РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2022 року

м. Рівне

Справа № 567/954/21

Провадження № 22-ц/4815/568/22

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчук Н. М.,

суддів: Гордійчук С. О., Хилевича С. В.

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Рівнегаз збут»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Острозького районного суду Рівненської області від 26 листопада 2021 року у складі судді Василевича О. В., ухвалене в м. Острог Рівненської області о 10 годині 32 хвилини, повний текст рішення складений 06 грудня 2021 року,

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Рівнегаз збут» звернулося до суду з позовом до

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за поставлений природний газ. В обґрунтування позовних вимог вказував, що здійснює постачання природного газу споживачу ОСОБА_1 , яка є співвласником нерухомого майна - квартири за адресою: АДРЕСА_1 , на умовах Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 р. №2500 та зареєстрованої в Мінюсті України 06.11.2015 р. за № 1386/27831 та Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП № 2496 від 30.09.2015 р. та зареєстрованих в Мінюсті України 06.11.2015 р. за № 1382/27827. Укладення вищевказаного договору постачання природного газу здійснено з урахуванням ст.ст.633, 634, 641, 642 ЦК України на невизначений строк на підставі заяви про приєднання побутового споживача ОСОБА_1 до умов Договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному сайті постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Фактом згоди споживача на приєднання до умов вищевказаного Договору є отримана позивачем від споживача заява-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам та/або оплачений споживачем рахунок (квитанція) за поставлений природний газ, а щодо постачальника, на якого покладені обов`язки з постачання природного газу побутовим споживачам - факт споживання природного газу відповідно до вимог Правил постачання та за умови, що у споживача відсутній інший діючий постачальник. Разом з тим зазначав, що розподіл природного газу за вищевказаною адресою здійснюється іншим господарюючим суб`єктом Оператором ГРМ - АТ «Рівнегаз» на підставі укладеного з ОСОБА_1 . Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 р. № 2498 та Кодексу газорозподільчих систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015р. № 2494. Покликаючись на п.23 розділу ІІІ Правил постачання природного газу зазначав, що розрахунки за послуги з газопостачання за вищевказаною адресою для споживача ОСОБА_4 , якій оператором ГРМ присвоєно ЕІС-код 56ХМ29Е85002562О, проводяться у спосіб, передбачений п.п.1 п.4.4 розділу ІV Типового договору постачання, зокрема, на підставі даних про об`єм (обсяг) газу, визначений споживачем та Оператором ГРМ - АТ «Рівнегаз», з огляду на те, що такий спосіб визначено самим споживачем у заяві-приєднання. Для проведення розрахунку вартості спожитого природного газу ТОВ «Рівнегаз Збут» щомісяця отримує від Оператора ГТМ інформацію про обсяги спожитого природного газу в розрізі окремого побутового споживача, ідентифікація якого здійснюється за допомогою ЕІС-коду. Після отримання від Оператора ГТМ інформації про обсяги розподіленого Оператором ГРМ природного газу споживачу, ТОВ «Рівнегаз Збут» проводить нарахування за поставлений природний газ, помноживши обсяг спожитого газу на ціну (вартість) газу за кожний розрахунковий місяць. Вказував, що згідно особового рахунку споживача ОСОБА_1 № НОМЕР_1 заборгованість за поставлений природний газ становить 17 029,78 грн., яка розрахована виходячи з визначеного та скоригованого Оператором ГРМ - АТ «Рівнегаз» об`єму спожитого природного газу у кількості 5 135 м.куб., який був поставлений у період з 01.07.2015 року по 31.05.2019 року, вартістю 35 725, 75 грн. (без врахування заборгованості станом на 01.07.2015 р.) та частково оплачений відповідачами у сумі 13 184,12 грн. та за рахунок коштів житлової субсидії у розмірі 7 982,97 грн. Відповідачі в порушення Правил постачання природного газу та Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам не здійснили оплату в повному обсязі за поставлений природний газ, що й спонукало звернутися до суду з вищевказаним позовом. Просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість за поставлений природний газ у розмірі 17 029,78 грн., а також відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України 3% річних у розмірі 1 055, 72 грн. та інфляційні втрати у розмірі 2 084,84 грн., і понесені судові витрати у розмірі 2 270 грн..

Ухвалою Острозького районного суду Рівненської області від 17 листопада 2019 року провадження в частині позовних вимог, заявлених ТОВ «Рівнегаз Збут» до ОСОБА_2 закрито у зв`язку з визнанням останнього в судовому порядку померлим.

Рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 26 листопада 2021 року вказаний позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Рівнегаз Збут» заборгованість за поставлений природний газ у розмірі 17 029 грн. 78 коп.,

три проценти річних у розмірі 1 055 грн. 72 коп., інфляційні втрати у розмірі 2 084 грн. 84 коп., а також судовий збір у розмірі 2 270 грн. 00 коп..

Рішення суду першої інстанції вмотивоване положеннями Закону України «Про ринок природного газу», які зобов`язують споживача забезпечувати своєчасну та повну оплату природного газу згідно з умовами договору та обґрунтоване тими обставинами справи, підтвердженими належними і достовірними доказами, які вказують на те, що таки обов`язок відповідачкою ОСОБА_1 не був дотриманий.

Вважаючи рішення суду незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, за невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі заперечує правильність розрахунків заборгованості за спожитий природний газ та доводить, що відповідно до розділу ІХ глави 4 п. 1 Кодексу газорозподільчих систем. Визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу по об`єкту побутового споживача здійснюється на межі балансової належності між оператором ГРМ і побутовим споживачем на підставі даних лічильника природного газу з урахуванням вимог цього Кодексу та договору. Додає, що 31.05.2019 року представниками позивача був демонтований лічильник № 03344534, однак жодним актом, окрім пред`явлень посвідчень працівниками, цей факт не був засвідчений. Звертає увагу на розбіжності між номерами лічильника газу, який був демонтований для повірки (раніше встановлений за адресою відповідача), та номером лічильника, на фото якого посилається позивач і відповідно до даних якого він нарахував заборгованість. Заперечує таке фото показника лічильника як доказ, оскільки той не був долучений у справу відповідно до вимог процесуальних норм. Зазначає, що самим позивачем надані копії витягу з відомості зняття показів лічильників газу від 30.09.2019 року та від 27.03.2019 року, при чому за даними лічильника від 30.09.2018 року об`єм спожитого газу становив 3 017 м?, а за даними від 27.03.2019 року - 3 172 м?, за весь період експлуатації вузла обліку, тобто з червня 2015 року по 27 березня 2019 року обліковано 3 172 м?. Це показник вважає достовірним і справедливим. Доводить, що нарахування за період з 27 березня 2019 року по 31 травня 2019 року, тобто за два місяці, 1883 м? газу є абсурдним для площі 32 м? у весняний період. З наведених міркувань просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Рівнегаз Збут» вважає рішення суду законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу безпідставною, у зв`язку з чим просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 07.03.2007 р. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 набули у власність в рівних частинах по 1/2 квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.12, 63).

Рішенням Острозького районного суду від 24.03.2014 року ОСОБА_2 визнано померлим, про що відділом ДРАЦС реєстраційної служби Острозького РУЮ у Рівненській області здійснено актовий запис № 03 від 08.04.2014 року.

ОСОБА_1 після одруження змінила прізвище на ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 17.11.2018 року.

Відповідачка ОСОБА_1 з 10.07.2007 року та по даний час зареєстрована у належній квартирі за вищевказаною адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання від 29.01.2019р. та адресною довідкою від 23.07.2021 р.

Постачання природного газу у вказане житлове приміщення, користувачем якого є відповідачка ОСОБА_1 та члени її сім`ї, здійснювало ТОВ «Рівнегаз Збут» (особовий рахунок № НОМЕР_1 ).

Згідно п.п.17, 27 ст.1 Закону України «Про ринок природного газу» постачальник природного газу - це суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із постачання природного газу, водночас оператор газорозподільчої системи - це суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників). Разом з тим, статтею 1 вищевказаного Закону визначено, що постачання природного газу - це господарська діяльність, яка підлягає ліцензуванню та полягає в реалізації природного газу безпосередньо споживачам на підставі укладених з ними договорів , а розподіл природного газу - це господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки споживачам, але яка не включає постачання природного газу.

Таким чином, діяльність з постачання та розподілу природного газу не є тотожною та згідно чинного законодавства здійснюється різними суб`єктами господарювання.

ТОВ «Рівнегаз Збут» є суб`єктом господарювання, який з 01.07.2015 року на підставі ліцензій, виданих НКРЕКП №1647 від 28.05.2015 р. та № 653 від 16.05.2018 р. здійснює господарську діяльність з надання, зокрема, населенню послуг з постачання природного газу та проводить з ними розрахунки за спожитий природний газ.

