УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 568/558/18

Провадження № 2/568/26/22

09 червня 2022 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області

в складі головуючої судді Троцюк В.О.

секретаря судових засідань Гуменюк Г.В.

за участі представника відповідача адвоката Бернацького П.В.

представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Радивилів в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Радивилівської міської ради про визнання заповіту недійсним,-

В С Т А Н О В И В:

18 травня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , Радивилівської міської ради про визнання заповіту недійсним.

Позивач ОСОБА_2 повторно не з`явився у судове засідання, хоча належним чином повідомлявся про час і місце слухання справи, про що свідчать наявні в матеріалах справи докази.

Так ухвалою суду про закриття підготовчого провадження, розгляд справи було призначено на 23.02.2022 року. В судове за сідання позивач не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Від його представника адвоката Сацик І.Т. надійшла заява про закінчення терміну дії договору про надання правової допомоги, а від так неможливості представництва інтересів ОСОБА_2 у вказаній справі.

Судовий розгляд було відкладено на 23.03.2022 року. Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, подавши заяву про відкладення розгляду справи в зв`язку з неможливістю взяти участь в судовому засіданні, причини неявки не повідомив.

В наступне судове засідання, яке було призначене на 11.05.2022 року позивач повторно не з`явився, подавши через канцелярію суду заяву про відкладення розгляду справи в зв`язку з неможливістю взяти участь в судовому засіданні, оскільки він перебуває за кордоном та не може прибути до суду.

В судове засідання, призначене на 09.06.2022 року позивач ОСОБА_2 повторно не з`явився та не повідомив причини неявки, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник відповідача адвокат Бернацький П.В. судовому засіданні заявив клопотання про залишення позову ОСОБА_2 без розгляду, в зв`язку з повторною неявкою позивача в судове засідання, вказавши що така поведінка позивача свідчить про зловживання процесуальними правами з огляду на тривале перебування вказаної справи в провадженні суду.

Представник відповідача Радивилівської міської ради Бусь С.П. підтримав заявлене клопотання та вважає, що наявні підстави для залишення позовної заяви без розгляду.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін процесу, дослідивши письмові докази, приходить до наступного висновку.

Згідно ч.5 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним причини неявки, суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Матеріалам справи встановлено, що позивач про час та місце розгляду справи був тричі повідомлений належним чином (через свого представника та засобами поштового зв`язку), але до суду повторно не з`явився, причини неявки не повідомив. Заяв про розгляд справи у його відсутності до суду не надходило.

Відповідно до п. 3 ч. 1ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, згідно ст. 257 ЦПК України, даний позов належить залишити без розгляду.

При прийнятті рішення про залишення позову без розгляду, суд приймає до уваги позицію Верховного Суду, викладену у своїй постанові у справі № 658/1141/18 від 21 вересня 2020 року, згідно якої наголосив, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору. Процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані з принципом диспозитивності цивільного судочинства, за змістом якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами. Верховний Суд наголосив, що зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача як ініціатора судового розгляду, стимулює його незалежно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь у судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Таким чином, згідно з вимогами ЦПК України суд не зобов`язаний з`ясовувати причини повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Крім того, при прийнятті рішення про залишення позову без розгляду, суд приходить до переконання, що таке рішення не буде визначати обмеження права позивача на звернення до суду, так як він не втрачає права знов звернутися до суду з таким саме позовом. Разом з тим, продовження розгляду справи, буде порушувати вимоги ст.ст.223,257 ЦПК України, та може призвести до порушення розумного строку її розгляду.

Також, суд бере до уваги, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що позивач, як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Також, Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання, шляхом застосування національного законодавства. Суд приймає рішення щодо дотримання вимог Конвенції, переконавшись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Каракуця проти України» від 16.05.2017 року, відхилив скаргу заявника на порушення права доступу до правосуддя, оскільки він не виявив належної зацікавленості у розгляді своєї справи про що, зокрема, свідчило те, що він протягом тривалого проміжку часу не звертався до суду за інформацією щодо стану її розгляду.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Слід відзначити, що положення щодо дотримання розумних строків визначені як ЦПК України, так і вищенаведеною Конвенцією покладають на суд обов`язок розглянути і вирішити справу без невиправданих зволікань, що дасть можливість надати особі своєчасний захист її прав, свобод та інтересів.

Таким чином, приймаючи до уваги той факт, що позивач ОСОБА_2 повторно не з`явився в судове засідання, не надав жодних доказів на підтвердження неможливості прибути в судове засідання, повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином, а також не подав заяви про розгляд справи за його відсутності, суд вважає, що даний позов слід залишити без розгляду, що не позбавляє позивача права повторного звернення до суду з аналогічним позовом.

Керуючись ст.ст. 223, 257, 258-260 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Радивилівської міської ради про визнання заповіту недійсним- залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Рівненського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В.О. Троцюк