Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 935/3529/21
Провадження № 2/935/246/22
15 червня 2022 року м.Коростишів
Коростишівський районний суд Житомирської області у складі:
головуючого судді Янчук В.В.,
за участі секретаря Кумечко С.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коростишів цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 28.01.2020 № CL-259009 в розмірі 136770,65 грн.
В обґрунтування позовних вимог вказали, що 28.01.2020 року між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № CL-259009, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит на суму 120 200,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 65 % зі строком кредитування, на термін до 27.01.2025 року. Відповідач неналежно виконував свої зобов`язання за цим договором та допустив виникнення заборгованості, яка станом на 19.11.2021 року становить 136 770 грн. 65 коп., що і просить позивач стягнути з відповідача, та стягнути судові витрати по справі: судовий збір в сумі 2270,00 грн., витрати на правничу допомогу в розмірі 13 677, 065 грн.
Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 02 березня 2022 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Позивач АТ «Кредобанк» у судове засідання свого представника не направили, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. До суду, представник позивача подав заяву, відповідно до якої просив здійснювати розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Не заперечує щодо ухвалення заочного рішення у справі. Інших заяв та клопотань не подавав.
Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України в порядку, передбаченому ст. 128 ЦПК України, відзив на позовну заяву не подано, інших заяв та клопотань не надходило.
Згідно вимог ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання, не повідомив причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи те, що в судове засідання не з`явились всі особи, які беруть участь у справі, а тому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенню ч.2 ст.247 ЦПК України.
Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст.ст. 211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін.
Дослідивши письмові докази у справі та встановивши фактичні обставини і зміст спірних правовідносин, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що 28.01.2020 року між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № CL-259009, відповідно до якого позивач зобов`язувався надати у власність відповідача грошові кошти на умовах поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, а відповідач зобов`язувався використати кредит на цілі, вказані в цьому кредитному договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених цим кредитним договором. Відповідно до умов договору, позивач зобов`язувався надати відповідачу кредит на суму 120200,00 грн. з терміном кредитування на 60 місяців, до 27 січня 2025 року, на поточні потреби.
Пунктом 4.2 Кредитного договору передбачено, що проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту за методом факт/360 , за ставкою визначеною п. 4.1 договору, а саме 35% річних, з дня видачі кредиту до дня повернення кредиту в повному обсязі.
Згідно з п.п. 4.3, 4.7 договору за надання послуг позичальник сплачує банку комісії в порядку, строки та розмірі, передбачені п. 2.10 договору, нарахування яких здійснюється до дати повернення кредиту в повному обсязі.
Пунктом 6.1 договору передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути банку кредит у повному обсязі в порядку і строки (терміни), передбачені кредитним договором та/або додатками до нього.
Відповідно до п. 6.2. договору позичальник здійснює погашення заборгованості за кредитним договором відповідно до графіку платежів (Додаток № 1 до Кредитного договору).
Відповідно до п. 6.3 договору позичальник щомісячно здійснює повернення суми заборгованості за кредитом, сплачує проценти за користування кредитом у вигляді рівних сум - ануїтетного платежу, розмір якого визначається п. 6.2 кредитного договору, а саме 4304 грн.
Пунктом 6.3.1 договору встановлено, що для здійснення належного погашення кредиту позичальник зобов`язаний щомісячно не пізніше дати погашення щомісячного платежу, встановленої графіком платежів, забезпечити наявність на поточному рахунку для обслуговування кредиту суму коштів, що відповідає розміру щомісячного платежу.
Позивач виконав умови договору належним чином та надав відповідачу кредит на загальну суму 120 200,00 грн., що підтверджується меморіальним ордером № 4998228 від 28.01.2020 року, випискою руху коштів по рахунку з 28.01.2020 року по 19.11.2021 року.
Відповідно до п. 3.3 договору банк вправі відмовити у виплаті позичальнику кредиту або його частини та/або припинити кредитування позичальника у випадках прострочення сплати процентів та/або повернення кредиту (частини кредиту) щонайменше на один календарний місяць, порушення позичальником істотних умов кредитного договору, зокрема, невиконання позичальником зобов`язань, передбачених кредитним договором.
Відповідно до п. 6.9 договору банк у випадках, передбачених п. 3.3 договору вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за кредитним договором, про що письмово повідомляє позичальника.
Відповідно до п. 6.10 договору позичальник зобов`язаний після отримання повідомлення банку, передбаченого п. 6.9 договору, усунути порушення умов кредитного договору, вказаних у повідомленні (згідно п.п. 3.3.2, 3.3.3 договору) протягом 30 календарних днів із дня отримання такого повідомлення. Якщо позичальник не усунув вказані порушення, то він зобов`язаний достроково повернути кредит, проценти, комісії та інші належні до сплати платежі за кредитним договором не пізніше 31-го календарного дня після отримання письмового повідомлення банку.
