Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2022 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Якимець О.І.,

за участі секретаря судового засідання - Карпишиної К.С.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення додаткових витрат на дитину, -

ВСТАНОВИВ:

До Подільського районного суду міста Києва звернулась ОСОБА_3 з позовною заявою до ОСОБА_4 про стягнення половини додаткових витрат на дитину, у якій, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог (від 29.11.2021 за №69138/21/вх), просила стягнути з відповідача на свою користь половину суми додаткових витрат на утримання дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , понесених позивачкою за період 2020 - листопад 2021 року, у розмірі 47550 грн 25 коп.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 02 грудня 2020 року. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На даний час малолітня дитина проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно кошти на утримання малолітньої дитини не надавав. У зв`язку з чим, позивачка звернулась до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів з відповідача. 06.10.2021 Святошинським районним судом м. Києва видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_4 на користь позивачки аліментів на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) батька, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05 жовтня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Внаслідок ухилення відповідача від повноцінного виконання обов`язку утримання спільної дитини, відповідачка вимушена була самостійно оплачувати додаткові витрати на дитину, пов`язані з необхідністю її лікування, оздоровлення та розвитку, які складаються з:

-лабораторних обстежень на суму 4210,00 грн (1695,00 грн + 2035,00 грн + 480,00 грн);

-медичних послуг на суму 18630,00 грн (3000,00 грн + 11450,00 грн + 4180,00 грн);

-витрат на проживання та оздоровлення у готелі « LEO » тривалістю 14 днів (з 04.07.2021 по 18.07.2021) на суму 12600,00 грн;

-витрат на харчування під час проживання у готелі на загальну суму 6548,00 грн;

-вартості оплати дороги та харчування по дорозі до готелю та назад у сумі 4337 грн 18 коп.;

-витрати на придбання ліків на суму 11914 грн 15 коп.;

-витрат на оплату харчування у дитячому садочку на суму 2566 грн 12 коп.;

-витрат на оплату послуг викладача англійської мови ОСОБА_6 на суму 15612 грн 57 коп.;

-витрат на відвідування зоопарку у сумі 190,00 грн;

-витрат на купівлю одягу у сумі 3845 грн 10 коп.;

-витрат на придбання дитячого крісла «Сапфір» у розмірі 1456 грн 20 коп.;

-витрат на придбання розвиваючих іграшок у сумі 1938,00 грн.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначає наступне. Звертаючись до суду із позовом, позивачка посилалась на те, що у зв`язку з необхідністю оздоровлення дитини, вона оплатила проживання у готелі «ЛЕО» строком 14 днів. До матеріалів справи долучено низку рахунків про оплату перебування ОСОБА_3 та дитини ОСОБА_5 у зазначеному готелі, чеки про оплату палива без розрахунку, але не надано доказів яка саме кількість палива була витрачена та хто є платником. Як вбачається з мережі Інтернет готель «ЛЕО» є виключно готелем біля моря та не має будь-яких функцій оздоровлення, а тому вважає, що вартість поїздки, відпочинок на морі та харчування не є особливими обставинами, які потребують додаткових витрат. Долучені позивачем чеки про паркування, фіскальні чеки з мережі ресторанів швидкого харчування « МакДональдз » та рахунки офіціанта про оплату замовлення у ресторані, входять у розмір аліментів, сплачуваних відповідачем за рішенням суду. Відповідно до вимог закону, у витратах, понесених при звичайному способі життя, хоча вони і будуть додатковими, але не викликаними особливими обставинами, участь одного з батьків не є обов`язковою. А отже, витрати, зазначені позивачем, є поточними витратами на утримання дитини, входять до складу аліментів призначених до щомісячного стягнення, і не належать до додаткових витрат у розумінні ст. 185 СК України. Витрати на медичні лабораторні обстеження та придбання ліків вважає безпідставними, оскільки вони проведені без рекомендацій та направлення профільних лікарів, не надано доказів, що дитині призначалось лікування (відсутні виписки з хвороби, призначення лікарів та направлення на обстеження), проте є відповідні квитанції, а тому можливо позивач і несла вказані витрати, але з особистої ініціативи з метою профілактики, а можливо лікувалась сама. Крім того, такі лікарські препарати як но-шпа, аскорил, каптопрес, ацетилсаліцилова кислота, кардіомагніл не призначаються дітям до 6 років. Крім того, вважає долучені позивачем консультативні висновки з приватної клініки « MediKids » та перелік наданих послуг, є неналежними та недопустимими доказами, оскільки доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини, витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів, на додаткові заняття, висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний огляд, санаторно-курортне лікування тощо). Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними бухгалтерськими документами. Вважає, що позивачка не була позбавлена можливості звернутись до лікарів місцевої клініки для лікування дитини безкоштовно. Питання щодо оплатних медичних консультацій та вибору медичних послуг позивачка з відповідачем не погоджувала. Витрати на приватні курси англійської мови вважає не доведеними, оскільки позивачем не надано договору про отримання послуг з вивчення англійської мови або іншої доказів отримання від ФОП ОСОБА_7 таких послуг, що свідчить про необґрунтованість таких вимог. Витрати на придбання одягу, дитячого крісла, харчування у дитячому садочку та дозвілля вважає складовими аліментів, які сплачує відповідач. Загальний розмір належним чином підтверджених додаткових витрат на утримання дитини, пов`язаних з особливими потребами дитини ОСОБА_5 становить 6911 грн 50 коп., тобто стягненню з відповідача підлягає половина загальної суми додаткових витрат у сумі 3455 грн 75 коп., а в іншій частині необхідно відмовити. Щодо заяви про збільшення позовних вимог відповідач визнав додаткові витрати на придбання: препаратів акоріл, аскорбінова кислота, вода Рео, ЛРС Ромашка, пульмікорт, що становить у розмірі 564 грн 88 коп. Тобто, сума яку визнає відповідач становить - 4 020, 63 грн. В іншій частині позовних вимог просить відмовити.