Порядок та умови надання побутовим споживачам послуг з газопостачання врегульовано Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про ринок природного газу», Правилами постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30.09.2015р. № 2496 та зареєстрованих в Мінюсті України 06.11.2015 р. № 1379/27827 та Типовим договором постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 р. №2500 та зареєстрованої в Мінюсті України 06.11.2015 р. за №1386/27831.

Водночас розподіл природного газу побутовим споживачам Рівненської області здійснюється Оператором ГРМ - АТ «Рівнегаз» на умовах Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 р. № 2498 та зареєстрованого в Мінюсті України 06.11.2015 р. за № 1386/27829 та у відповідності до вимог Кодексу газорозподільчих систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 р. № 2494 та зареєстрованого в Мінюсті України 06.11.2015 р. № 1379/27824.

Таким чином, постачання природного газу відповідачці ОСОБА_1 здійснюється ТОВ «Рівнегаз Збут» на умовах укладеного з нею Типового договору постачання природного газу, а розподіл природного газу - АТ «Рівнегаз» на умовах Типового договору розподілу природного газу, укладеного ОСОБА_1 ..

Укладення між сторонами договору постачання природного газу підтверджується заявою ОСОБА_1 від 15.08.2017 року, відповідно до якої вона приєднується до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, де зазначено, що Оператором ГРМ з яким вона уклала договір розподілу природного газу є ПАТ «Рівнегаз», та їй було присвоєно ЕІС-код 56ХМ29Е85002562О.

Спірні відносини між сторонами виникли з приводу невиконання відповідачкою як споживачем свого обов`язку по своєчасній оплаті спожитого природного газу.

У поданій апеляційній скарзі відповідачка визнає факт користування природним газом, однак заперечує об`єм використання газу, і, відповідно, нараховану суму оплати.

Згідно п.13 розділу ІІІ Правил (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) розрахунок за послуги з газопостачання можуть проводитись на підставі даних про об`єм (обсяг) газу, визначений споживачем та Оператором ГРМ за підсумками місяця відповідно до умов договору розподілу природного газу, укладеного між побутовим споживачем та Оператором ГРМ, або за плановою величиною середньомісячного споживання в опалювальний та міжопалювальний періоди.

Відповідно до п.4.4 розділу IV Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, об`єм (обсяг) постачання та споживання природного газу Споживачем за розрахунковий період визначається за даними Оператора ГРМ за підсумками розрахункового періоду, яким є календарний місяць, що містяться в базі даних Оператора газотранспортної системи та доведені споживачу Оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу.

Згідно п.2 заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу від 15.08.2017 року ОСОБА_1 обрала здійснення розрахунку на підставі даних Оператора ГРМ про об`єм (обсяг) газу, визначений за договором розподілу природного газу, за підсумками місяця.

Згідно п.4 глави 4 Розділу IX Кодексу газотранспортної системи, побутовий споживач, який за умовами договору розподілу природного газу розраховується за лічильником газу, зобов`язаний щомісяця станом на 01 число знімати фактичні показання лічильника газу та протягом п`яти діб (до 05 числа включно) надавати їх Оператору ГРМ у спосіб, визначений договором розподілу природного газу. У разі неотримання Оператором ГРМ до 06 числа місяця, що настає за розрахунковим, показань лічильника газу та за умови, що лічильник газу не оснащений засобами дистанційної передачі даних, фактичний об`єм розподілу та споживання природного газу по об`єкту споживача за розрахунковий період визначається Оператором ГРМ на рівні планового місячного об`єму споживання на відповідний період, що розраховується, виходячи з групи споживання побутового споживача. Якщо за підсумками наступного місяця споживач своєчасно надасть покази лічильника газу, формування об`єму розподілу та споживання природного газу за період зазначеного місяця здійснюється з урахуванням наданих показань. Оператор ГРМ має право здійснювати контрольні зняття показів лічильника природного газу споживача та зобов`язаний не рідше одного разу на шість місяців здійснювати контрольне зняття показань лічильника газу (з урахуванням встановленого строку для контрольного огляду вузла обліку) та формувати об`єм розподілу і споживання природного газу по об`єкту споживача за розрахунковий місяць, в якому було здійснено контрольне зняття показань лічильника газу, з урахуванням його фактичних показань.

