КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2022 року м. Київ

Унікальний номер справи № 755/10200/21

Апеляційне провадження 22-ц/824/3850/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Махлай Л.Д.,

суддів Немировської О.В, Ящук Т.І.

при секретарі Гойденко Д.В.

сторони

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану через представника ОСОБА_3 , на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації про зобов`язання не перешкоджати брати участь у вихованні та вільному спілкуванні батька з малолітньою дитиною, визначення способу та порядку участі у спілкуванні та вихованні батька з малолітньою дитиною,

в с т а н о в и в :

у червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив зобов`язати відповідачку не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з сином - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визначити способи та порядок участі у спілкуванні та вихованні сина з наступним графіком побачень з дитиною: кожного вівторка та четверга з 18:00 год. до 20:00 год. (з урахуванням стану здоров`я дитини) в рекреаційних зонах та зонах дитячого дозвілля; другі та четверті вихідні кожного місяця, починаючи з 18:00 год. п`ятниці до 20:00 год. неділі, з можливістю відвідування дитиною місця проживання батька, його батьків (бабусі та дідуся), інших місць за бажанням дитини в Україні, без присутності матері; день народження ОСОБА_4 з 09:00 год. до 20:00 год. кожен непарний рік з можливістю відвідування дитиною місця проживання батька, його батьків (бабусі та дідуся), інших місць за бажанням дитини в Україні без присутності матері ОСОБА_2 ; в дні офіційних державних свят таких, як Новий рік, Різдво Христове, День праці, День Конституції України і т.п. з 09:00 год. до 20:00 год. кожен парний рік з можливістю відвідування дитиною місця проживання батька, його батьків (бабусі та дідуся), інших місць за бажанням дитини в Україні без присутності матері; відпочинок дитини з батьком на території України, з урахуванням стану здоров`я дитини, без присутності матері на 30 календарних днів в літній період (в період офіційних дитячих канікул в навчальних закладах) з 09:00 год. першого дня вказаного періоду до 20:00 год. останнього дня вказаного періоду, без присутності матері, з повідомленням ОСОБА_2 про місце перебування сина; другу половину осінніх, зимових та весняних офіційних дитячих канікул в навчальних закладах з 09:00 год. першого дня вказаного періоду до 20:00 год. останнього дня вказаного періоду, без присутності матері, з урахуванням стану здоров`я дитини, з повідомленням ОСОБА_2 про місце перебування сина; необмежене спілкування батька з сином, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та дитиною; вільне відвідування батьком ОСОБА_4 під час хвороби за місцем його знаходження.

В обґрунтування позову посилався на те, що з 14.05.2015 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Під час спільного проживання у подружжя народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 01.03.2018 шлюб між сторонами розірвано.

Після припинення шлюбу за їх взаємною згодою дитина залишилась проживати разом з матір`ю. Він має бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь у вихованні сина, проте відповідачка постійно чинить перешкоди у спілкуванні батька з дитиною, що спонукало його звернутись до Служби у справах дітей Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації з заявою про визначення способів участі батька у вихованні дитини. За розглядом заяви винесено розпорядження від 30.03.2018 за № 147, яким визначено йому, як батьку дитини, часи та дні для спілкування з малолітньою дитиною.

Проте, це рішення відповідачка не виконувала та перешкоджала йому у спілкуванні з дитиною, що змусило його звернутися до суду з позовом.

12.07.2019 рішенням Дніпровського районного суду м. Києва відмовлено у задоволенні позову у зв`язку з тим, що позивачем не надано належних доказів щодо створення відповідачкою перешкод у спілкуванні з дитиною.

Розпорядженням Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації за № 424 від 10.09.2020 розпорядження № 147 від 30.03.2018 визнано таким, що втратило чинність.

04.11.2020 Дніпровською районною в місті Києві державною винесено розпорядження за № 687, яким визначено йому часи та дні для спілкування з малолітньою дитиною.

