ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 631/552/21 Номер провадження 22-ц/814/1577/22Головуючий у 1-й інстанції Трояновська Т.М. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого (судді-доповідача): Карпушина Г.Л., суддів: Гальонкіна С.А., Кузнєцової О.Ю., при секретарі судового засідання: Бродській В.О., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Нововодолазького районного суду Харківської області від 14 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант» про стягнення пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат, -

В С Т А Н О В И В :

У травні 2021 року позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до відповідача Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант» про стягнення пені, трьох відсотків та інфляційних втрат. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що позивачі мають право на страхове відшкодування через те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 близько 18 години 30 хвилин ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки ГАЗ-330202-414, реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись по вулиці Харківській в селищі міського типу Нова Водолага, поблизу будинку № 144, скоїв наїзд на велосипедиста ОСОБА_4 , який рухався у попутному напрямку. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень велосипедист ОСОБА_4 загинув на місці дорожньо-транспортної пригоди. Відповідальність водія транспортного засобу автомобіля марки ГАЗ-330202-414 на дату вчинення дорожньо-транспортної пригоди була застрахована згідно з полісом № АМ0657517 у Акціонерному товаристві «Страхова компанія «Мега-Гарант».

31 серпня 2018 року на адресу Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант» надіслано заяву про виплату страхового відшкодування в інтересах дружини загиблого ОСОБА_1 та сина загиблого ОСОБА_2 . Загальна сума страхового відшкодування з урахуванням встановлених лімітів страхового відшкодування моральної шкоди складає 38400 гривень 00 копійок.

30 травня 2019 року Акціонерним товариством «Страхова компанія «Мега-Гарант» проведено часткову виплату страхового відшкодування, а саме, виплачено 22 338 гривень 00 копійок страхового відшкодування дружині загиблого ОСОБА_1 та сину загиблого ОСОБА_2 . Зазначена сума становить 58 % від заявленої згідно заяви про виплату страхового відшкодування суми (38 400 гривень). У виплаті 42 % від заявленої суми страхового відшкодування за заподіяну моральну шкоду та виплату страхового відшкодування, у зв`язку із втратою годувальника страховою компанією відмовлено з посиланням на наявність провини велосипедиста ОСОБА_4 у настанні дорожньо-транспортної пригоди, що стало підставою для звернення до суду з відповідним позовом.

Рішенням Нововодолазького районного суду Харківської області від 26 січня 2021 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант» про стягнення страхового відшкодування відмовлено. Вказане рішення суду було оскаржено в апеляційному порядку.

Постановою Харківського апеляційного суду від 23 квітня 2021 року змінено рішення суду першої інстанції та стягнуто з Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант» на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 страхове відшкодування, пов`язане із заподіяною моральною шкодою у розмірі 8031 гривню 00 копійок кожному; стягнуто з Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант`на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 4088 гривень 64 копійки, інфляційні втрати у розмірі 535 гривень 89 копійок, три відсотки річних у розмірі 473 гривень 28 копійок, а всього разом 5097 гривень 81 копійку кожному.

07 травня 2021 року було здійснено оплату невиплаченої частини страхового відшкодування, у тому числі моральну шкоду у розмірі 8031 гривень 00 копійок кожному, пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 4088 гривень 64 копійки, інфляційні втрати у розмірі 535 гривень 89 копійок, три відсотки річних у розмірі 473 гривень 28 копійок, а всього разом 5097 гривень 81 копійку кожному, що охоплює період з 08 грудня 2018 року по 23 листопада 2020 року.

Однак, період з 23 листопада 2020 року (час подання заяви про уточнення позовних вимог) по 07 травня 2021 року (час оплати невиплаченої частини страхового відшкодування), не увійшов до невиплаченої частини страхового відшкодування, охопленою Постановою Харківського апеляційного суду від 23 квітня 2021 року, у зв`язку з чим на теперішній час розмір відповідного зобов`язання за пенею з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України становить 461 гривні 78 копійок, інфляційних втрат 109 гривень 50 копійок, трьох відсотках річних 459 гривень 67 копійок, а всього разом 1030 гривень 95 копійок на кожного і становить предмет позовних вимог у даній справі.

Рішенням Нововодолазького районного суду Харківської області від 14 грудня 2021 року в задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант» про стягнення пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат відмовлено.

