328/195/22
УХВАЛА

Іменем України

04 лютого 2022 року м. Токмак

Суддя Токмацького районного суду Запорізької області Погрібна О.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 в особі представника адвоката Гончарової Жанни В`ячеславівни до селянського фермерського господарства «Клиновий» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

встановила:

До Токмацького районного суду Запорізької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 в особі представника адвоката Гончарової Ж.В. до селянського фермерського господарства «Клиновий» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Питання щодо форми, змісту та порядку подання позовної заяви та доказів врегульовані статтями 83, 95, 175-177 ЦПК України.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати статті 175 ЦПК України, а також вимогам статті 177 цього Кодексу.

Дослідивши позовну заяву та додані до неї додатки, суддя вважає, що її слід залишити без руху з огляду на наступне.

В роз`ясненнях, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України N2 від 12.06.2009р.«Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» зазначено, що суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Зміст позовних вимог - це певна форма захисту, яку просить позивач від суду. Під підставами позову, як вказує Верховний суд України, слід розуміти обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги. Виклад обставин та підстав також необхідний для визначення тотожності позову, захисту відповідача від позову, зміни позову позивачем і, найголовніше, - для визначення предмета доказування по даній справі.

Пунктами 5, 8 частини 3 статті 175 ЦПК України передбачено, що саме в позовній заяві зазначаються докази, що підтверджують кожну обставину, перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначенням доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності).

Крім того, за вимогу про стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу до матеріалів позову представником позивача не долучено квитанції про сплату судового збору.

В позовній заяві представник позивач зазначила, що правовою підставою звільнення від сплати судового збору є ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Однак, за змістом приписів статей 94, 116, 117 Кодексу законів про працю України та статей 1, 2 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» середній заробіток за час вимушеного прогулу за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця та не входить до структури заробітної плати.

Пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (або за час вимушеного прогулу) під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Такий правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 910/4518/16 (провадження № 12-301гс18).

Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 05 травня 2020 року по справі № 243/9533/17, від 31 липня 2020 року по справі № 243/9229/17.

Крім того, Верховний Суд в постанові від 24 лютого 2021 року по справі № 136/171/19 дійшов висновку, що пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Отже, позивач ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору лише щодо її позовних вимог про поновлення на роботі.

Щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу від сплати судового збору позивач ОСОБА_1 не звільняється.

Отже, позивачем при зверненні до суду з позовною заявою не сплачено судовий збір за вимогу майнового характеру, а саме про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Згідно з ч.1 ст. 4 закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, у якому відповідна заява або скарга подається до суду.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» установлено у 2022 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1січня 2481,00 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1 відсоток від ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (992,40 грн) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 , крім іншого, просить суд стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу з дати звільнення до дня поновлення на роботі, проте, не надає жодного розрахунку та не вказує, в якому саме розмірі необхідно стягнути з відповідача кошти.

Тому позивачці, в обов`язки якої покладено добросовісне здійснення процесуальних прав щодо надання доказів, слід уточнити позовні вимоги: зазначити розмір середнього заробітку, який підлягає до стягнення, визначити період за який такий заробіток повинен стягуватися (із зазначенням конкретного періоду), надавши при цьому відповідні підтверджуючі документи такого розміру і проведені відповідні розрахунки за спірний період і за спірну суму, розраховану хоча б на день подання позовної заяви до суду, оскільки згідно приписів п.3 ч.3 ст.175 ЦПК України, позовна заява, крім інших обов`язкових реквізитів, має містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються і належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять у предмет доказування. Суд не бере до розгляду доказів, які не стосуються предмета доказування.

Отже, в обов`язок позивача також входить провести відповідні розрахунки періодів, за які повинно бути здійснено виплату грошових коштів.

Позивачем докази сплати судового збору за вимогу майнового характеру не надані.

На підставі викладеного позивачці необхідно сплатити судовий збір за одну вимогу майнового характеру, виходячи з ціни позову, але не менше 992,40 грн.

Судовий збір за вищезазначену позовну вимогу майнового характеру слід сплатити за реквізитами: отримувач коштів ГУК у Зап.обл/ТГ м.Токмак/22030101, код отримувача 37941997, банк отримувача - Казначейство України(ел. адм. подат.), код банку отримувача (МФО) 899998, рахунок отримувача UA0008507, код класифікації доходів бюджету 22030101, *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Токмацький районний суд Запорізької області (назва суду, де розглядається, та надати оригінал документу, що підтверджує сплату судового збору.

