Провадження №22-ц/812/94/22
ПОСТАНОВА

Іменем України

03 лютого 2022 року м. Миколаїв

справа № 490/7460/21

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого Коломієць В.В.

суддів Лівінського І.В., Локтіонової О.В.,

переглянувши у письмовому провадженні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва, ухвалене 30 листопада 2021 року під головуванням судді Саламатіна О.В., повний текст судового рішення складений цього ж дня,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2021 року Акціонерне товариство «АКЦЕНТ-БАНК» (далі - АТ «АКЦЕНТ-БАНК») звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позивач зазначав, що 05 березня 2020 року між банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, за яким останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,40 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, підтвердивши своїм підписом, що підписана ним Анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг в АТ «АКЦЕНТ-БАНК» і Тарифами, що викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складає кредитний договір.

Посилаючись на викладене та порушення відповідачем своїх зобов`язань, що призвело до заборгованості за кредитним договором, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитом, що станом на 22 липня 2021 року складає 30720 грн 18 коп., з яких 20 888 грн 68 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 9831грн 32 коп. - заборгованість за процентами.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 30 листопада 2021 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «АКЦЕНТ-БАНК» заборгованість за кредитним договором в розмірі 20888грн68коп. У іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «АКЦЕНТ-БАНК» судовий збір в сумі 1543 грн 00 коп.

В апеляційній скарзі АТ «АКЦЕНТ-БАНК», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило рішення скасувати в частині відмовлених позовних вимог та ухвалити нове, яким задовольнити позов в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновок суду про недоведеність узгодження з позичальником ОСОБА_1 всіх умов кредитування є помилковим, оскільки відповідач в Анкеті-Заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в А-Банку підтвердив під розпис факт ознайомлення з Умовами і Правилами надання банківських послуг та зобов`язався в подальшому регулярно знайомитись зі змінами до них, викладеними на сайті Банку. Підписав за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», в якому Банк повідомив позичальника про основні умови кредитування, зокрема строк кредитування, процентну ставку та ін. Крім того, користувався кредитом, що підтверджується розрахунком заборгованості. На думку апелянта, суд безпідставно застосував до даних правовідносин правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, тоді як в даному випадку необхідно було врахувати постанову Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 284/157/20, яка стосується аналогічних правовідносин.

Відповідач правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК апеляційна скарга розглядається судом без повідомлення та виклику учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити із наступних підстав.

Так, відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (в даному випадку АТ «АКЦЕНТ-БАНК»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 2 статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Судом установлено і таке вбачається з матеріалів справи, що 05 березня 2020 року між АТ «АКЦЕНТ-БАНК» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, за яким останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку, на підставі чого відповідач отримав платіжну картку, за допомогою якої розпоряджався кредитними коштами.

В анкеті-заяві ОСОБА_1 зазначено, що його заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування та кредитування, розташованими в рекламному буклеті, складають Договір надання банківських послуг. Позичальник зобов`язався самостійно знайомитись зі змінами Умов та правил надання банківських послуг на офіційному сайті банку www.abank.com.ua. (а.с. 6).

Згідно наданого позивачем до суду першої інстанції розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 22 липня 2021 року виникла заборгованість у розмірі 30720 грн 18 коп., з яких 20 888грн68коп. - заборгованість за тілом кредиту, 9831грн 32 коп. - заборгованість за процентами.

Встановивши, що позивачем не доведено домовленості сторін щодо конкретних умов кредитування, зокрема узгодженого розміру процентів за користування кредитом, суд першої інстанції дійшов висновку, що стягненню підлягає лише заборгованість за тілом кредиту у сумі 20 888грн68коп.

Рішення суду в цій частині сторонами не оскаржується, а тому не є предметом апеляційного перегляду у цій частині.

Разом із тим, з матеріалів справи вбачається, що сторони, крім анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в А-Банку 05 березня 2020 року підписали також паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» (а.с. 7).

У вказаному паспорті сторони визначили: тип кредиту - поновлювальна кредитна лінія (ліміт) з пільговим періодом використання; сума кредиту до 200000 грн., строк кредитування - 240 місяців, мета отримання кредиту - на споживчі цілі, спосіб та строк надання кредиту - кредитні кошти надаються клієнту у вигляді встановлення кредитного ліміту на кредитну картку, процентна ставка базова 3,7% в місяць (44,4% річних), тип процентної ставки - фіксована; процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту - 7,4% у місяць - збільшена відсоткова ставка на місяць на суму загальної заборгованості ( у випадку наявності простроченої заборгованості); порядок повернення кредиту - щомісячно до 25 числа поточного місяця 5% від заборгованості не менше 100 грн. не менше суми нарахованих процентів, але не більше залишку заборгованості, а також штраф за несвоєчасне погашення кредиту та/або відсотків, який списується в день списання відсотків: 50 грн кожен раз, коли виникає прострочення по сплаті обов`язкового щомісячного платежу повністю або частково на суму 100 грн; 100 грн кожен раз, коли виникає прострочення по сплаті обов`язкового щомісячного платежу на суму від 100 грн. другий місяць поспіль і більше; 500 грн + 5% від суми загальної заборгованості, у разі непогашення протягом 60 календарних днів простроченого по сплаті обов`язкового щомісячного платежу за карткою із порушеним строком більше ніж на 30 днів.