Проте, відповідачка знову чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною, він неодноразово звертався до правоохоронних органів та до служби у справах дітей Голосіївської районного в м. Києві державної адміністрації, однак в досудовому порядку вирішити спірні питання не виявляється за можливо.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 01.10.2021 в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, судом не враховано те, що 04.11.2020 розпорядженням Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації визначено участь батька у вихованні малолітньої дитини у формі спілкування щотижня з 18:00 год. п`ятниці до 20:00 год. суботи. Після винесення вищевказаного розпорядження він приїздив до місця проживання матері та просив надати можливість поспілкуватись з сином, проте відповідачка під різними приводами відмовляла, у зв`язку із чим йому по цьому факту неодноразово приходилось викликати патрульну поліцію. Також він неодноразово звертався із заявами щодо чинення перешкод у спілкуванні з дитиною до служби у справах дітей. Вказане підтверджує його доводи про те, що відповідачка чинить перешкоди у спілкуванні з сином. Вважає, що суд неправомірно повернув йому клопотання про призначення судової психологічної експертизи через несплату судового збору, оскільки це не була заява про забезпечення доказів, а при подачі клопотань судовий збір не сплачується. Суд не звернув уваги на те, що у судовому засіданні відповідачка сама підтвердила, що трапляються випадки, коли вона може не дати змогу батьку проводити у визначений органом опіки та піклування час з сином через наведені нею суб`єктивні обставини. Суд не надав належної оцінки відповідям на його звернення органами Національної поліції України, які вказують на порушення прав батька щодо участі у спілкуванні з сином та участі у його вихованні. Судом не враховано його пояснення як свідка та зафіксовані відмови матері у побаченні з сином, направлені засобами листування «УіЬег». Суд дійшов помилкового висновку щодо необхідність привезення дитини до нього задля побачень. Навпаки він при дачі показань як свідок та відповідачка при наданні пояснень зазначали, що батько завжди особистим автомобілем приїжджає за сином та привозить його назад за місцем проживання. До апеляційної скарги додано клопотання про призначення судової психологічної експертизи.

У запереченнях відповідачка ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін посилаючись на його законність та обґрунтованість. Зазначає, що вона не проти спілкування дитини з батьком, проте іноді не надає дитину з поважних причин в інтересах самої ж дитини. Позивач забирає дитину на вихідні, осінні канікули дитина була з батьком. Відповідачка також заперечує проти задоволення клопотання апелянта про призначення судової психологічної експертизи.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

ОСОБА_2 просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін посилаючись на його законність та обгрунтованість. При цьому зазначила, що відповідач сплачує щомісячно на дитину аліменти у сумі 3 500 грн, але вона вважає, що відповідач має придбати для сина квартиру та забезпечити коштами на навчання в майбутньому, проте останній цього не робить. Відповідач останні три місяці мобілізований та перебуває на службі у Збройних силах України, а тому не надає допомоги на дитину. Вважає, що цим відносно неї відповідачем влаштовується «терор».

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у їх відсутності, за правилами ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися у судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що з 14.05.2015 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 01.03.2018 шлюб між сторонами розірвано.

Згідно з розпорядженням Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації від 30.03.2018 «Про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_4 , 2015 р.н.», враховуючи рекомендації комісії з питань захисту прав дитини (протокол № 4 від 14.03.2018) визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_4 разом з матір`ю.

30.03.2018 Голосіївською районною у місті Києві державною адміністрацією винесено розпорядження за № 147 «Про встановлення способу участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім ОСОБА_4 , 2015 р.н.», враховуючи рекомендації комісії з питань захисту прав дитини (протокол № 4 від 14.03.2018): визначено спосіб участі у виховані та спілкуванні батька ОСОБА_1 з малолітнім ОСОБА_4 наступним чином:

- з понеділка по п`ятницю ( з урахуванням стану здоров`я дитини) з 18.00 години до 20.00 години в рекреаційних зонах та зонах дитячого дозвілля;

- у першу та третю суботу кожного місяця з 10.00 годин до 20.00 годин, або у другу та четверту неділю кожного місяця з 10.00 годин до 20.00 годин ( з урахуванням стану здоров`я дитини).

Позивач стверджуючи, що зазначене розпорядження не виконується звернувся до суду з позовом до відповідачки про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення порядку його участі у спілкуванні з дитиною.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 12.07.2019 у задоволенні позову відмовлено.

Відповідно до розпорядження 10.09.2020 Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації № 424 від 10.09.2020 розпорядження № 147 від 30.03.2018 «Про встановлення способу участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім ОСОБА_4 , 2015 р.н.» втратило чинність.

04.11.2020 Дніпровською районною у місті Києві державною адміністрацією винесено розпорядження за № 687 «Про визначення способів участі батьків у вихованні малолітньої дитини»: визначено участь батька ОСОБА_1 у вихованні малолітньої дитини ОСОБА_4 щотижня з 18-00 години п`ятниці до 20-00 години суботи.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів порушення відповідачкою розпорядження щодо участі батька у спілкуванні з дитиною.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ст. ст. 141, 150 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини та зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Умовами повноцінного виховання дитини є постійний контакт з батьками, які згідно зі ст. 153 СК України мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею, а той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

У статті 158 СК України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї.

Відповідно до ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий із батьків має право звернутись до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо) місце та час їхнього спілкування.

Відповідно до ст. З Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

За ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Статтями 15, 16 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини дитина для повного і гармонійного розвитку його особистості потребує любові і розуміння. Він повинен, коли це можливо, зростати на піклуванні і під відповідальністю своїх батьків в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

За матеріалами справи встановлено, що 04.11.2020 Дніпровською районною у місті Києві державною адміністрацією винесено розпорядження за № 687, яким визначено участь батька ОСОБА_1 у вихованні малолітньої дитини ОСОБА_4 щотижня з 18-00 години п`ятниці до 20-00 години суботи.