Суд першої інстанції при ухваленні рішення у справі виходив з того, що всі заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат за період з 23.11.2020 по 07.05.2021 року перебувають за межами спеціальної позовної давності один рік, перебіг якої розпочався 08 грудня 2018 року.

З вказаним рішенням суду не погодилися ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та подали на нього апеляційну скаргу, в якій просять скасувати рішення Новооводолазького районного суду Харківської області від 14 грудня 2021 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до АТ «СК «Мега-Гарант» про стягнення пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат задовольнити в повному обсязі.

Позивачі вважають, що оскаржуване рішення є таким, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права, фактичним обставинам справи, адже судом не наведено підстав та не надано юридичної оцінки мотивам, якими він керувався ухвалюючи дане рішення.

Зокрема вказує, що відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції не врахував вимоги ст.625 ЦК України, зокрема що даною нормою встановлено особливу міру відповідальності боржника за прострочення зобовязання, що дана відповідальність не є неустойкою, а тому на неї непоширюється спеціальна позовна давність.

Відповідно до ст. 36.5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-ІV від 01.07.2004 року, за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Крім того, суд першої інстанції, на думку апелянта, не врахував норми ст. 264 ЦК України, що роз`яснює підстави переривання строку позовної давності.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ «СК «Мега-Гарант» просило залишити рішення Нововодолазького районного суду Харківської області від 14.12.2021 року без змін, апеляційну скаргу позивачів - без задоволення.

У відповіді на відзив апелянт зазначив, що аргументи відповідача у відзиві є необгрунтованими та такими, що спрямовані тільки на те, щоб уникнути встановленої законом відповідальності за несвоєчасну виплату страхового відшкодування.

Судове засідання проводилось в порядку письмового провадження за відсутності сторін по справі, з дотриманням принципу гласності судового процесу та забезпеченням сторонам права на своєчасне та повне отримання інформації про хід та результати розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

У відповідності з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно вимог ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно із ч.1 ст.376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч.2 ст.376 ЦПК України, неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Європейський Суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010, у справі «Серявін та інші проти України» зазначив, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони грунтуються (п.58).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_1 близько 18 години 30 хвилин ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки ГАЗ-330202-414, реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись по вулиці Харківській в селищі міського типу Нова Водолага, поблизу будинку № 144, скоїв наїзд на велосипедиста ОСОБА_4 , який рухався у попутному напрямку. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень велосипедист ОСОБА_4 загинув на місці дорожньо-транспортної пригоди. Відповідальність водія транспортного засобу автомобіля марки ГАЗ-330202-414 на дату вчинення дорожньо-транспортної пригоди була застрахована згідно з полісом № АМ0657517 у Акціонерному товаристві «Страхова компанія «Мега-Гарант».

31 серпня 2018 року на адресу Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант» надіслано заяву про виплату страхового відшкодування в інтересах дружини загиблого ОСОБА_1 та сина загиблого ОСОБА_2 . Загальна сума страхового відшкодування з урахуванням встановлених лімітів страхового відшкодування моральної шкоди складає 38400 гривень 00 копійок.

30 травня 2019 року Акціонерним товариством «Страхова компанія «Мега-Гарант» проведено часткову виплату страхового відшкодування, а саме, виплачено 22 338 гривень 00 копійок страхового відшкодування дружині загиблого ОСОБА_1 та сину загиблого ОСОБА_2 . Зазначена сума становить 58 % від заявленої згідно заяви про виплату страхового відшкодування суми (38 400 гривень). У виплаті 42 % від заявленої суми страхового відшкодування за заподіяну моральну шкоду та виплату страхового відшкодування, у зв`язку із втратою годувальника страховою компанією відмовлено з посиланням на наявність провини велосипедиста ОСОБА_4 у настанні дорожньо-транспортної пригоди, що стало підставою для звернення до суду з відповідним позовом.

У вересні 2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися із позовом до АТ «СК «Мега-Гарант» про стягнення страхового відшкодування у розмірі 8031,00 грн на кожного; пеню з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ у розмірі 4088,64 грн, інфляційні втрати у розмірі 535,89 грн, три відсотки річних у розмірі 473,28 грн, всього разом - 5097,81 грн на кожного з позивачів; моральну шкоду за несвоєчасну виплату страхового відшкодування у розмірі 10000,00 грн на кожного; понесені судові витрати у зв`язку із розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 7500,00 грн на кожного.

Рішення Нововодолазького районного суду Харківської області за вищезазначеним позовом було винесено 26 січня 2021 року, яким у задоволенні позовних вимог було відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного суду від 23 квітня 2021 року, апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволено частково: стягнуто з АТ «СК «Мега-Гарант» на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 страхове відшкодування, пов`язане із заподіяною моральною шкодою, у розмірі 8031,00 грн кожному; стягнути з АТ «СК «Мега-Гарант» на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 пеню у розрахунку подвійної втрати у розмірі 535,89 грн, три відсотки річних у розмірі 473,28 грн, в всього разом - 5097,81 грн кожному. В іншій частині рішення Нововодолазького районного суду Харківської області від 26.01.2021 року залишено без змін.

Як вбачається із матеріалів справи, 07.05.2021 та 14.05.2021, АТ «СК «Мега-Гарант» виконало вищезазначену постанову Харківського апеляційного суду від 23.04.2021 року.

В травні 2021 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до АТ «СК «Мега-Гарант» із позовом про стягнення пені, трьох відсотків річних та інфліційних втрат.

14 грудня 2021 року Нововодолазьким районним судом Харківської області було ухвалено рішення, яким у задоволенні позовних вимог було відмовлено, і яке стало предметом оскарження в даному апеляційному провадженні.

Відмовляючи ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що право на звернення з позовом у ОСОБА_1 , ОСОБА_2 виникло з 08 грудня 2018 року, в тому числі з підстав, перебачених ч.2 ст.625 ЦК України. У свою чергу, підставами для заявлення позову у даній справі про стягнення пені, трьоїх відсотків річних та інфляційних втрат, став період з 23.11.2020 року (час подання заяви про уточнення позовних вимог) по 07.05.2021 року (час оплати невиплаченої частини страхового відшкодування). Позивачем клопотань про поновлення пропущеного строку позовної давності та визнання поважними причин пропущення строків позовної давності суду не надано. Разом із тим, АТ «СК «Мега-Гарант» подало заяву про застосування строків позовної давності до позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції, при ухвалені рішення допустив невідповідність висновків фактичним обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-ІV від 01.07.2004 року, страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неутойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Згідно із ст.992 ЦК України, у разі несплти страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

У разі прострочення страховиком строків виплати страхового відшкодування за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, слід керуватися статтею 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Так, за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (чи МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставку НБУ, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Відповідно до ст.36.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Таким чином, починаючи з 91 дня після звернення з необхідними документами про виплату страхового відшкодування у страховика виникло прострочення виконання грошового зобов`язання.

Крім того, відповідно до ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що 07.12.2018 АТ «СК «Мега-Гарант» було виплачено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 22338,00 грн, що складає 58% від загальної суми страхової виплати у зв`язку із смертю ОСОБА_4 . Так, АТ «СК «Мега-Гарант» не доплатив 16 062 грн.

Непогодившись з розміром виплаченого страхового відшкодування позивачі 03.09.2019 року звернулися до суду з позовом, про стягнення різниці страхового відшкодування, пені, інфляційних втрат та 3% річних. 23.11.2020 року, згідно з заявою про збільшення позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в частині розміру пені, інфляційні втрати, три відсотки річних станом на вказану дату..

Постановою Харківського апеляційного суду від 23 квітня 2021 року ухвалено рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2

07 травня 2021 року АТ «СК «Мега-Гарант» виплатило страхове відшкодування у розмірі 16062 грн, з них по 8031 грн моральної шкоди та 5097,81 грн пені з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, інфляційних втрат та трьої відсотків річних, за період прострочення виконання з 08.12.2018 по 23.11.2020 рік.

Таким чином, прострочення виконання у період з 23.11.2020 по 07.05.2021 року залишилося не відшкодованим.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали даний позов до суду 08.06.2021 рок.

Суд першої інстанції правильно встановив факт прострочення виплати страхового відшкодування зазначеним вище особам за період з 23.11.2020 (час подання заяви про уточнення позовних вимог) по 07.05.2021 року (час оплати невиплаченої частини страхового відшкодування) та наявність обов`язку АТ «СК «Мега-Гарант» виплатити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зазначені суми.

