ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - Свистунової О.В.

суддів - Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.

за участю секретаря - Попенко Ю.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2022 року

по справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я на виробництві ,-

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я на виробництві.

Позов мотивований тим, що 23 роки 2 місяці він працював на підприємствах ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» з повним робочим днем під землею у шкідливих умовах. 20 травня 2018 року під час роботи з ним стався нещасний випадок, за висновком МСЕК від 11 червня 2021 року його визнано інвалідом другої групи та встановлено 80 відсотків втрати працездатності безстроково.

Позивач вкзав, що ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» має відшкодувати йому моральну шкоду в сумі 120 000 грн, оскільки саме з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, він втратив своє здоров`я.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2022 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають встановленим обставинам.

У відзиві відповідач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з записами у трудовій книжці ОСОБА_1 він працював у шкідливих підземних умовах праці на виробничо-структурних підрозділах ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» (а.с.11-13).

29 травня 2018 року директором ВСП «Шахтоуправління Першотравенське» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» затверджений акт №7 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом (а.с.16-17), а також акт проведення розслідування нещасного випадку, що стався 20 травня 2018 року о 15 годині 10 хвилин (а.с.18-19).

За змістом зазначених документів, комісією з розслідування були встановлені обставини нещасного випадку, що стався з ОСОБА_1

20 травня 2018 року після закінчення першої зміни біля 15 години 10 хвилин ОСОБА_1 пересувався по людському ходку №2 канатно-крісельною дорогою МДК №2 для подальшого виїзду на поверхню. При цьому з причини невиконання «Порядку посадки та пересування на канатно-крісельній дорозі МДК №2», яке розміщене на нижньому посадочному майданчику та передбачено «Технологічним паспортом доставки людей по канатно-крісельній дорозі МДК №2 по людському ходку №2 шахти «Ювілейна» ВСП «ШУ Першотравенське», він впав на підошву виробки та отримав травму.

У цей час канатно-крісельною дорогою пересувались інші робітники, які побачили ОСОБА_1 лежачим на підошві виробки, зупинили канатно-крісельну дорогу, підійшли до ОСОБА_1 і спитали, що сталося, на що ОСОБА_1 відповів, що все в порядку, від допомоги відмовився. Далі ОСОБА_1 самостійно сів на посадочне крісло канатно-крісельної дороги МДК №2 та на ній прибув на магістральний відкаточний квершлаг для подальшого виїзду з шахти. Після виїзду з шахти ОСОБА_1 звернувся в пункт охорони здоров`я №2. Таким чином не було збережено місце нещасного випадку.

Також, ОСОБА_1 вказав на те, що тяговий канат, прокладений вздовж канатно-крісельної дороги МДК №2, з боку де сидів ОСОБА_1 , не огинає направляючий ролик по осі робочого профілю, але він всупереч «Технологічного паспорту доставки людей по канатно-крісельній дорозі МДК №2 по людському ходку №2 шахти «Ювілейна» ВСП «ШУ Першотравенське» не зупинив роботу канатно-крісельної дороги МДК №2, а намагався пересуватися по ній.

На момент обслідування місця нещасного випадку канатно-крісельна дорога МДК №2 знаходилася у задовільному стані (тяговий канат, прокладений вздовж канатно-крісельної дороги МДК №2 знаходився у направляючих роликах, при увімкненні канатно-крісельна дорога МДК №2 працювала без порушень правил безпеки, здійснення посадки для пересування безпечне для здоров`я робітників.

Причиною нещасного випадку, що стався з ОСОБА_1 , зазначено порушення самим потерпілим вимог «Технологічного паспорту доставки людей по канатно-крісельній дорозі МДК №2 по людському ходку №2 шахти «Ювілейна» ВСП «ШУ Першотравенське», невиконання ОСОБА_1 посадових обов`язків, а саме незабезпечення особистої безпеки, несвоєчасне повідомлення про нещасний випадок, незбереження місця нещасного випадку без поважних причин до прибуття комісії з розслідування, порушення вимог пунктів 4.13, 4.3 «Посадової інструкції гірничого майстра дільниці конвеєрного транспорту №2 ВСП «Шахтоуправління Першотравенське» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», пункту 8 «Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві».

Таким чином комісією з розслідування нещасного випадку було встановлено, що відповідальним за нещасний випадок є майстер гірничий дільниці конвеєрного транспорту №2 ВСП «Шахтоуправління Першотравенське» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» ОСОБА_1 .

Довідкою міжрайонної психіатричної МСЕК №2 серії 12ААА № 063038 від 11 червня 2021 року ОСОБА_1 повторно встановлено другу групу інвалідності та 80 відсотків втрати професійної працездатності з 01 вересня 2021 року (а.с.15).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки факту порушення роботодавцем прав позивача не встановлено, відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди.

Проте, колегія суддів не може погодитись із таким висновком суду першої інстанції зважаючи на наступне.