Згідно п.5 глави 4 Розділу IX Кодексу газотранспортної системи, визначені за умовами цієї глави та договору про розподіл природного газу об`єми та обсяги розподілу та споживання природного газу є обов`язковими для їх використання у взаємовідносинах між побутовим споживачем та його постачальником. Розбіжності у частині визначення об`єму та/або обсягу розподіленого та спожитого природного газу врегульовуються договором розподілу природного газу, а у разі недосягнення згоди - в судовому порядку. До вирішення цього питання величина об`єму та обсягу розподіленого та спожитого природного газу встановлюється відповідно до даних Оператора ГРМ.

Згідно п.6 глави 4 Розділу IX Кодексу газотранспортної системи, побутовий споживач має право не частіше одного разу на три місяці звернутись до Оператора ГРМ із заявою про проведення звіряння фактично використаних об`ємів природного газу та сплачених коштів за послуги розподілу природного газу. За результатами звіряння підписується акт. У разі виявлення розбіжностей між даними акта звіряння та даними Оператора ГРМ по особовому рахунку такого споживача проводяться коригування відповідно до підписаного акта звіряння фактично використаних об`єктом споживача об`ємів природного газу.

Отже, для проведення розрахунку вартості спожитого природного газу позивач ТОВ «Рівнегаз Збут» щомісяця отримує від Оператора ГРМ інформацію про обсяги спожитого природного газу в розрізі окремого побутового споживача, ідентифікація якого здійснюється за допомогою ЕІС-коду.

Як вбачається із матеріалів справи, за період з жовтня 2018 року по травень 2019 року об`єм природного газу згідно персоніфікованих даних про споживання природного газу по ЕІС-коду споживача 56ХМ29У85002562О (з врахуванням проведених коригувань об`ємів розподіленого природного газу, здійснених АТ «Рівнегаз» за період з 01.11.2018 по 28.02.2019) становить 2 039,8754 м?, а саме: в жовтні 2018 року - 30,6 м?, в листопаді 2018 року - 20,77 м?, в грудні 2018 року - 20,97 м?, в січні 2019 року - 19,21 м?, в лютому 2019 року - 23,63 м?, в березні 2019 року - 44,5309 м?, в квітні 2019 року - 9,5245 м?, в травні 2019 року - 1 870,64 м?.

Дані вказаних показників лічильника абонента ОСОБА_1 , рахунок НОМЕР_1 , ЕІС-код споживача НОМЕР_2 , підтверджуються довідкою на а.с.13 та не спростовуються покликаннями апелянта на абсурдність таких нарахувань, котрі жодними доказами не обґрунтовані. Так само не надано жодних доказів на підтвердження того, що відповідачка вживала будь-які заходи для усунення розбіжностей у даних щодо спожитого природного газу, які наявні у неї, і тими, що заявлені до оплати позивачем.

З 01.04.2017 р. по 30.10.2018 р. відповідно до п.14 Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів від 22.03.2017 р., з врахуванням торговельної надбавки (націнки) постачальника, діяла гранична роздрібна ціна на природний газ для побутових споживачів у розмірі 6,958 грн. за 1 м?. Вартість поставленого природного газу для побутових споживачів у період з 01.11.2018 р. по 30.04.2019 р. відповідно до п.12 постанови КМУ від 19.10.2018 р. № 867 з врахуванням торговельної надбавки (націнки) постачальника, становить 8,549 грн. за 1 м? та з 01.05.2019 р. по 31.05.2019 р. - 8,4269 грн. за 1 м?.

З акту перевірки стану вузла обліку природного газу від 31.05.2019 р. вбачається, що у квартирі належній відповідачці встановлено лічильник газу «Візар G-4» №0334534 (рік випуску 2015, дата повірки 2015 р.) та показ лічильника на момент перевірки становить 5055 м.куб., що об`єктивно підтверджується фотознімком лічильника під час здійснення його перевірки, водночас встановлено, що у квартирі змонтовано газоспоживаюче обладнання: газова плитка «ПГ-4 Норд» та 2-контурний газовий котел «ROGA».

В ході судового розгляду встановлено, що 20.06.2019 р. під час планової перевірки показів лічильника газу в квартирі належній відповідачці представниками Оператора ГРМ було встановлено відсутність відповідного вузла обліку спожитого газу, а також відсутність акту на зняття такого лічильника, що підтверджується актом про порушення №11 від 20.06.2019 р. та з вказаним актом відповідачка була ознайомлена, про що свідчить її підпис.