Підпис ОСОБА_1 в паспорті споживчого кредиту підтверджено за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (ОТП 2997), надісланим за номером телефону, зазначеним відповідачем у анкеті - заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, підписаної власноручно.

Отже наведене свідчить про те, що відповідач з викладеними у заяві та у паспорті споживчого кредиту умовами погодився без будь-яких зауважень або застережень, на підтвердження чого на примірнику заяви ним проставлено свій особистий підпис, а у паспорті споживчого кредиту ним проставлено електронний підпис одноразовим ідентифікатором.

Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Вказані докази свідчить про досягнення сторонами згоди щодо істотних умов договору, як того вимагають положення ст. 638 ЦК України.

За такого, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що сторони у належній формі не досягли домовленості щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та штрафу за несвоєчасне погашення кредиту.

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги щодо доведеності факту погодження сплати процентів за користування кредитними коштами та штрафу за несвоєчасне погашення кредиту, оскільки вказаний договір був укладений як електронний правочин, підписаний ОСОБА_1 за допомогою електронного цифрового підпису з одноразовим ідентифікатором.

Отже, в силу положень Закону України «Про електронну комерцію» в момент укладення правочину відповідач прийняв на себе зобов`язання, погодившись на істотні умови кредитного договору, запропоновані Банком.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19 щодо можливості укладення договору за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем та у постанові від 02 грудня 2020 року у справі №284/157/20 щодо підтвердження досягнення умов шляхом підписання паспорта споживчого кредиту.

Згідно ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Як вбачається з підписаного відповідачем паспорту споживчого кредиту, ОСОБА_1 погодився з визначеними у ньому умовами кредитування, а саме: з умовами, викладеними в п. 4, відповідно до яких процентна ставка за користування кредитними коштами за межами пільгового періоду визначена у розмірі 44,4 %; з умовами, викладеними в п. 6 відповідно до яких процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту визначена у розмірі 7,4 % у місяць та з штрафом за несвоєчасне погашення кредиту.

З наданої Банком до суду апеляційної інстанції довідки вбачається, що на підставі укладеного з ОСОБА_1 кредитного договору від 05.03.2020 року останньому був відкритий картковий рахунок та надана картка «Зелена» № НОМЕР_1 , дата випуску 05/03/2020, строк дії до грудня 2024 року (а.с. 61зв.).

З виписки руху коштів за рахунком (а. с. 48) вбачається, що ОСОБА_1 отримав та використовував кредитні кошти, частково здійснював погашення заборгованості, неодноразово порушував умови договору, бо не сплачував обов`язкові платежі у встановлені строки.

Отже, позивачем доведено, а відповідачем не спростовано наявність підстав для стягнення передбачених договором процентів у розмірі 9831грн 32 коп. на користь Банку, розрахованих відповідно до узгоджених сторонами умов.

За таких обставин, оскільки судом першої інстанції були неповно з`ясовані обставини справи, якими обґрунтовував свої вимоги позивач, що призвело до помилкового висновку про відмову у задоволенні вимог про стягнення процентів, то відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 376 ЦПК України рішення суду в частині розміру стягнутої заборгованості підлягає зміні шляхом збільшення її розміру з 20 888грн 68коп. до 30720 грн 00 коп.

Відповідно до ч. 1, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду на викладене, виходячи із принципу пропорційності відшкодування судового збору до задоволених вимог (100%) також підлягає зміні судове рішення і в частині розміру стягнутого судового збору за позовну заяву: з 1543грн 00коп. до 2 270 грн 00 коп.

Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь АТ «АКЦЕНТ-БАНК» підлягає стягненню відшкодування судового збору за апеляційну скаргу в розмірі 3 405 грн 00 коп.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» задовольнити.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 30 листопада 2021 року змінити, збільшивши розмір стягнутої заборгованості з 20888грн 68коп. до 30720 (тридцять тисяч сімсот двадцять) грн 00 коп, а також збільшивши розмір стягнутого судового збору за позовну заяву з 1543грн 00коп. до 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» відшкодування судового збору за апеляційну скаргу в розмірі 3 405 (три тисячі чотириста п`ять) грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий В.В. Коломієць

Судді: І.В. Лівінський

О.В. Локтіонова

Повний текст постанови складено 04 лютого 2022 року.