провадження № 22-з/824/265/2022
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
7 червня 2022 року м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді - Писаної Т.О.
суддів - Приходька К.П., Журби С.О.
за участю секретаря судового засідання - Зиль Т.С.
розглянув у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на правничу допомогу у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», третя особа: Приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович, третя особа 2: Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Семенов Руслан Анатолійович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,
У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Вердикт Капітал», третя особа 1: Приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В., третя особа 2: Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Семенов Р.А., в якому просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис від 23 лютого 2021 року вчинений третьою особою 1, зареєстрований в реєстрі за № 2273 та стягнути судові витрати у загальному розмірі 11 362 грн, які складаються з судового збору - 908 грн, судового збору за забезпечення позову - 454 грн та професійної правничої допомоги - 10 000 грн.
Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 26 серпня 2021 року позов ОСОБА_1 до ТОВ «Вердикт Капітал», третя особа: Приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В., третя особа 2: Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Семенов Р.А. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задоволено частково.

Визнано виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. 23 лютого 2021 року за реєстровим № 2273 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за Кредитним договором № 2707/0606/91-002 від 23 червня 2006 року, укладеного між АКБ «ТАС-КОМЕРЦБАНК» як банком та ОСОБА_1 як позичальником суми боргу у розмірі 106 904,38 грн та за вчинення цього напису - 1 500 грн, таким, що не підлягає виконанню.

Стягнено з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908 грн та за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 454 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду Генеральний директор ТОВ «Вердикт Капітал» - Іжаковський О.В. звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Постановою Київського апеляційного суду від 25 січня 2022 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» залишено без задоволення,а рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 26 серпня 2021 року залишено без змін.

28 січня 2022 року до Київського апеляційного суду від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Дзюбенко Р.В. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування витрат, понесених позивачем на правничу допомогу у розмірі 17 000 грн.

В обґрунтування заяви вказує, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат було включено до відзиву на апеляційну скаргу (розділ VIII) вказано детальний перелік послуг (представництво інтересів позивача у справі адвокатом; аналіз судової практики та визначення релевантних правових висновків Верховного Суду, які можуть підлягати врахуванню/підлягають врахуванню судом при розгляді справи №761/11238/21; формування правової позиці по справі та складання процесуальних документів у справі (включаючи заяви по суті та інші процесуальні документи);консультування позивача щодо додаткових питань супроводу справи №761/11238/21 зокрема у зв`язку з подання відповідачем нових доказів чи процесуальних документів; винагорода адвоката за отримання рішення яким апеляційна скарга ТОВ «Вердикт Капітал» на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 26 серпня 2021р. у справі №761/11238/21 буде залишена без задоволення («гонорар успіху»). Зазначає, що згідно Акта про надання правової допомоги позивачу підлягає до сплати гонорар адвоката в розмірі 17 000 гривень.

8 лютого 2022 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив на заяву про ухвалення додаткового рішення від Генерального директора ТОВ «Вердикт Капітал» - Іжаковського О.В., в якому він просить відмовити в ухваленні додаткового рішення.

Вказує, що Київський апеляційний суд не наділений правом на ухвалення додаткового рішення, оскількивідповідно до ст. 270 Цивільного процесуального кодексу України додаткове рішення може бути ухвалено лише судом, що ухвалив судове рішення по суті спору.

Зазначає, що у відзиві на апеляційну скаргу було наведено орієнтовний розрахунок понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем, який був неспівмірним із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом на надання таких послуг, оскільки, підготовка цієї справи до розгляду в суді апеляційної інстанції, надання консультацій та складання процесуальних документів з додатками - не вимагала значного обсягу юридичної і технічної роботи, водночас, заявлена сума в розмірі 17000 грн не була підтверджена належними та допустимими доказами, а тому, сума судових витрат в розмірі 17000 грн, явно була завищена та не підтверджена дійсною затратою часу адвокатом та відповідними документами, що свідчить про невідповідність понесених витрат критерію реальності, розумності, справедливості, в зв`язку з чим, стягнення наведених витрат суперечить принципу розподілу таких витрат.

У судове засідання ні позивач, ні відповідач не з`явились, були належним чином повідомлені про розгляд справи, що підтверджується повідомленням про направлення судової повістки на електронну адресу (Т. 2, а.с.19-20).

