09.06.2022 Єдиний унікальний номер 205/5252/19
Єдиний унікальний номер судової справи 205/5252/19
Номер провадження 2-др/205/12/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2022 року

Ленінський районний суд м.Дніпропетровська в складі головуючого судді Остапенко Н.Г., за участю секретаря судового засідання Шевцової М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро заяву представника Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» Крапівцевої Олени Олександрівни про прийняття додаткового рішення у цивільній справі № 205/5252/19 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», третя особа: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

04 червня 2021 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява представника Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» Крапівцевої Олени Олександрівни про прийняття додаткового рішення у цивільній справі № 205/5252/19 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», третя особа: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. У заяві зазначається, що вона подається представником відповідача ОСОБА_3 .

У заяві просить поновити строк для подання даної заяви та постановити ухвалу, якою стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПриватБанк» сплачений судовий збір в розмірі 3842 грн.

Суд розглядає питання щодо ухвалення додаткового рішення по справі без повідомлення сторін у відповідності до ч. 4 ст. 270 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали заяви та цивільної справи, встановив наступне.

18.06.2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. 03.07.2019 року позивачі подали заяву про забезпечення позову, у задоволення якої ухвалою судді від 05.07.2019 року було відмовлено (т. 1 а.с.28).

Не погодившись із зазначеною ухвалою, позивачі 30.07.2019 року подали на неї апеляційну скаргу. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 25.06.2020 року вищевказану ухвалу від 05.07.2019 року скасовано заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволено.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14.05.2020 року позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», третя особа: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, залишено без розгляду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 257 ЦПК України. В ухвалі зазначено, що позивачі при зверненні до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом, зловживаючи своїми процесуальними правами, не повідомили суду щодо подання позову до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав, що передбачено положеннями ЦПК України (т. 1 а.с. 193-194).

Не погодившись з постановою Дніпропетровського апеляційного суду від 25.06.2020 року, представник відповідача подав касаційну скаргу на неї. За подання скарги сплатив 3 842 грн. судового збору (т. 1 а.с.208).

Постановою Верховного Суду від 02.12.2020 року касаційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково, ухвалу Ленінського районного суду м Дніпропетровська від 05.07.2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 25.06.2020 року скасовано, прийнято нову постанову, якою у задоволенні заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 відмовлено.

Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення або майно, яке підлягає передачі, або дії, треба виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

3) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України в разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Згідно з ч. 6 ст. 142 ЦПК України у випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Згідно з матеріалами справи судовий збір за подання касаційної скарги відповідачем було сплачено 21.07.2020 року, тобто після постановлення Ленінським районним судом м. Дніпропетровська ухвали про залишення позову без розгляду від 14.05.2020 року.

Однак, враховуючи, що постанова за результатом розгляду касаційної скарги відповідача ухвалена 02.12.2020 року, суд доходить висновку, що відповідач, звернувшись з даною заявою про стягнення судового збору з позивачів 04.06.2021 року, пропустив встановлений ЦПК строк на подачу заяви про розподіл судових витрат.

Строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом (стаття 120 ЦПК України).

Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом (стаття 126 ЦПК України).

У відповідності до статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу. Про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.

У поданій заяві представник АТ КБ «ПриватБанк» просить поновити пропущений строк на звернення з заявою про стягнення судових витрат, однак, не зазначає жодної причини, з якої такий строк було ним пропущено.

Враховуючи, що єдиною підставою для поновлення процесуального строку відповідно до ст. 127 ЦПК України є визнання судом причин його пропуску поважними, а заявник не вказав жодної причини пропуску строку на подання заяви після розгляду Верховним Судом касаційної скарги 02.12.2020 року, тому суд не вбачає підстав для поновлення такого строку та відмовляє у його поновленні.

У відповідності до ст. 126 ЦПК України документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

З урахуванням того, що строк на подання заяви АТ КБ «ПриватБанк» про ухвалення додаткового рішення поновленню не підлягає, згідно зі ст. 126 ЦПК України заява підлягає залишенню без розгляду.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 126, 127, 141, 142, 247, 270 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У поновленні Акціонерному товариству «Комерційний банк «ПриватБанк» процесуального строку для звернення до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення - відмовити.

Заяву Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» Крапівцевої Олени Олександрівни про прийняття додаткового рішення у цивільній справі № 205/5252/19 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», третя особа: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню- залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручені у день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Н.Г.Остапенко

.