Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/2135/21

Номер провадження: 2/511/57/22

01 червня 2022 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Теренчук Ж. В.,

секретаря Ніколас С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Роздільна Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просить зменшити розмір аліментів стягнених з нього судовим наказом Роздільнянського районного суду Одеської області від 16.03.2021 року та стягувати в подальшому з нього аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття дитиною.

Також просить зменшити розмір аліментів, стягнених з нього на підставі заочного рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 19.05.2021 року по справі №511/327/21 та в подальшому стягувати аліменти на користь ОСОБА_2 на її утримання в розмірі 400, 00 грн до досягнення дитиною трирічного віку.

Свої вимоги мотивував тим, що на підставі судового наказу від 16.03.2021 року з нього стягнено аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) . Заочним рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 19.05.2021 року стягнуто з нього на користь відповідачки аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно до досягнення донькою ОСОБА_4 трьох років.

Зазначив, що на теперішній час у нього змінились обставини життя та матеріальне становище. Так з 03.10.2021 року він офіційно не працює, не має у власності нерухомого майна, перебуває на обліку як безробітний, сплачує аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Тому просив його вимоги в суді задовольнити.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, просив позовні вимоги задовольнити.(а.с.42)

Відповідач ОСОБА_2 про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, в судове засідання не з`явилась повторно, про поважні причини неявки суд не повідомила, заперечень на позов не подавала.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»).

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, на підставі наданих доказів по справі, встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм спірні правовідносини.

Позивач ОСОБА_1 є батьком неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно судового наказу, виданого Роздільнянським районним судом Одеської області 16.03.2021 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення донькою повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 . (а.с.8)

Далі, заочним рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 19.05.2021 року по справі №511/327/21 стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви, до досягнення донькою ОСОБА_4 трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .(а.с.9)

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 08.12.2014 року на підставі актового запису №428 у позивача є син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . (а.с.4)

Згідно витягу з наказу начальника 2 го прикордонного загону ДПСУ від 03.10.2021 року за №228-с ОСОБА_1 звільнено з військової служби з 03.10.2021 року. (а.с.7)

Згідно судового наказу, виданого Славутським міськрайонним районним судом Хмельницької області від 01.11.2021 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 на утриманнясина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 стягнено аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення донькою повноліття.

Дані спірні правовідносини регулюються наступними нормами права.

За змістом ст. 141 СК України батьки мають рівні права і обов`язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину, до досягнення нею повноліття, а відповідно до п.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Також відповідно до ч.2 ст.84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина , має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

Згідно правової позиції ВСУ, у справі №143цс13 з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Суд, дослідивши надані по справі докази, давши оцінку їм на відповідність нормам права, які регулюють дані правовідносини, прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню виходячи на наступного.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Судом встановлено, що судовим наказом Роздільнянського районного суду Одеської області від 16.03.2021 року стягнено аліменти з позивача на утримання доньки ОСОБА_3 в мінімальному розмірі, передбаченому п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, - однієї чверті всіх його доходів щомісячно.

Позивач просить зменшити їх розмір , а також спосіб стягнення , врахувавши погіршення його майнового стану в зв`язку зі звільнення з роботи, а також стягненням аліментів на користь сина ОСОБА_7 .

Суд вважає, що в ході розгляду даної справи відповідач не довів в суді наявність підстав для зменшення розміру стягуваних аліментів на підставі судового наказу на користь його доньки, а також щодо зміни способу їх стягнення з частки від заробітку на тверду грошову суму, яку просив визначити на рівні мінімального розміру, встановленого в державі.

Позивач свої доходи в суді не підтвердив, надавши лише наказ про звільнення його з військової служби з жовтня 2021 року, а далі будь-яких доказів щодо його працевлаштування в подальшому або доказів перебуванні на обліку у центрі зайнятості суду не надав. Відсутні відомості щодо наявності або відсутності у нього нерухомого майна.

Суд позбавлений по даній справі можливості , не маючи даних про розмір доходу позивача та розмір стягуваних аліментів, визначити матеріальний стан позивача на час розгляду справи у суді та визначитирозміру його доходу, який після стягнення аліментів залишається в його розпорядженні.

Той факт, що відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти ще на одну дитину, не є автоматичною підставою для зменшення розміру аліментів по даній справі на утримання дитини.

Підстав для стягнення з позивача аліментів на дитину в мінімальному розмірі, встановленому в державі, судом також не встановлено, так як для цього повинні бути встановлені виключні для даної особи обставини, що унеможливлюють виплату аліментів позивачем в більшому розмірі.

Відповідно суд вважає, що відповідно до судового наказу Роздільнянського районного суду Одеської області розмір аліментів , визначених судом на утримання доньки позивача ОСОБА_3 відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні ще одну дитину, звільнився з роботи без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини від шлюбу з ОСОБА_8 - дочки ОСОБА_4 та суперечитиме її інтересам.

Також суд вважає, що не підлягає задоволенню позов ОСОБА_1 і в частині зменшення розміру аліментів на дружину ОСОБА_2 з огляду на таке.

Так суд враховує вік дитини, і ту обставину, що відповідачка ОСОБА_2 займається доглядом за дитиною, термін сплати аліментів на утримання ОСОБА_2 закінчується у червні 2022 року, тобто в цьому ж місяці, коли суд прийняв відповідне рішення, а тому суд вважає, що позивачу належить відмовити в задоволенні позову про зменшення розміру аліментів на ОСОБА_2 , так як в червні місяці припиняються аліментні зобов`язання позивача щодо дружини.

Таким чином, суд , встановивши всі фактичні обставини справи та дослідивши зібрані у справі докази, прийшов до обґрунтованого висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 , оскільки належними та допустимими доказами позивачем не підтверджено погіршення його майнового стану, а сплата аліментів на ще одну дитину не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів.

Аналогічний за змістом висновок викладено в постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц (провадження № 61-9460св20), від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460св20).

На підставі ст. 4,12, 258-259, 263, 265, ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, - відмовити.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а у випадку оголошення вступної та резолютивної частини - протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення до апеляційного суду Одеської області через Роздільнянський районний суд Одеської області на підставі п.15.5. Розділу Х11 Перехідних положень ЦПК України.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ж. В. Теренчук