На підставі ст. 372 ЦПК України колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи за відсутності осіб, що не з`явились.

Колегія апеляційного суду вирішуючи заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Дзюбенко Р.В. про ухвалення додаткового судового рішення про відшкодування витрат на правничу допомогу дійшла наступного висновку.

Частиною першою статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати;

4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (частина третя статті 270 ЦПК України).

У відповідності до пункту 12 частини третьої статті 2 ЦПК України однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (частина перша статті 133 ЦПК України).

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, віднесено витрати на професійну правничу допомогу.

У частині першій статті 59 Конституції України закріплено право кожного на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України таке право є гарантованою Конституцією України можливістю фізичної особи одержати юридичні (правові) послуги (абзац другий пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 16 листопада 2000 року №13-рп/2000). Це право є одним із конституційних, невід`ємних прав людини і має загальний характер; реалізація права на правову допомогу не може залежати від статусу особи та характеру її правовідносин з іншими суб`єктами права; вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати; конституційне право кожного на правову допомогу за своєю суттю є гарантією реалізації, захисту та охорони інших прав і свобод людини і громадянина, і в цьому полягає його соціальна значимість (абзаци третій, четвертий, п`ятий підпункту 3.1, абзац перший підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009).

Кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, визначених законом, держава забезпечує надання професійної правничої допомоги безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав та особи, яка надає правничу допомогу. Для надання професійної правничої допомоги діє адвокатура. Забезпечення права на захист від кримінального обвинувачення та представництво в суді здійснюються адвокатом, за винятком випадків, установлених законом. Витрати учасників судового процесу на професійну правничу допомогу відшкодовуються в порядку, визначеному законом (стаття 10 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року).

Пунктом 2 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» визначено, що адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Відповідності до статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до частини першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 141 ЦПК України.

Зокрема, частиною другою вказаної статті встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності).

Встановлено, що 28 січня 2022 року до Київського апеляційного суду від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Дзюбенко Р.В. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування витрат, понесених позивачем на правничу допомогу у розмірі 17 000 грн.

На підтвердження обставин понесення витрат на правничу допомогу представником позивача ОСОБА_1 - адвокатом Дзюбенко Р.В. було долучено акт приймання-передачі наданих послуг правової/правничої допомоги, які надано на підставі договору про надання адвокатських послуг № 22/07/21 від 22 липня 2021 року, у зв`язку з наданням правової допомоги (юридичних послуг) пов`язаної з розглядом справи № 761/11238/21 від 24 січня 2022 року; договір про надання адвокатських послуг № 22/07/21 від 22 липня 2021 року; детальний розрахунок витрат на правову/правничу допомогу, які надано на підставі договору про надання адвокатських послуг № 22/07/21 від 22 липня 2021 року, у зв`язку з наданням правової допомоги (юридичних послуг) пов`язаної з розглядом справи №761/11238/21 від 21 січня 2022 року.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 для захисту своїх інтересів, звернувся до адвоката Дзюбенка Р.В. з метою отримання професійної правничої допомоги.

22 липня 2021 року між ОСОБА_1 та адвокатом Дзюбенком Р.В. укладено договір про надання адвокатських послуг № 22/07/21, відповідно до умов якого Дзюбенко Р.В. зобов`язався надати позивачу ОСОБА_1 юридичні послуги та правову допомогу.

24 січня 2022 року між ОСОБА_1 та адвокатом Дзюбенко Р.В. було підписано акт приймання-передачі наданих правових послуг за договором № 22/07/21 від 22 липня 2021 року.

Вартість наданих послуг за цим Актом становить 17 000 грн.

Відповідно, загальний розмір витрат на професійну правничу допомогу за пунктами 1-4 становить 10 000 грн; загальний розмір витрат на професійну правничу допомогу за пунктом 5 (додатково до витрат за п. 1-4): фіксована частина - 7 000 грн - винагорода адвоката за отримання рішення, яким апеляційна скарга ТОВ «Вердикт Капітал» на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 26 серпня 2021 року у справі №761/11238/21 буде залишена без задоволення («гонорар успіху»).

Як вбачається з матеріалів справи у суді апеляційної інстанції інтереси позивача ОСОБА_1 представляв: адвокат Дзюбенко Р.В.

По справі було проведено 1 судове засідання 25 січня 2022 року, де відбувся розгляд справи по суті та постановлено постанову.

