Справа 749/987/21
Номер провадження 2/749/72/22
У Х В А Л А

01 лютого 2022 року м.Сновськ

Щорський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді: Кравчук М. В.

за участю секретаря: Павленко В. В.

позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сновськ заяву відповідача про зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до управління освіти, сім`ї, молоді та спорту Сновської міської ради Корюківського району Чернігівської області про скасування наказу про відсторонення від роботи, зобов`язання вчинити дії та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

У судовому засіданні 01.02.2022 р. представник відповідача з посиланням на ст. 251 ЦПК України заявила про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 640/29053/21, в якій оскаржується наказ МОЗ України від 04.10.2021 р. № 2153, на підставі якого було винесено оскаржуваний наказ, що є предметом позову. Заява обґрунтована об`єктивною неможливістю розгляду даної справи до вирішення питання про правомірність оскаржуваного наказу.

Позивач проти задоволення заяви заперечив, зазначивши, що сам наказ МОЗ не є предметом позовних вимог у даній справі. Позивач вважає, що суд зобов`язаний знати норми законодавства та самостійно встановлювати невідповідність підзаконних нормативно-правових актів положенням законів.

Також позивач зауважив, що зупинення провадження порушить строки розгляду даної справи.

У письмових зауваженнях також зазначено, що за змістом п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Надаючи оцінку наявності підстав для зупинення провадження у справі, суд звертає увагу на таке.

З доводів позовної заяви вбачається, що наказ МОЗ № 2153 від 04.10.2021 р. не містить переліку саме професій, працівники яких підлягають щепленню.

Також за доводами позовної заяви вказаний перелік суперечить статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб».

Судом встановлено, що в провадженніОкружного адміністративного суду міста Києва перебуває справа № 640/29053/21 за позовом фізичної особи до МОЗ України про визнання протиправним та нечинним наказу МОЗ України № 2153 від 04.10.2021 р., провадження у якій відкрито 29.10.2021 р.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 6 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Верховний Суд у постанові від 10 березня 2020 року у справі № 160/1088/19 зазначив, що Верховний Суд неодноразово наголошував, що суди не повинні застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції та законам України, незалежно від того, чи оскаржувались такі акти в судовому порядку та чи є вони чинними на момент розгляду справи. Тобто, згідно з правовою позицією Верховного Суду такі правові акти (як закони, так і підзаконні акти) не можуть застосовуватися навіть у випадках, коли вони є чинними.

Частина друга статті 265 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду, не регулює питань щодо можливості застосування нормативно-правових актів, визнаних судом протиправними. Предметом її регулювання є встановлення моменту втрати чинності нормативно-правовим актом, визнаним судом нечинним.

Також Верховний Суд зазначив, що застосування до фізичних/юридичних осіб нормативно-правових актів, які є протиправними, у будь-якому випадку є незаконним.

Враховуючи вказану позицію, суд зауважує, що у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Предметом судового розгляду справи № 640/29053/21 є також визнання оскаржуваного наказу протиправним.

Відповідно до ч. 6 ст. 10 ЦПК України якщо суд доходить висновку, що закон чи інший правовий акт суперечить Конституції України, суд не застосовує такий закон чи інший правовий акт, а застосовує норми Конституції України як норми прямої дії.

Відтак при розгляді даної справи суд може перевірити зміст наказу МОЗ України виключно на відповідність Конституції та законам України.

В той же час, за положеннями вищепроцитованого п. 1 ч. 2 ст. 2 КАС України на суд адміністративної юрисдикції покладено обов`язок здійснення перевірки наказу МОЗ України також на наявність у суб`єкта прийняття відповідних повноважень та обрання законного способу на реалізацію цих повноважень.

Вказане значно розширює повноваження суду адміністративної юрисдикції у колі питань, що підлягають дослідженню, порівняно з місцевим загальним судом.

Таким чином, на виконання положень п. 1 ч. 2 ст. 2 КАС України суд адміністративної юрисдикції надасть оцінку правомірності оскаржуваного наказу шляхом перевірки його положень на відповідність Конституції та законам України, що предметно охоплює необхідність перевірки доводів позивача про невідповідність наказу МОЗ України статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», а також прийняттю цього наказу у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Щодо тлумачення позивачем позиції ВП ВС, викладеній у постанові, ухваленій у справі № 662/397/15-ц від 08.06.2021 р., наступним чином: «суд повинен знати закони, тому має самостійно здійснювати правильну правову кваліфікацію спірних відносин, навіть якщо позивач у ній помилився» суд зазначає про таке.

У вказаній постанові суд зауважив, що суд, який розглядає справу, має право і зобов`язаний самостійно визначити та кваліфікувати правовідносини, які виникли між сторонами, та застосувати відповідну норму права чи закон, який регулює спірні правовідносини.

В аспекті доводів касаційної скарги та обставин справи суд касаційної інстанції висловився у питанні правильності дій суду у випадку неналежного правового обґрунтування підстав позову.

Натомість, суд касаційної інстанції не досліджував питання правомірності зупинення провадження судом у зв`язку з об`єктивною неможливістю розгляду справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку адміністративного судочинства.

Щодо доводів позивача про порушення строків розгляду справи суд зауважує, що відповідно до ч. 1 ст. 125 ЦПК України зупинення провадження у справі зупиняє перебіг процесуальних строків. Відтак доводи позивача в цій частині не є обґрунтованими.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про необхідність зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 640/29053/21.

Керуючись ст. ст. 251, 253, 353 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву управління освіти, сім`ї, молоді та спорту Сновської міської ради Корюківського району Чернігівської області про зупинення провадження у справі задовольнити.

Зупинити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до управління освіти, сім`ї, молоді та спорту Сновської міської ради Корюківського району Чернігівської області про скасування наказу про відсторонення від роботи, зобов`язання вчинити дії та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 640/29053/21.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя М. В. Кравчук

(Повний текст ухвали складено 01.02.2022 р.)