Провадження № 22-ц/812/681/22
П О С Т А Н О В А

іменем України

26 липня 2022 року м. Миколаїв

справа № 182/1350/22

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Лівінського І.В.,

суддів: Кушнірової Т.Б., Коломієць В.В.,

із секретарем судового засідання Калашник А.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в режимі відеоконференції

апеляційну скаргу

ОСОБА_1

на ухвалу Южноукраїнського міського суду Миколаївської області, постановлену 16 травня 2022 року під головуванням судді Волкової О.І., в приміщенні цього ж суду, дата складення повного судового рішення не зазначена,

за заявою

ОСОБА_1 , зацікавлені особи: державний реєстратор прав на нерухоме майно виконавчого комітету Нікопольської міської ради Донець Ольга Едуардівна, виконавчий комітет Нікопольської міської ради, ОСОБА_2 , про встановлення факту, що має юридичне значення,

у с т а н о в и в:

1.Описова частина

Короткий зміст вимог позовної заяви

У березні 2022 року ОСОБА_1 звернулася з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Заявниця зазначала, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 14 грудня 2009 року вона успадкувала земельну ділянку площею 2,770 га, що розташована на території Менжинської сільської ради, Нікопольського району Дніпропетровської області, кадастровий номер :01:002:0298, яка належала її батькові на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-ДП № 054549, виданого Нікопольською районною державною адміністрацією 28 серпня 2022 року.

19 серпня 2021 року вона подала заяву про державну реєстрацію права власності на вказану земельну ділянку. За результатами розгляду її заяви, 26 серпня 2021 року державний реєстратор прав на нерухоме майно Донець О.Е. відмовила їй у державній реєстрації, мотивуючи тим, що документи подані для проведення державної реєстрації прав, не відповідають вимогам або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. Свою відмову державний реєстратор мотивувала тим, що, згідно з довідкою, наданої відділом № 1 управління у Нікопольському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, наявна інформація про земельну ділянку з кадастровим номером :01:002:0071, який відрізняється від кадастрового номера в Свідоцтві про право на спадщину за законом від 14 грудня 2009 року - :01:002:0298. А отже відсутній документ, що підтверджує набуття, зміну або припинення право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 0:01:002:0071 в розумінні вимог Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Довідка відділу № 1 управління у Нікопольському районі Головного управління держгеокадастру у Дніпропетровській області про те, що кадастровий номер земельної ділянки, вказаний у державному акті та в свідоцтві про право на спадщину зараз зареєстрований на іншу земельну ділянку, у зв`язку із чим, система присвоїла її ділянці новий номер, а саме :01:002:0071, до уваги державним реєстратором взята не була.

Отримавши відмову у державній реєстрації права власності на успадковану нею земельну ділянку, ОСОБА_1 звернулася з листом до Нікопольської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області з проханням надати відповідні роз`яснення. Їй було повідомлено про те, що нотаріальна контора не може виправити кадастровий номер земельної ділянки в свідоцтві про право на спадщину, оскільки до Другої Нікопольської нотаріальної контори станом на 14 грудня 2009 року був наданий державний акт на право приватної власності на землю з кадастровим номером земельної ділянки 0:01:002:0298 та довідка про обмеження та обтяження на земельну ділянку з кадастровим номером :01:002:0298.

Після цього вона декілька разів зверталася до Головного управління Держгеокадастру України у Дніпропетровській області з заявами про приведення документів в стан, необхідний для реєстрації прав на її майно, однак їй знов повідомили, що зазначений кадастровий номер земельної ділянки на сьогоднішній день належить іншій земельній ділянці, а земельна ділянка, яка належала її батькові, має зараз інший кадастровий номер.

Зазначає, що не має спору про право власності. Однак через вказані обставини фактично обмежена в реалізації свого права стосовно належного їй майна.

Посилаючись на викладені обставини, заявниця просила суд встановити факт відповідності свідоцтва про право на спадщину за законом від 14 грудня 2009 року, зареєстрованого в реєстрі за номером 1-2219 на земельну ділянку площею 2,770 га з кадастровим номером :01:002:0298, що розташована на території Менжинської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку площею 2,770 га з кадастровим номером :01:002:0071.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 16 травня 2022 року ОСОБА_1 відмовлено у відкритті провадження у справі окремого провадження. Заявниці роз`яснено, що відмова у відкритті провадження по справі в порядку окремого провадження не перешкоджає зверненню до суду за захистом порушеного права у порядку позовного провадження.

Ухвала суду мотивована тим, що заявницею заявлено вимогу про встановлення факту, що має юридичне значення, яка не підлягає розгляду в порядку окремого провадження, оскільки вбачається спір про право, а саме необхідність встановлення факту, що має юридичне значення для реалізації майнових прав про визнання права власності у порядку спадкування, у результаті виниклого права у заявниці на спадкове за законом майно, що є окремим предметом доказування та має здійснюватися шляхом подання до суду відповідного позову в порядку та з підстав, визначених ЦК України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на незаконність вказаного судового рішення, порушення судом норм процесуального права, просила скасувати оскаржувану ухвалу, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Узагальненні доводи апеляційної скарги

Апеляційна скарга мотивована тим, що посилання суду на те, що вбачається спір про право не відповідає дійсності, оскільки право власності в порядку спадкування не потребує визнання, це її право і ніхто це не оспорює і воно виникло на підставі свідоцтва про право на спадщину ще у 2009 році. Вона є законним власником земельної ділянки. Питання, яким чином належна їй земельна ділянка змінила кадастровий номер і коли це сталося, а також чому кадастровий номер, що належав у 2009 році її земельній ділянці тепер належить іншій земельній ділянці так само не вирішується у цьому судовому провадженні. До подання цієї заяви до суду, вона намагалася усіма можливими засобами врегулювати це питання у досудовому порядку, однак склалася ситуація, при якій лише звернення до суду з метою встановлення юридичного факту є єдиним можливим засобом для вирішення питання. Вважає, що суд порушив її право на доступ до правосуддя.

Узагальненні доводи інших учасників справи

Відзиву на апеляційну скаргу, у встановлений судом строк, до апеляційного суду не надійшло.

2. Мотивувальна частина

Згідно частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 успадкувала Ѕ частину земельної ділянки площею 2,770 га, що розташована на території Менжинської сільської ради, Нікопольського району Дніпропетровської області, кадастровий номер :01:002:0298, яка належала її батькові на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-ДП № 054549, виданого Нікопольською районною державною адміністрацією 28 серпня 2022 року, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 14 грудня 2009 року. Іншу частину цієї ділянки успадкував ОСОБА_2 (а.с. 12, 13).

19 серпня 2021 року ОСОБА_1 подала заяву про державну реєстрацію права власності на вказану земельну ділянку.

26 серпня 2021 року державний реєстратор прав на нерухоме майно Донець О.Е. відмовила їй у державній реєстрації, мотивуючи тим, що документи подані для проведення державної реєстрації прав, не відповідають вимогам або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. Свою відмову державний реєстратор мотивувала тим, що, згідно з довідкою, наданої відділом № 1 управління у Нікопольському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, наявна інформація про земельну ділянку з кадастровим номером :01:002:0071, який відрізняється від кадастрового номера в Свідоцтві про право на спадщину за законом від 14 грудня 2009 року - :01:002:0298. А отже відсутній документ, що підтверджує набуття, зміну або припинення право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 0:01:002:0071 в розумінні вимог Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Згідно довідки відділу № 1 управління у Нікопольському районі Головного управління держгеокадастру у Дніпропетровській області про те, що кадастровий номер земельної ділянки, вказаний у державному акті серії І-ДП № 054549 та в свідоцтві про право на спадщину зараз зареєстрований на іншу земельну ділянку, у зв`язку із чим, система присвоїла її ділянці новий номер, а саме :01:002:0071, до уваги державним реєстратором взята не була.

Отримавши відмову у державній реєстрації права власності на успадковану нею земельну ділянку, ОСОБА_1 звернулася з листом до Нікопольської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області з проханням надати відповідні роз`яснення. Їй було повідомлено про те, що нотаріальна контора не може виправити кадастровий номер земельної ділянки в свідоцтві про право на спадщину, оскільки до Другої Нікопольської нотаріальної контори станом на 14 грудня 2009 року був наданий державний акт на право приватної власності на землю з кадастровим номером земельної ділянки 0:01:002:0298 та довідка про обмеження та обтяження на земельну ділянку з кадастровим номером :01:002:0298.

Установлення факту відповідності свідоцтва про право на спадщину за законом від 14 грудня 2009 року, зареєстрованого в реєстрі за номером 1-2219 на земельну ділянку площею 2,770 га з кадастровим номером :01:002:0298, що розташована на території Менжинської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку площею 2,770 га з кадастровим номером :01:002:0071 потрібно для реєстрації права власності на частину вказаної земельної ділянки.

Порядок розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в порядку окремого провадження визначений главами 1 і 6 розділу IV ЦПК України.

Окреме провадження є видом непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 ЦПК України).

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (частина перша статті 315 ЦПК України).

Визначений у частині першій статті 315 ЦПК України перелік фактів, які можуть встановлюватися судом, не є вичерпним, оскільки згідно з частиною другою зазначеної статті у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

При цьому суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо:

згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав;

чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення;

заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Обґрунтовуючи своє звернення про встановлення факту відповідності свідоцтва про право на спадщину за законом від 14 грудня 2009 року вказаному вище витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку площею 2,770 га з кадастровим номером :01:002:0071, заявниця посилалась на те, що кадастровий номер земельної ділянки, вказаний в свідоцтві про право на спадщину зараз зареєстрований на іншу земельну ділянку, у зв`язку із чим, система присвоїла її ділянці новий номер, а саме :01:002:0071.

Відповідно до положень частини 1 статі 1 Закону України від 7 липня 2011 року № 3613-VI «Про Державний земельний кадастр» (далі Закон № 3613-VI) кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування.

За частиною 1 статті 5 цього Закону ведення Державного земельного кадастру здійснюється шляхом:

створення відповідної державної геодезичної та картографічної основи, яка визначається та надається відповідно до цього Закону;

внесення відомостей про об`єкти Державного земельного кадастру;

внесення змін до відомостей про об`єкти Державного земельного кадастру;

оброблення та систематизації відомостей про об`єкти Державного земельного кадастру.

Згідно положень статті 9 Закону № 3613-VI внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

При цьому державний кадастровий реєстратор здійснює, в тому числі, виправлення помилок у Державному земельному кадастрі.

Порядок виправлення помилок, допущених при веденні Державного земельного кадастру врегульовано в статті 37 Закону № 3613-VI.

Отже, законодавством, чинним на момент звернення ОСОБА_1 до суду із заявою про встановлення факту відповідності свідоцтва про право на спадщину витягу з Державного земельного кадастру, було передбачено інший порядок вирішення питань, пов`язаних з врегулюванням відомостей про об`єкти Державного земельного кадастру.

Згідно з частиною другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Враховуючи, що спеціальним законодавством передбачено порядок вирішення спірних питань щодо нумерації у Державному земельному кадастрі, правила частини другої статті 315 ЦПК України не підлягають застосуванню.

Доводи апеляційної скарги про те, що вказаний заявницею факт може бути вставнолений в окремому провадженню, є неспроможними виходячи з наведених вище підстав.

Оскільки суд першої інстанції відмовляючи у відкритті провадження у справі виходив з інших підстав, ухвалу суду необхідно змінити на підставі пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України, виклавши її мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 16 травня 2022 року змінити, виклавши її мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, за правилами, передбаченими ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

ГоловуючийІ.В. Лівінський Судді Т.Б. Кушнірова В.В. Коломієць

Повний текст постанови складено 01 серпня 2022 року