Колегія суддів звертає увагу на те, що у відзиві на апеляційну скаргу відповідача не змінено правову позицію по справі, якої останній дотримувався в суді першої інстанції подаючи позовну заяву.

Відповідно до ч.ч.5, 6 ст.137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 3 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, від 6 грудня 2019 року у справі №910/353/19, постанові Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі №910/7586/19.

Як вбачається із матеріалів справи, представник відповідача 14 лютого 2022 року подав до суду апеляційної інстанції відзив на заяву про ухвалення додаткового рішення, в якому просив відмовити у задоволенні заяви про відшкодування витрат на правову допомогу, оскільки заявлена для відшкодування сума є явно завищеною та неспівмірною зі складністю справи та дійсним обсягом наданих послуг. Вказував на те, що відзив, поданий адвокатом Дзюбенко Р.В. на апеляційну скаргу значною мірою відтворює доводи, викладені позивачем в суді першої інстанції та його виготовлення не вимагало значного обсягу технічних робіт. Зазначав, що, враховуючи незначну тривалість судового засідання витрати на професійну правничу допомогу за участь в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції не відповідає принципу співрозмірності відносно затраченого часу проведення вказаного судового засідання.

Із матеріалів справи також вбачається, що у суді першої інстанції позивач також заявляв про орієнтовний розмір витрат на правничу допомогу у сумі 10000 грн. Суд першої інстанції у рішенні відмовив у відшкодуванні позивачеві витрат на правничу допомогу з тих підстав, що позивачем не були надані докази у підтвердження таких витрат. Рішення суду в цій частині позивач не оскаржив, тому рішення в цій частині не було предметом перегляду.

Перевіряючи докази у підтвердження витрат на правничу допомогу, які заявлені у суді апеляційної інстанції, колегія встановила, що витрати, зазначені у пунктах 1-4 акта не містять зазначення про понесення цих витрат у суді апеляційної інстанції. Безпосередньо в акті зазначено про винагороду адвоката за отримання рішення, яким апеляційна скарга у цій справі буде залишена без задоволення, у фіксованій сумі 7000 грн, як гонорар успіху. Таким чином, надані до заяви про відшкодування витрат на правничу допомогу докази свідчать про встановлення фіксованого розміру таких витрат у сумі 7000 грн, а понесення витрат на правничу допомогу в сумі 10000 грн саме за розгляд справи в суді апеляційної інстанції, матеріалами справи не підтверджено.

Таким чином, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000 грн колегія суддів вважає доведеними, співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді апеляційної інстанції, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру та є пропорційними до предмета спору.

При цьому колегія апеляційного суду враховує, що доводи апеляційної скарги щодо неспівмірності стосуються усього заявленого розміру у сумі 17 тисяч грн та не містять доводів щодо неспівмірності витрат, які документально підтверджено у виді сплати зафіксованої позивачем та його адвокатом у договорі на правничу допомогу гонорару успіху. В той же час колегією враховано доводи апеляційної скарги про те, що за наявності висновків суду у оскаржуваному рішенні про недоведеність доказами понесення витрат позивача на правничу допомогу в сумі 10 тисяч грн у суді першої інстанції, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для вирішення питання щодо їх відшкодування за рахунок відповідача за відсутності апеляційної скарги позивача з приводу вирішення судових витрат.

Крім того, апеляційним судом не встановлено, що заявлена стороною позивача сума в розмірі 10 тисяч грн була понесена позивачем саме за розгляд в суді апеляційної, а не першої інстанції.

З огляду на викладене та з урахуванням конкретних обставин справи та виконаної адвокатом роботи колегія суддів дійшла висновку про стягнення з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн за розгляд справи в суді апеляційної інстанції. У відшкодуванні іншої частини у розмірі 10000 грн судових витрат слід відмовити.

Керуючись ст.ст.268, 270, 382-383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на правничу допомогу у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», третя особа: Приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович, третя особа 2: Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Семенов Руслан Анатолійович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити частково.

Ухвалити додаткове судове рішення наступного змісту.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал»() на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судові витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 7 000 (сім тисяч) грн.

У задоволенні решти вимог заяви відмовити.

Додаткова постанова набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий Т.О. Писана

Судді К.П. Приходько

С.О. Журба