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в загальному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Коваль О.А.