У зв`язку з наведеним було складено акт про припинення газопостачання від 20.06.2019 року, відповідно до якого постачання газу перекрито та кран опломбовано.

Згідно з ч.ч. 2,3 ст. 13 Закону України «Про ринок природного газу», споживач зобов`язаний укласти договір про постачання природного газу; забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів; не допускати несанкціонованого відбору природного газу; забезпечувати безперешкодний доступ уповноважених представників оператора газотранспортної системи, оператора газорозподільної системи до вузлів обліку природного газу та з метою встановлення вузлів обліку газу; припиняти (обмежувати) споживання природного газу відповідно до вимог законодавства та умов договорів. У разі порушення або невиконання своїх обов`язків споживач несе відповідальність згідно із законом.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.1 ст. 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Відповідно до ст. 59 Закону України «Про ринок природного газу» встановлено, що суб`єкти ринку природного газу, які порушили законодавство, що регулює функціонування ринку природного газу, несуть відповідальність згідно із законом.

Як вбачається із розрахунку, відповідачка востаннє здійснила оплату за поставлений їй природний газ у квітні 2019 року у розмірі 899 грн., однак цієї суми було недостатньо для повного погашення існуючої заборгованості та впродовж наступних місяців (до дати припинення газопостачання) розмір заборгованості за поставлений природний газ збільшився, і відповідачка заходів для її погашення не вживала. Наведене свідчить про те, що попри постачання позивачем відповідачці у відповідності до умов договору за період з жовтня 2018 року по травень 2019 року природного газу в обсязі 2039,8754 м?, остання своїх зобов`язань за договором по оплаті цих послуг не виконала, у зв`язку з чим виникла заборгованість в сумі 17 029,78 грн., яка і підлягає до стягнення з відповідачки на користь позивача.

Відповідно до ч.2 ст.13 Закону України «Про ринок природного газу» споживач зобов`язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно із умовами договору.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК Україн, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В постанові Верховного Суду України від 26 квітня 2017 року №3-1522гс16 висловлено правову позицію, згідно з якою нарахування інфляційних втрат на суму боргу і 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання. Вони є способом захисту майнового права й інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів і отриманні компенсації (плати) від боржника, який користується утримуваними грошовими коштами, що належить сплатити кредиторові.

Внаслідок невиконання відповідачкою грошового зобов`язання у позивача виникло право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3% річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачки на користь позивача 3% річних за прострочення при сплаті за поставлений природний газ у розмірі 1 055,72 грн.

Положеннями ч.2 ст.625 ЦК України також передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Оскільки ОСОБА_1 прострочила виконання грошового зобов`язання, а тому за правилами ч.2 ст.625 ЦК України з неї підлягає до стягнення заборгованість з врахуванням індексу інфляції, та сума інфляційних втрат становить 2 084,84 грн..

В матеріалах справи відсутні докази, які б спростовували доводи позивача як щодо розміру заборгованості відповідачки, так і щодо обсягу спожитого природного газу, і таких доказів, які б спростовували позицію позивача, ОСОБА_1 В апеляційній скарзі не наведено.

Здобуті у справі докази безспірно встановлюють факт неправомірної поведінки споживача щодо користування послугами надання природного газу, і вони останнім не спростовані ні в суді першої інстанції, ні в апеляційній скарзі, у зв`язку з чим на нього покладається обов`язок відшкодувати завданий позивачу матеріальний збиток у вигляді сплати заборгованості за договором постачання природного газу у розмірі 17 029,78 грн., а також 2 084,84 грн. інфляційних втрат та 1055,72 грн. трьох відсотків річних.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів (принцип диспозитивності). Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано. Доводи апеляційної скарги апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

За наведених обставин, апеляційного суду приходить до переконання про те, що оскаржуване рішення постановлене місцевим судом з дотриманням норм процесуального права, судом першої інстанції в повній мірі з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а тому апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Острозького районного суду Рівненської області від 26 листопада 2021 року залишити без змін.

Поновити дію рішення Острозького районного суду Рівненської області від 26 листопада 2021 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складено 09 червня 2022 року.

Головуючий Ковальчук Н. М.

Судді: Хилевич С. В.

Гордійчук С. О.