Однак, при ухваленні кінцевого рішення, дійшов помилкового висновку, застосовуючи до зазначених позовних вимог наслідки пропуску строку позовної давності.

Помилка допущена у визначені початку перебігу строків позовної давності до вимог позивача про стягнення пені, інфляційних втрат, 3% річних за період з 23.11.2020 по 07.05.2021 року.

Зважаючи на те, що відповідальність у вигляді неустойки та особлива відповідальність передбачена ч.2 ст. 625 ЦК України, передбачає нарахування за кожень день прострочення, позовна давність не є загальною для всього періоду прострочення, а відраховується для кожного дня окремо.

За таких обставин днем початку перебігу позовної давності для першого дня прострочення за період з 23.11.2020 по 07.05.2021 року, є 25.11.2020 року, що в свою чергу вказує на те, що позивачами строки позовної давності є непропущеними до всього періоду, а відповідно вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Крім того суд першої інстанції, в мотивувальній частні рішення вказав на те, що всі види відповідальності вимоги про застосування яких заявили позивачі в своєму позові, мають одинакову правову природу і що до них встановлена спеціальна позовна давність строком 1 рік.

Колегія суддів, вважає дані висновки суду необгрунтованими виходячи з наступного.

Так, п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України передбачено, що позовна давність в один рік затосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Неустойка є видом забезпечення зобовязання.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу і 3% річних входять до складу грошового зобовязання і вважається особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобовязання. Вони є способом захисту майнового права й інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів і отриманні компенсації (плати) від боржника, який користується утримуваними грошовими коштами, що належить сплатити кредиторові.

Зважаючи на різну правову природу вказаних видів цивільної відповідальності, до вимог про стягнення інфляційних втрат за весь час прострочення, три проценти річних від простроченої суми в порядку ст.625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність у три роки. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 30.01.2019 у справі №922/175/18.

Допущені порушення, є окремою підставою для скасування рішення суду першої інстанції та постановлення нового по суті заявлених вимог.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

З наданих матеріалів справи вбачається, що при подачі позову до суду позивачем зазначено попередній (орієнтований) розрахунок судових витрат на правову допомогу у розмірі 2000,00 грн. та надано докази на підтвердження їх понесення.

Згідно вимог ч.4 статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі, впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Однак, матеріали справи не містять клопотання представника відповідача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, а тому підстав для самостійного вирішення судом питання про зменшення цих витрат у суду були відсутні.

За таких обставин витрати на правничу допомогу понесені позивачами підлягають стягненню в повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вбачає підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції з постановленням нового по суті заявлених вимог.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Нововодолазького районного суду Харківської області від 14 грудня 2021 року - скасувати.

Постановити нове, яким позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант» про стягнення пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат - задовольнити.

Стягнути з АТ «СК «Мега-Гарант» (код ЄДРПОУ - 30035289) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 ) пеню з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ у розмірі 461 (чотириста шістдесят одну) гривню 78 копійок, інфляційні втрати у розмірі 109 (сто дев`ять) гривень 50 копійок, три відсотки річних у розмірі 459 (чотириста п`ятдесят дев`ять) гривень 67 копійок, всього - 1030 (одну тисячу тридцять) гривень 95 копійок;

Стягнути з АТ «СК «Мега-Гарант» (код ЄДРПОУ - 30035289) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_3 ) пеню з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ у розмірі 461 (чотириста шістдесят одну) гривню 78 копійок, інфляційні втрати у розмірі 109 (сто дев`ять) гривень 50 копійок, три відсотки річних у розмірі 459 (чотириста п`ятдесят дев`ять) гривень 67 копійок, всього - 1030 (одну тисячу тридцять) гривень 95 копійок.

Стягнути з АТ «СК «Мега-Гарант» (код ЄДРПОУ - 30035289) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 ) понесені судові витрати у зв`язку з розглядом справи - на професійну правничу допомогу у розмірі 1000 (тисячу) гривень;

Стягнути з АТ «СК «Мега-Гарант» (код ЄДРПОУ - 30035289) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_3 ) понесені судові витрати у зв`язку з розглядом справи - на професійну правничу допомогу у розмірі 1000 (тисячу) гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 15 червня 2022 року.

Головуючий суддя : __________________ Г.Л. Карпушин

Судді: _______________ С.А. Гальонкін _______________ О.Ю. Кузнєцова