З метою досудового врегулювання спору та керуючись умовами договору, позивач зазначає, що 16.09.2021 року звертався до відповідача щодо дострокового стягнення заборгованості, і вимагав погашення простроченої заборгованості за договором. Однак, відповідач не вчинив жодних дій спрямованих на погашення заборгованості, що підтверджується випискою про рух коштів по рахунку відповідача б/н за період з 20.01.2020 року по 19.11.2021 року.
Позивач зазначає, що відповідач порушив умови договору та станом на 19.11.2021 р., має заборгованість в сумі 136 770 грн. 65 коп., з яких: 107 812,36 грн.- сума заборгованості за кредитом; 28 958,29 грн. - заборгованість по сплаті відсотків, що підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком заборгованості за кредитним договором № CL-259009 від 28.01.2020 року.
Згідно зі ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином і в строк, встановлений договором, відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.
В силу ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно зі ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
При цьому, згідно ст. 627 ЦК України та відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визнані умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
На підставі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Договір в силу приписів ст. 638 ЦК України, є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Отже, підписання договору № CL-259009 від 28.01.2020 року свідчить про те, що відповідачу всі умови даного договору зрозумілі і вона вважає їх справедливими по відношенню до неї. Вказаний договір був підписаний сторонами.
Таким чином, своїми підписами сторони письмово підтвердили та закріпили те, що вони діяли свідомо, були вільні в укладенні договору, вільні у виборі контрагента та умов договору.
Стаття 1048 частина 1 ЦК України передбачає право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір та порядок одержання яких встановлюється договором.
Позичальник зобов`язаний, відповідно до ст. 1049 ЦК України, повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
За кредитним договором, відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 1 статті 1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
16.09.2021 року відповідачу було направлено повідомлення-вимогу про дострокове повернення кредиту за договором, однак заборгованість погашена не була.
Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, роз`яснено, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняються. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Позивач просить стягнути з відповідача розмір відсотків, які розраховані згідно умов Договору станом на 19.11.2021 р. Пред`явивши боржнику вимогу про дострокове повернення кредиту, кредитор втратив право вимоги про стягнення відсотків у розмірі, який передбачено кредитним договором від 28.01.2020 р.
Суд звертає увагу, що відповідачу надіслано вимогу про дострокове повернення коштів 16.09.2021 року, доказів отримання відповідачем даної вимоги в матеріалах справи не містяться.
Відповідачем не надано до суду жодних пояснень, заперечень та відзиву щодо позовних вимог позивача, а також у відповідності до вимог ст. 81 ЦПК України жодного належного та допустимого доказу в спростування доводів позивача щодо нарахованих сум.
Таким чином, суд вважає, що підлягає до задоволення позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 136 770,65 грн., що включає тіло кредиту, відсотки.
Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч. 2 та ч. 4 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Так, згідно ч.4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
В Договорі про надання правової допомоги від 11.02.2019 р. не встановлено розміру винагороди адвоката та порядок здійснення оплати, відсутній орієнтований розрахунок суми судових витрат, неідентифіковано, що витрати на професійну правничу допомогу згідно наданої копії договору стосуються підготовки саме даної справи, не подано детального опису робіт /наданих послуг/, підтвердження оплати. Договір про надання правової допомоги укладено за два роки до звернення позивача в суд з даним позовом.
Представник позивача в судовому засіданні участі не приймав. Натомість, матеріали справи містять заяву про розгляд справи за відсутності представника.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування у справі. Стороною позивача не надано жодного доказу понесених витрат на правничу допомогу.
Згідно ст. 30 ЗУ Про адвокатуру і адвокатську діяльність, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначається в договорі про надання правової допомоги.
Відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару не дає, як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України Про адвокатуру і адвокатську діяльність .
Такий правовий висновок було зроблено Верховним Судом в постанові від 06.03.2019 року у справі № 922/1163/18.
Згідно ч.4 ст. 263 ЦПУ України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Отже, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 13 677, 65 грн.
На підставі ст. 141 ЦПК України, підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача на користь позивача судові витрати по справі, а саме: судовий збір в сумі 2270,00 грн.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 525, 526, 530, 546, 549, 599, 610, 611, 1048, 1050, 1054 ЦК України та керуючись ст.ст. 19, 141, 263-265, 354, 280, 355 ЦПК України, суд, -
Позов задовольнити частково.
В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте Коростишівським районним судом Житомирської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Повне рішення суду складено: 15 червня 2022 р.

Сторони у справі:

Позивач: Акціонерне товариство «Кредобанк», місцезнаходження: 79026, м.Львів, вул.Сахарова, 78, ().

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя В.В. Янчук