Суддя звертає увагу позивача на те, що інформація щодо реквізитів сплати судового збору за подання позовних заяв до Токмацького районного суду Запорізької області є загальнодоступною, оприлюднена на офіційному веб-порталі «Судова влада України» за інтернет-адресою веб-сайт: https://tm.zp.court.gov.ua/sud0824/gromadyanam/tax/, а також розміщена на інформаційних стендах Токмацького районного суду Запорізької області.

Належним доказом сплати судового збору є фінансовий документ: платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою мають містити відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір. Також, фінансовий документ повинен бути підписаний уповноваженою посадовою особою і скріплено печаткою установи з відміткою про дату виконання платіжного доручення та відміткою про зарахування суми судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Також суддею звертається увага позивача на наступне.

Працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення (частина перша статті 233 КЗпП України).

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз`яснено, що встановлені статтями 228, 233 КЗпП України строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов`язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк. Передбачений статтею 233 КЗпП України місячний строк поширюється на всі випадки звільнення незалежно від підстав припинення трудового договору.

Позивачем доказів на підтвердження обчислення початку перебігу місячного строку звернення до суду у справах про звільнення не зазначено та не надано, клопотання про поновлення пропущення строку звернення до суду не заявлено.

Також, у вимогах позовної заяви представник позивача просить витребувати у відповідача ряд документів.

Згідно ч. 2 ст. 84 ЦПК України, у клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Проте, представник позивач не вказує докази щодо причин неможливості самостійного отримання зазначених ним у позові доказів.

Суддя зауважує, що витребування доказів є правом, а не обов`язком суду і реалізація цього права поставлена в залежність від того наскільки сумлінно учасник справи використав надані йому процесуальні можливості для самостійного їх одержання.

Згідно із Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокатура забезпечує здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги на професійній основі, а також самостійно вирішує питання організації і діяльності адвокатури в порядку, встановленому цим Законом. Для виконання покладених обов`язків чинним законом адвокати наділені широким колом можливостей, в тому числі: звертатися з адвокатськими запитами, у тому числі щодо отримання копій документів, до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, а також до фізичних осіб (за згодою таких фізичних осіб); представляти і захищати права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб у суді, органах державної влади та органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, громадських об`єднаннях, перед громадянами, посадовими і службовими особами, до повноважень яких належить вирішення відповідних питань в Україні та за її межами; ознайомлюватися на підприємствах, в установах і організаціях з необхідними для адвокатської діяльності документами та матеріалами, крім тих, що містять інформацію з обмеженим доступом; складати заяви, скарги, клопотання, інші правові документи та подавати їх у встановленому законом порядку; доповідати клопотання та скарги на прийомі в посадових і службових осіб та відповідно до закону одержувати від них письмові мотивовані відповіді на ці клопотання і скарги; бути присутнім під час розгляду своїх клопотань і скарг на засіданнях колегіальних органів та давати пояснення щодо суті клопотань і скарг, тощо , в тому числі і відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації" (ст.20 Закону).

Тому суддя вважає недостатнім для висновку про неможливість самостійного одержання адвокатом документів - доказів у справі лише посилання на копію адвокатського запиту від 20.01.2022, який був направлений відповідачу лише 31.01.2022 року, а позовна заява вже подана до суду 01.02.2022 року. Позивачем не надана відповідь на запит, докази відмови в ознайомленні з цими документами, оскарження відмови в наданні інформації на адвокатський запит тощо.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року. Відтак, в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у вказаних статтях, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи виявлені недоліки при оформлені позовної заяви у відповідності до частини першої статті 185 ЦПК України позовна заява залишається без руху із встановленням позивачеві строку усунення недоліків.

Згідно із ч.3 ст.185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Керуючись статями 175, 177, 185 ЦПК України, суддя,-

постановила:

Позовну заяву ОСОБА_1 в особі представника адвоката Гончарової Жанни В`ячеславівни до селянського фермерського господарства «Клиновий» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - залишити без руху.

Надати позивачу п`ять днів з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків, зазначених в ухвалі суду про залишення позовної заяви без руху шляхом оформлення позовної заяви відповідно до вимог ст.175 ЦПК України та сплати судового збору у визначеному законом розмірі.

Копію ухвали надіслати позивачу. Роз`яснити позивачу, що у випадку не усунення зазначених недоліків у встановлений строк, заява вважатиметься неподаною і буде йому повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Ухвала надсилається до Єдиного державного реєстру судових рішень в день її складання. З текстом ухвали можна ознайомитись за веб-адресою:www.reyestr.court.gov.ua. Можливість отримати інформацію щодо справи, що розглядається, учасники справи мають на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет.

Суддя: