Провадження номер 2/741/269/22
Єдиний унікальний номер 741/97/22
РІШЕННЯ

іменем України

09 червня 2022 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Крупини А.О.,

з участю секретаря судового засідання Богдан Н.О.,

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в залі Носівського районного суду Чернігівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Носівської об`єднаної територіальної громади в особі Носівської міської ради Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме майно,

УСТАНОВИВ:

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Носівського районного суду Чернігівської області з цією позовною заявою. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що згідно зі свідоцтвом на право власності на жилий будинок, виданим 04 грудня 1987 року виконавчим комітетом Носівської міської ради, житловий будинок АДРЕСА_1 має статус колгоспного двору. Станом на 15 квітня 1991 року в ньому була зареєстрована ОСОБА_1 . З уведенням в дію Закону України «Про власність» колгоспні двори ліквідовано. Позивач в установленому порядку не отримала свідоцтво та не зареєструвала права власності на майно. Позивач звернулася до приватного нотаріуса Ніжинського районного нотаріального округу Чуєнко Л.А. з метою реєстрації права власності на вищевказаний будинок, однак їй було повідомлено, що зареєструвати право власності на будинок не можливо, оскільки державний реєстратор не наділений правом визначення часток у праві власності на нерухоме майно, а саме майно колгоспного двору, яке належало його учасникам на праві спільної сумісної власності. Тому позивач просила судовим рішенням визнати за нею право власності на житловий будинок по АДРЕСА_2 у зв`язку з ліквідацією колгоспних дворів.

У судове засідання позивач не з`явилася, але до початку підготовчого судового засідання подала до суду заяву, у якій указала, що вона підтримує свої позовні вимоги в повному обсязі, просить їх задовольнити та розглянути справу за її відсутності.

Представник відповідача Носівської об`єднаної територіальної громади в особі Носівської міської ради в судове засідання не з`явилася, але подала до суду заяву, у якій указала, що Носівська міська рада визнає позовні вимоги, та просила справу розглянути за відсутності представника відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Суд проводить підготовче судове засідання за відсутності учасників справи та відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідач визнав позов.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши й дослідивши матеріали справи, суд робить нижченаведений висновок.

Згідно зі свідоцтвом на право власності на жилий будинок, виданим 04 грудня 1987 року виконавчим комітетом Носівської міської ради, житловий будинок АДРЕСА_3 відноситься до типу колгоспного двору (а. с. 8). Станом на 15 квітня 1991 року в ньому була зареєстрована ОСОБА_1 , що підтверджується довідкою Носівської міської ради Чернігівської області № 3139 від 22 грудня 2021 року (а. с. 5).

Згідно з рішенням виконавчого комітету Носівської міської ради Чернігівської області від 07 жовтня 2021 року № 389 житловому будинку, розташованому по АДРЕСА_3 присвоєно фактичні адресні реквізити: АДРЕСА_2 (а. с. 12).

У п. 6 Постанови № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» Пленум ВСУ роз`яснює, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Отже, ОСОБА_1 як члену ліквідованого колгоспного двору належить житловий будинок по АДРЕСА_2 , але після ліквідації колгоспних дворів вона не отримала свідоцтва та у встановленому законом порядку не зареєструвала своє право власності на цей будинок.

Судом установлено, що з метою реєстрації свого права власності на житловий будинок позивач зверталася до приватного нотаріуса Ніжинського районного нотаріального округу Чуєнко Л.А., який згідно зі ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є державним реєстратором. Однак нотаріус відмовила ОСОБА_1 у реєстрації за нею права власності на житловий будинок, оскільки державний реєстратор не наділений правом визначення часток у праві власності на нерухоме майно, а житловий будинок як майно колгоспного двору належав його учасникам на праві спільної сумісної власності, що підтверджується повідомленням приватного нотаріуса Чуєнко Л.А. від 13 січня 2022 року № 5/01-16 (а. с. 15).

Матеріали справи підтверджують, що на будинок АДРЕСА_2 виготовлена технічна документація (а. с. 9-11).

Згідно з ч. 2 ст. 318 ЦК України усі суб`єкти права власності є рівними перед законом.

Відповідно до статті 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.

Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Ураховуючи встановлені обставини та вищенаведені правові норми, суд робить висновок, що позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 120, 123 ЦК УРСР, ст. ст. 318, 328, 392 ЦК України, ст. ст. 200, 211, ч. 2 ст. 247, ст. ст. 259, 263, 264, 265, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Носівської об`єднаної територіальної громади в особі Носівської міської ради Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , право власності на житловий будинок АДРЕСА_2 загальною площею 111,67 кв. м, житловою площею 33,28 кв. м з господарськими будівлями та спорудами у зв`язку з ліквідацією колгоспних дворів.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ;

відповідач Носівська об`єднана територіальна громада в особі Носівської міської ради Чернігівської області, , місцезнаходження: м. Носівка Чернігівської області, вул. Центральна, буд. 20.

Повний текст судового рішення складено 09 червня 2022 року.

Суддя Анатолій КРУПИНА