15 вересня 2021 року ухвалою судді Подільського районного суду міста Києва прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення додаткових витрат на дитину. Призначено підготовче судове засідання, яке неодноразово відкладалося з поважних причин.

24 січня 2022 року ухвалою Подільського районного суду міста Києва закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті за правилами загального позовного провадження.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, та з урахуванням поданої заяви про збільшення позовних вимог, просив позов задовольнити повністю.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив, з підстав викладених у відзиві не заперечив щодо суми стягнення у розмірі 4 020, 63 грн, в іншій частині позовних вимог просив відмовити.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши об`єктивно та всебічно наявні у справі докази, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який 02 грудня 2020 року розірвано рішенням Святошинського районного суду міста Києва у справі №759/11677/20.

Постановою Київського апеляційного суду від 18 березня 2021 року рішення Святошинського районного суду міста Києва від 02 грудня 2020 року залишено без змін.

Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

06 жовтня 2020 року Святошинським районним судом міста Києва видано судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу), але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05.10.2020 і до досягнення дитиною повноліття.

Постановою головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито виконавче провадження № 63399672 з виконання вищевказаного судового наказу.

З довідки про доходи відповідача ОСОБА_4 вбачається, що останній працює у Державному підприємстві Міністерства оборони України на посаді підсобного робітника та отримує заробітну плату, з якої стягуються аліменти у розмірі ј частини.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до частин 1 і 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із частиною першою статті 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Отже, виходячи з аналізу положень статті 185 СК України, додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Аналіз вищенаведених норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні.

У постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 у справі № 6-1489цс17 зроблено висновок, що «СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону, брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення».

Згідно ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Причому, якщо причина, що зумовила додаткові витрати, є триваючою (тяжка хвороба або каліцтво) додаткові витрати можуть фінансуватися наперед із вказівкою або без вказівки кінцевого терміну їх виплати.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Таким чином, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу відмови добровільної участі відповідача у додаткових витратах на дитину, які складаються з наступного.