Відповідно до вимог статті 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до частини другої статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Відповідно до частини третьої статті 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (з відповідними змінами) (далі - Постанова) роз`яснено, що суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

У пункті 13 Постанови роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Крім того, згідно з рішенням Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 2, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Відсутність причинного зв`язку між завданою позивачу шкодою і протиправною поведінкою відповідача, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві, оскільки до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу.

Отже, закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов`язку власника відшкодувати моральну шкоду.

Така правова позиція узгоджується із постановою ВС від 25 квітня 2018 року у справі № 212/7705/16-ц.

Колегія суддів не приймає заперечення відповідача щодо не вчинення підприємством протиправних дій, які б знаходились у причинному зв`язку з настанням нещасного випадку з ОСОБА_2 , оскільки в цьому конкретному випадку моральна шкода відшкодовується незалежно від вини юридичної особи, яка її завдала.

Обговорюючи розмір відшкодування позивачу моральної шкоди, колегія суддів, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, приймає до уваги те, що внаслідок нещасного випадку, який пов"язаний з виробництвом та стався з позивачем під час виконанням ним трудових обов"язків, ОСОБА_1 встановлено другу групу інвалідності та встановлено 80 відсотків втрати професійної працездатності з 01 вересня 2021 року, а втрата ним професійної працездатності, безумовно, змінила його нормальний життєвий ритм, у зв"язку з чим йому були спричинені моральні страждання, проте вирішуючи питання про достатній розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд частково погоджується з позицією відповідача щодо того, що позивачем не наведено конкретних достатніх аргументів щодо обґрунтування саме зазначеної у позові суми якою він оцінює свої моральні страждання.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях («Шевченко проти України», «Харук та інші проти України», «Скордіно проти Італії») і в Практичній інструкції по зверненню в ЄСПЛ від 28 березня 2007 року, затвердженій Головою ЄСПЛ на підставі ст. 32 Регламенту ЄСПЛ, посилається на те, що в справах про присудження морального відшкодування, суд має визначити розмір моральної шкоди з огляду на розміри присудження компенсації у подібних справах та об`єктивної оцінки психотравматичної ситуації.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

05 грудня 2018 року Велика Палата Верховного у справі № 210/5258/16-ц (провадження № 14-463цс18) прийняла постанову, у якій зробила правовий висновок про те, що у справах щодо відшкодування моральної шкоди, завданої у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, суди, встановивши факт завдання моральної шкоди, повинні особливо ретельно підійти до того, аби присуджена ними сума відшкодування була домірною цій шкоді.

Враховуючи характер та об`єм душевних та фізичних страждань позивача, встановлено позивачу 2 групу інвалідності, ступінь втрати ним професійної працездатності у розмірі 80 відсотків, що свідчить про неможливість відновлення попереднього фізичного стану та безумовно тягне за собою незворотність змін у буденному житті позивача, тому, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, колегія суддів приходить до висновку щодо необхідності задоволення позову частково та стягнення на користь позивача 100 000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Правова позиція з приводу застосування принципів розумності, виваженості та справедливості при визначені розміру моральної шкоди викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 5 грудня 2018 року у справі 197/42/20.

Відповідно до Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві" внесено зміни до п.п.164.2.14 статті 164 Податкового кодексу України щодо оподаткування податком на доходи фізичних осіб сум відшкодування моральної шкоди (норма набрала чинності з 23 травня 2020 року).

До загального місячного (річного) оподаткування доходу платника податків, з урахування змін, внесених Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві", включається у вигляді відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі визначеному законом (п.п.164.2.14 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України).

Враховуючи викладене, у разі якщо виплата немайнової (моральної) шкоди за рішенням суду здійснюється податковим агентом на користь фізичної особи платника податків, то сума такої шкоди не включається до загального місячного (річного) оподаткованого доходу платника податку в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.

Отже, з 23 травня 2020 року звільняється від оподаткування податком на доходи фізичних осіб відшкодування моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що сума моральної шкоди повинна бути стягнута з утриманням податків та зборів, згідно чинного законодавства України, оскільки станом на 01 січня 2022 року розмір мінімальної заробітної плати становить 6500,00 грн., оскільки сума стягнутої моральної шкоди в розмірі 100 000, 00 грн. перевищує чотирикратний розмір мінімальної заробітної плати (6500*4=26 000,00 грн.).

Відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню з постановленням нового про часткове задоволення позовних вимог. У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

На підставі статті 141 ЦПК України з Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» на користь держави підлягають стягненню судові витрати, що складаються із судового збору у розмірі 3 000 грн. за подачу позовної заяви та апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 259,268,374,376,381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2022 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я на виробництві - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» (, юридична адреса: 51400, Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Соборна, буд. 76) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я на виробництві у розмірі 100 000 (сто тисяч) грн. з відрахуванням податків та інших обов`язкових платежів.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» (, юридична адреса: 51400, Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Соборна, буд. 76) на користь держави судовий збір у розмірі 3 000 (три тисячі) грн. на р/р UA0026001 в Казначействі України (ЕАП), , отримувач ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код класифікації доходів бюджету 22030106, призначення платежу: судовий збір.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П. Красвітна

І.А. Єлізаренко