Позивач стверджує, що дане розпорядження винесено за його зверненням, оскільки відповідачка чинить йому перешкоди у спілкуванні з сином. Після вирішення питання про спосіб участі батька у вихованні сина та встановлення днів та годин побачень з сином відповідачка не виконує розпорядження органу опіки та піклування.

Відповідно до відповіді Національної поліції України Департамент організаційно -аналітичного забезпечення та оперативного реагування від 07.06.2021 ОСОБА_1 звертався з повідомленням на скорочений номер екстреного виклику поліції «102» з повідомленням про перешкоджання йому колишньою дружиною у спілкуванні з сином 30.10.2020, 20.11.2020, 11.12.2020, 08.01.2021,12.02.2021.

Позивач також звертався із письмовими зверненнями до ГУ НП у м. Києві Дніпровське управління поліції з питань чинення перешкод ОСОБА_2 у спілкуванні з сином.

Відповідно до відповіді від 07.07.2020 в ході перевірки ОСОБА_2 повідомила, що не чинить перешкод у спілкуванні з сином.

Відповідно до відповіді від 03.12.2020 в ході перевірки ОСОБА_2 повідомила, що не дозволила позивачу спілкування з дитиною, оскільки не мала розпорядження ССД Дніпровської РДА, а також послалася на те, що карантин не скасовано та вона не знає де син буде перебувати з батьком.

Відповідно до відповідей від 10.12.2020 та від 28.01.2021 з ОСОБА_2 проведено роз`яснювальну бесіду та попереджено про адміністративну та кримінальну відповідальність, а також наголошено на сумлінному виконанні покладених на неї батьківських обов`язків.

Відповідно до відповіді від 16.01.2021 повідомлення позивача направлено до служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської РДА.

У всіх цих відповідях позивачу рекомендовано звернутися до суду для вирішення цивільного спору про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною.

Позивач також звертався із заявами щодо чинення перешкод у спілкуванні з сином до Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації та відповідно до відповідей від 24.01.2020, 29.12.2020, 05.01.2021, 01.02.2021 службою у справах дітей з ОСОБА_2 проведено профілактично - роз`яснювальну роботу щодо дотримання нею прав дитини. ОСОБА_2 у категоричній формі відмовилася надавати будь - які пояснення щодо невиконання нею розпорядження Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації № 687 від 04.11.2020.

У відповідях Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації позивачу також рекомендовано звернутися за вирішенням спору про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною до суду.

Суд відхилив ці докази, вказуючи, що вони не підтверджують обставини, викладені у позовній заяві. При цьому суд не звернув уваги на те, що надані позивачем докази не спростовані відповідачкою.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 - 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідачка не спростувала доказів, наданих позивачем на підтвердження того, що нею чиняться перешкоди позивачу у спілкуванні з сином та не виконується розпорядження Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації № 687 від 04.11.2020.

Більше того, надана сторонами переписка у «вайбер» щодо можливості спілкування батька з сином свідчить про наявність спору між сторонами щодо способів участі батька у вихованні та спілкуванні з сином.

Відтак висновки суду про відсутність спору між сторонами та про те, що відповідачка добросовісно виконує розпорядження Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації № 687 від 04.11.2020 суперечать матеріалам справи.

За вказаних обставин рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Позивач звернувся до Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації з питання визначення способів його участі у спілкуванні та вихованні сина та йому було встановлено графік побачень щотижня з 18-00 години п`ятниці до 20-00 години суботи. З таким графіком позивач погодився та його не оскаржував.

Даний позов заявлено саме з підстав невиконання відповідачкою розпорядження Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації за № 687 від 04.11.2020.

Відтак доведеними та обгрунтованими колегія суддів вважає вимоги щодо визначення способу участі у спілкуванні та вихованні ОСОБА_4 , щотижня з 18 год п`ятниці до 20 год суботи.

Відповідно до ст. 129 -1 Конституції України, ст. 18 ЦПК України рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим до виконання.

Ухвалення даного рішення, яким визначено способи участі батька у вихованні сина, уже є таким, що зобов`язує відповідачку не чинити перешкод позивачу у спілкуванні з сином у визначені у рішенні дні та години, а відтак відсутні підстави задовольняти окрему позовну вимогу про зобов`язання відповідачки не чинити перешкод батьку у спілкуванні з сином.

Інші вимоги колегія суддів вважає передчасними, оскільки інші способи участі батька у вихованні сина сторони не обговорювали та органом опіки і піклування рішення щодо іншої участі батька у вихованні сина не приймалося.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2021 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визначити ОСОБА_1 способи участі у спілкуванні та вихованні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щотижня з 18 год п`ятниці до 20 год суботи.

В решті позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня проголошення постанови до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду лише з підстав, визначених у ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлений 14.06.2022.

Головуючий Л. Д. Махлай

Судді О. В. Немировська

Т. І. Ящук