Справа № 162/661/21
Провадження № 2/162/12/2022
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

10 червня 2022 року смт Любешів

Любешівський районний суд Волинської області у складі

головуючого судді Цибень О.В.,

за участю секретаря Будько І.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника відповідача - адвоката Огородника Олега Валентиновича про відвід судді Цибень Ольги Володимирівни у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Любешівського селищного голови ОСОБА_3, Любешівської селищної ради, Комунального підприємства «Любешівська багатопрофільна лікарня» Любешівської селищної ради про визнання розпорядження про звільнення незаконним і його скасування, поновлення на роботі, поновлення дії контракту, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, компенсацію моральної шкоди та витрат на правову допомогу,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Любешівського районного суду Волинської області перебуває вказана цивільна справа.

На електронну адресу суду 09.06.2022 року від представника відповідача ОСОБА_3 - адвоката Огородника О.В. надійшла заява про відвід судді Цибень О.В., обґрунтована тим, що суддею було відмовлено у зупиненні провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст.251 ЦПК України, що викликає обґрунтований сумнів у неупередженості та об`єктивності судді.

Позивач та його представник у судовому засіданні вказали, що дана заява є безпідставною та необгрунтованою, тому задоволенню не підлягає.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

Дослідивши заяву про відвід судді, матеріали цивільної справи, суд дійшов до висновку про необгрунтованість заявленого відводу, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені ст. 36 ЦПК України, згідно якої суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до ч.4 ст.36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Представник відповідача у заяві про відвід не посилається на жодну з наведених у законі підстав для відводу судді, а посилання, що йому, як представнику відповідача, було відмовлено у задоволенні ряду клопотань, що не є підставою для відводу судді. Інших доводів щодо наявності підстав для відводу у заяві не наведено.

Зазначене заявником у заяві про відвід фактично свідчить про незгоду учасника процесу з рішеннями судді, що в розумінні вимог чинного процесуального законодавства України, не може бути покладене в основу рішення про задоволення заяви про відвід.

У Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"), закріплено принцип, за яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи безстороннім судом.

Окрім того, Європейський суд з прав людини у справі «Хаушильд проти Данії» наголошував, що суду потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.

У рішенні по справі «Мироненко і Мартенко проти України» (заява № 4785/02) від 10.12.2009 року (пункти 66-70) Європейський суд з прав людини зазначає, що наявність безсторонності має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. При визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими і у цьому зв`язку навіть видимі ознаки можуть мати певне значення. Адже йдеться про необхідність забезпечення довіри, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти у громадськість.

Пунктом 2.5 Бангалорських принципів поведінки судді, схвалених резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27.07.2006 року передбачено, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення по справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Окрім того, у висновку №3 Консультативної ради європейських суддів щодо принципів та правил, які регулюють професійну поведінку суддів, зокрема, питання етики, несумісної поведінки та безсторонності, зазначено, що за загальним принципом судді повинні персонально бути повністю звільненими від відповідальності стосовно претензій, що пред`являються їм у зв`язку з добросовісним здійсненням ними своїх функцій. Судові помилки щодо юрисдикції чи процедури судового розгляду і визначенні чи застосуванні

закону, здійсненні оцінки свідчень повинні вирішуватися за допомогою апеляції.

Як вбачається з доводів позивача, то заявлені ним підстави для відводу ґрунтуються на обставинах його незгоди із діями судді під час розгляду клопотання про зупинення провадження у справі.

В той же час, належних доказів і переконливих аргументів, які б підтверджували наявність обставин, визначених у ст. ст. 36, 37 ЦПК України, які б унеможливлювали участь судді Цибень О.В. у розгляді даної справи, заявником не наведено.

Аргументи, якими заявники обґрунтовують заяву про відвід судді Цибень О.В., не викликають обґрунтованих сумнівів у об`єктивності судді, оскільки немає жодних доказів, які містили б належні, допустимі та достовірні дані щодо порушення гарантій неупередженості суддею як з погляду «суб`єктивного критерію», так і з погляду «об`єктивного критерію», якими керується у своїй процесуальній діяльності Європейський суд з прав людини, а доводи, викладені в заяві, зводяться до незгоди сторони з процесуальними діями і рішеннями судді, направленими на виконанням засад цивільного судочинства та фактично базуються на суб`єктивній оцінці представником відповідача процесуальних рішень судді.

Отже, підстави для відводу головуючого у справі, на які посилається представник відповідача при обґрунтуванні заяви про відвід судді, не є підставами для відводу судді, заява про відвід є необґрунтованою та не містить підстав для відводу головуючого судді.

На підставі викладеного, суд вважає заявлений відвід головуючому необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до абз. 2 ч.3 ст.40 ЦПК України, якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Керуючись ст. ст.33, 36, 37, 40, 251, 258-261 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника відповідача - адвоката Огородника Олега Валентиновича про відвід судді Любешівського районного суду Волинської області Цибень Ольги Володимирівни - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Любешівського районного суду Волинської області Ольга ЦИБЕНЬ