І.Вимоги про стягнення з відповідача на користь позивачки додаткових витрат на лабораторні обстеження малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зокрема:

-замовлення № 929000590 від 27 липня 2021 року, яким проведено лабораторне медичне дослідження: імуноглобуліну Е вартістю 210 грн.; забезпечення пре аналітичного етапу при дослідженні венозної крові вартістю 30 грн.; алергопанель «Інгаляційна - 1» 25 алергенів вартістю 1200 грн; специфічні lgE, кліщ домашнього пилу Dermatophagoides farina (d2), всього на загальну суму 1695 грн;

-замовлення № 929500252 від 03 серпня 2021 року, яким проведено лабораторне медичне дослідження: молекулярний пакет «Алергокомпоненти лугових трав та бур`янів» вартістю 2005 грн; забезпечення пре аналітичного етапу при дослідженні венозної крові вартістю 30 грн, всього на загальну суму 2035 грн;

-рахунок № 21667855 , яким проведено лабораторне медичне обстеження печінкових проб - АЛТ, АСТ, клінічний аналіз крові на загальну суму 480 грн,

суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з консультативних заключень від 29.05.2021, 02.12.2019,19.01.2020, лікарем «MediKids» призначено малолітньому ОСОБА_5 проведення низку лабораторних досліджень, зокрема: загальний аналіз крові з лейкоцитарною формулою, аналіз крові на печінкові проби (білірубін + фракції, АЛТ, АСТ) та алергопанель, тобто з наданих позивачкою доказів, судом встановлено, що медичні лабораторні дослідження малолітньому ОСОБА_5 було проведено позивачкою за призначенням лікарів.

А тому доводи представника відповідача, що такі дослідження були проведені без направлення та рекомендації профільних лікарів, спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами.

ІІ. Вимоги про стягнення з відповідача на користь позивачки додаткових витрат на придбання ліків малолітньому ОСОБА_5 у сумі 11914 грн 15 коп., які підтверджуються, зокрема:

-чеком № 124523 від 10 червня 2021 року на суму 185 грн 01 коп., яким придбано лікарський засіб пульмікорт;

-чеком № 124522 від 10 червня 2021 року на суму 1020 грн, яким придбано лікарські засоби - сироп ісландський мох, таблетки но-шпа, таблетки л-цет, пастилки ісла-моос, називін спрей та інші додаткові засоби;

-чеком № 92069 від 26 червня 2021 року на суму 253 грн 97 коп., яким придбано лікарський засіб - суммамед;

-чеком № 132045 від 18 червня 2021 року на суму 137 грн 60 коп., яким придбано лікарські засоби - аскорил, аскорбінка;

-чеком № 96989 від 18 серпня 2021 року на суму 376 грн 62 коп., яким придбано суспензію пульмікорт;

-чеком № 96574 від 29 липня 2021 року на суму 186 грн, яким придбано суспензію пульмікорт;

-чеком № 129108 від 23 липня 2021 року на суму 193 грн 80 коп., яким придбано - аерозоль гексаспрей, таблетки аскорбінка;

-чеком № 127202 від 29 червня 2021 року на суму 87 грн, яким придбано таблетки л-цет;

-чеком № 96314 від 26 липня 2021 року на суму 265 грн, яким придбано суспензію пульмикорт, ромашка аптечна та інші додаткові засоби;

-чеком № 107138 від 27 жовтня 2021 року на суму 136 грн 34 коп., яким придбано атоксіл, ентерол;

-чеком № 107054 від 27 жовтня 2021 року на суму 94 грн 37 коп., яким придбано ромашку аптечку, воду РЕО;

-чеком № 99400 від 26 серпня 2021 року на суму 220 грн, яким придбано суспензію пульмікорт;

-чеком № 1612 від 01 листопада 2021 року на суму 8500 грн, яким придбано аксоїд;

-чеком № 139256 від 15 жовтня 2021 року на суму 258 грн 44 коп., яким придбано аскорил,

суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з консультативних заключень від 30.06.2021, 26.02.2021, 21.01.2022, 11.06.2021, 09.06.2021, 27.03.2021, 15.10.2021, 23.07.2021, лікарем було призначено малолітньому ОСОБА_5 лікування низкою медичних препаратів, а саме: суммамед, но-шпа, л-цет, пульмікорт, гексаспрей, аскорил, ромашка аптечна та інші, тобто з наданих позивачкою доказів, судом встановлено, що придбання лікарський засобів позивачкою проводилось за призначенням лікарів, а не з особистої ініціативи чи з метою профілактики.

А тому, доводи представника відповідача, що позивачкою не надано належних доказів про те, що дитині було призначено лікування саме цими ліками, спростовуються доказами дослідженими в судовому засіданні.

Стосовно заперечень представника відповідача щодо придбання позивачкою лікарських засобів, які унеможливлюють їх прийом малолітньою дитиною, а саме: аскорил, каптопрес, ацетилсаліцилова кислота, кардіомагніл, то суд зауважує, що витрати на вказані ліки не були заявлені позивачкою у позовних вимогах. А щодо придбання позивачкою таблеток но-шпа, то суд зазначає, що вказані таблетки були призначені малолітньому ОСОБА_5 лікарем у консультативному заключенні від 23 січня 2021 року.

ІІІ. Вимоги про стягнення з відповідача на користь позивачки додаткових витрат на медичні послуги у сумі 3000 грн, які складаються з:

-огляду лікаря перед вакцинацією на суму 400 грн.,

-вакцинації від пневмококової інфекції «Превенар 13» Pfizer на суму 2600 грн, що в загальній сумі становить 3000 грн,

підлягають задоволенню, з огляду на те, що позивачем надано суду консультативне заключення лікаря від 22 червня 2021 року, в якому малолітньому ОСОБА_5 рекомендована вакцинація «Превенар 13», та консультативне заключення від 18 серпня 2021 року щодо необхідності вакцинації малолітнього ОСОБА_5 від комбінованої інфекції хвороб.

Стосовно витрат на отримання медичних послуг у клініці «Medikids Klinik» у сумі 11450 грн, то суд в даній частині позовні вимоги вважає за необхідне задовольнити частково, з огляду на наступне.

Як вбачається з копії довідки, виданої клінікою «Medikids Klinik», медичні послуги були надані малолітньому ОСОБА_8 у період з 30 вересня 2019 року по 23 липня 2021 року. Проте, з дослідженої в судовому засіданні копії рішення Святошинського районного суду міста Києва від 02 грудня 2020 року вбачається, що з березня 2020 року сторони по справі проживають окремо, а тому витрати на медичні послуги у розмірі 3870 грн понесені позивачкою у період з вересня 2019 року по 28 січня 2020 року не підлягають стягненню з відповідача.

Отже, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог в даній частині у сумі 7880 грн (11450 грн - 3870 грн медичні послуги сплачені позивачкою у період з вересня 2019 року по 28 січня 2020 року).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30 березня 2021 року по справі № 521/16595/18 (провадження № 61-8504св20).

Крім того, підлягають стягненню з відповідача і витрати на медичні послуги у розмірі 4180 грн, які містять низку консультації лікаря та медичні заходи, які були надані малолітньому ОСОБА_5 , що підтверджується копією довідки, виданої 01 листопада 2021 року директором клініки «Medikids Klinik».

Беручи до уваги вищевказані витрати, понесені позивачкою на придбання медичних засобів, проведення медичних досліджень, які були здійсненні позивачем за призначенням лікарів та відповідно до рекомендацій консультативних висновків у зв`язку зі станом здоров`я та розвитком спільної з відповідачем дитини, дані витрати підтверджені належними та допустимими доказами, виходячи із принципу першочерговості інтересів дітей та обов`язку обох батьків утримувати дитину та нести додаткові витрати.

IV. Додаткові витрати позивачки на придбання путівки на проживання у готелі « LEO » підтверджуються наданими копіями рахунків № 131 та № 132 від 04 липня 2021 року, та квитанціями № 131 та № 132, виданими на ім`я ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , з яких вбачається, що останніми сплачено послуги проживання та оздоровлення у готелі на суму 12600 грн.

Суд вважає за можливим задовольнити позовні вимоги в цій частині з огляду на те, що пов`язані з оздоровленням дитини в дитячому таборі та на морі витрати дійсно пов`язані із певними особливими потребами малолітньої дитини. Так, слід вважати загальновідомим той факт, що перебування у горах чи на морі у літній період добре впливає на організм дитини, сприяє його зміцненню, покращенню імунітету, збільшенню опірності організму до хвороб, тощо, що в подальшому не може не впливати на стан здоров`я дитини, зокрема, в осінньо-зимовий період, а тому, на думку суду у позивачки не було нагальної потреби в отриманні направлення лікаря для виїзду дитини до моря для оздоровлення. Крім того, з наданих медичних заключень вбачається, що малолітній ОСОБА_5 страждає на алергічні реакції, йому було виписано низку медичних досліджень та медичних препаратів, а тому, оздоровлення біля моря може позитивно впливати на загальний стан дитини.

У зв`язку з цим, позовні вимоги в даній частині підлягають задоволенню.

V. Що стосується заявлених позовних вимог про стягнення:

- додаткових витрат на харчування під час проживання та оздоровлення в готелі на загальну суму 6548 грн (рахунок офіціанта № 004845 на суму 110 грн; рахунок офіціанта № 004812 на суму 120 грн; рахунок офіціанта № 004759 на суму 260 грн; рахунок офіціанта № 004796 на суму 155 грн; рахунок офіціанта № 004724 на суму 130 грн; рахунок офіціанта № 004676 на суму 120 грн; рахунок офіціанта № 004650 на суму 260 грн; рахунок офіціанта № 42 на суму 100 грн; рахунок офіціанта № 25 на суму 170 грн; рахунок офіціанта № 85 на суму 320 грн; чек із кафе № 00093052 на суму 158 грн; чек із кафе № 00080256 на суму 94 грн; рахунок офіціанта № 2 на суму 110 грн; рахунок офіціанта № 1 на суму 100 грн; рахунок офіціанта № 8 на суму 110 грн; рахунок офіціанта № 7 на суму 335 грн; рахунок офіціанта № 8 на суму 194 грн; рахунок офіціанта № 8 на суму 128 грн; рахунок офіціанта № 7 на суму 110 грн; рахунок офіціанта № 6 на суму 270 грн; рахунок офіціанта № 2 на суму 128 грн; рахунок офіціанта № 7 на суму 100 грн; рахунок офіціанта № 0 на суму 133 грн; рахунок офіціанта № 9 на суму 295 грн; рахунок офіціанта № 5 на суму 110 грн; рахунок офіціанта № 8 на суму 235 грн; рахунок офіціанта № 5 на суму 120 грн; рахунок офіціанта № 6 на суму 325 грн; рахунок офіціанта № 7 на суму 50 грн; рахунок офіціанта № 4 на суму 175 грн; рахунок офіціанта № 6 на суму 325 грн; рахунок офіціанта № 1 на суму 168 грн; рахунок офіціанта №0 на суму 210 грн; рахунок офіціанта № 2 на суму 100 грн; рахунок офіціанта № 4 на суму 95 грн; чек із кафе № 85 на суму 40 грн; чек із кафе № 88 на суму 40 грн; чек із кафе № 32 на суму 170 грн; чек із кафе № 1123 на суму 260 грн);

- додаткових витрат на оплату дороги та харчування у дорозі до готелю та назад у загальній сумі 4337 грн 18 коп. (чек з заправки від 03.07.2021 № на суму 618 грн 84 коп.; чек з заправки від 4.07.2021 № на суму 1260 грн 01 коп.; чек з заправки від 04.07.2021 № на суму 53 грн 90 коп.; чек з заправки від 18.07.2021 № на суму 999 грн 99 коп.; чек з заправки від 19.07.2021 № на суму 1404 грн 44 коп.)

Аналізуючи подані докази - чеки та розрахунки, наданих позивачкою на підтвердження витрат в даній частині, суд прийшов до переконання про те, що такі дані не підтверджують понесення додаткових витрат позивачем тільки на дитину сторін, а містять загальний розмір отриманих послуг матір`ю та дитиною спільно. Разом із тим, суд не встановив необхідності проїзду до готелю позивача із дитиною особистим транспортним засобом, а не загальним внутрішнім сполученням, наявним у державі.

Відтак, суд прийшов до висновку про те, що у цій частині необхідно відмовити за необґрунтованістю.

VI. Заявлені позивачкою додаткові витрати на:

-придбання одягу на загальну суму 3076 грн 10 коп. (чек № 626 на суму 769 грн; чек № К2 18340 від 07 вересня 2021 року на суму 548 грн 10 коп.; чек від 07 жовтня 2021 року на суму 299 грн; чек від 20 жовтня 2021 року на суму 1445 грн; чек від 28 вересня 2021 року на суму 784 грн);

-придбання розвиваючих іграшок (чек від 13 вересня 2021 року на суму 69 грн; чек від 20 жовтня 2021 року на суму 1100 грн; чек від 28 вересня 2021 року на суму 769 грн);

-придбання крісла дитячого «Сапфір» (чек від 08 листопада 2021 року на суму 1456 грн 20 коп.);

-оплати харчування у дитячому садочку на загальну суму 2566 грн 12 коп. (дублікат чека оплати харчування від 15 вересня 2021 року на суму 64 грн 58 коп.; дублікат чека оплати харчування від 22 жовтня 2021 року на суму 59 грн 48 коп.; дублікат чека оплати харчування від 20 жовтня 2021 року на суму 198 грн; дублікат чека оплати харчування від 09 червня 2021 року на суму 387 грн 48 коп.; дублікат чека оплати харчування від 19 травня 2021 року на суму 129 грн 16 коп.; дублікат чека оплати харчування від 13 квітня 2021 року на суму 836 грн 10 коп.; дублікат чека оплати харчування від 19 березня 2021 року на суму 509 грн 76 коп.; дублікат чека оплати харчування від 23 лютого 2021 року на суму 381 грн 56 коп.);

-відвідування зоопарку (чек № 000018285 на суму 190 грн.);

не є додатковими витратами у розумінні ст. 185 СК України, оскільки стосуються саме розвитку дитини, її харчування та дитячих потреб, що охоплюються щоденними витратами на утримання та виховання дитини, які відповідач у вигляді аліментів сплачує позивачці. А тому позовні вимоги в даній частині не підлягають задоволенню.

VII. Заявлені позивачкою додаткові витрати на оплату приватних послуг викладача англійської мови ОСОБА_6 на загальну суму 15612 грн 57 коп. (дублікат чека оплати послуг від 14 вересня 2021 року на суму 2700 грн; дублікат чека оплати послуг від 03 листопада 2021 року на суму 2700 грн; дублікат чека оплати послуг від 04 жовтня 2021 року на суму 2700 грн; дублікат чека оплати послуг від 07 червня 2021 року на суму 2500 грн; дублікат чека оплати послуг від 12 серпня 2021 року на суму 2500 грн; дублікат чека оплати послуг від 20 травня 2021 року на суму 1507 грн 54 коп.; дублікат чека оплати послуг від 14 травня 2021 року на суму 1005 грн 03 коп.) не підлягають задоволенню, оскільки такі витрати не можна вважати додатковими, тому що вони не викликані особливими обставинами, у розумінні ст. 185 СК України, відносяться до загального розвитку дитини, і є не обов`язковим, а добровільним волевиявленням одного із батьків, у даному випадку матері. Позивачем не надано суду доказів, що такі витрати були пов`язані з розвитком певних здібностей дитини.

Таким чином, в судовому засіданні, на підставі досліджених судом доказів, було встановлено, що позивачкою доведено понесення додаткових витрат на малолітню дитину, які викликані особливими обставинами, у розумінні ст. 185 СК України, саме на суму 43784 грн 15 грн. (лабораторні обстеження - 4210 грн, придбання ліків - 11914 грн 15 коп., медичні послуги - 15060 грн, проживання та лікування у готелі «LEO» - 12600 грн), Ѕ частина з яких підлягає стягненню з відповідача, тобто 21892 грн 08 коп., а тому позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення половини додаткових витрат на дитину підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При подачі позову даної категорії позивач звільнена від сплати судового збору, тому сплату судового збору, відповідно до ст. 141 ЦПК України, необхідно покласти на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що задоволено 46 % відсотків позовних вимог (21892 грн 08 коп. від 47550 грн 25 коп. складає 46 %), то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 456 грн 50 коп. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (992 грн 40 коп. х 46 % / 100%).

Керуючись ст. ст. 4, 5, 10, 12, 76-81, 89, 141, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення додаткових витрат на дитину - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 додаткові витрат на утримання дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 21892 (двадцять одна тисяча вісімсот дев`яносто дві) гривні 08 копійок.

В іншій частині у задоволенні позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 456 (чотириста п`ятдесят шість) гривень 50 копійок в дохід держави.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Строк апеляційного оскарження може бути поновлено у відповідності до ч.2 ст.354 Цивільного процесуального кодексу України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_3 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_8 ;

відповідач - ОСОБА_4 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_9 .

Повний текст судового рішення складено та підписано суддею 15 липня 2022 року.

Суддя О.І.Якимець