РІШЕННЯ
Іменем України
06.06.2022 року м. Львів
Франківський районний суд м.Львова в особі судді Гладишевої Х.В.,

за участю секретаря судового засідання Василюк В.Б.,

представника позивача Савки В.С.

відповідача Пітика Г.В.

представника відповідача Масляного Ю.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Франківського районного суду м.Львова цивільну справу за позовом Львівського міського центру зайнятості до Пітика Геннадія Васильовича про стягнення коштів,-

встановив:
25.06.2021 року до Франківського районного суду м.Львова надійшла позовна заява Львівського міського центру зайнятості (далі позивач) до Пітика Г.В. (далі відповідач) про стягнення коштів у розмірі 79831,72 грн. та 2270 грн. судових витрат.

Короткий зміст заяв по суті справи.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що Пітик Г.В. будучи звільненим 24.01.2020 року із Західного територіального управління національної гвардії України (військова частина 2250) звернувся до Львівського міського центру зайнятості статус безробітного надано з 28.04.2020 року на підставі поданої заяви про надання статусу безробітної від 28.04.2020 року Пітику Г.В. призначення (поновлення) виплати допомоги по безробіттю з 28.04.2020 року по 31.01.2021 року. В заяві про надання статусу безробітного від 28.04.2020 року Пітик Г.В. підтвердив, що пенсію за вислугу років не отримував, а також ознайомлений з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного та відповідальністю за подання недостовірних даних та документів, на підставі яких приймається рішення про надання статусу безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, що визначені Законами України «Про зайнятість населення» та Законами України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та засвідчив особистим підписом. В результаті не повідомлення спеціалістів Львівського міського центру зайнятості про призначення та отримання пенсії за вислугу років з 25.01.2020 року Пітик Г.В. безпідставно набув статус безробітного та перебував на обліку як безробітний та незаконно отримував допомогу з безробіття за період з 28.04.2020 року по 31.01.2021 року у сумі 79831,72 грн.

При цьому, Львівським міським центром зайнятості скеровано відповідачу повідомлення про необхідність повернення коштів у сумі 79831,72 грн., однак таке залишилося без реагування.

20.10.2021 року на адресу суду скеровано відзив на позовну заяву, в якому Пітик Г.В. зазначив, що позовні вимоги заперечує з огляду на таке. З 01.02.2021 року отримував пенсію за вислугою років, а до цього часу з 27.01.2020 року по 31.01.2021 року пенсію по інвалідності. Заяву про надання статусу безробітного подав 28.04.2020 року. Пояснив, що на час написання заяви він не отримував пенсії за вислугою років, а отримував пенсію по інвалідності. Також зазначив, що йому не призначено пенсію на пільгових умовах згідно ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

27.10.2021 року позивач надіслав відповідь на відзив, в якому зазначив, що згідно п.1 ч.1 ст.43 Закону України «Про зайнятість населення» статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступати до роботи. В заяві про надання статусу безробітного від 28.04.2020 року Пітик Г.В. підтвердив, що ознайомлений з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного та відповідальністю за достовірність даних та документів і засвідчив особистим підписом. Відповідно до довідки ГУ ПФУ у Львівській області відділу обслуговування військовослужбовців та деяких інших категорій громадян від 24.03.2021 року №1695, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» Пітик Г.В. пенсія за вислугу років призначена з 25.01.2020 року по 12.04.2020 року. У період з 13.04.2020 року по 31.01.2021 року отримував пенсію по інвалідності. З 01.02.2021 року отримував пенсію за вислугу років. Просили врахувати, що Пітик Г.В. достовірно знав, що він має право на пенсію за вислугу років з 25.01.2020 року і така пенсія за вислугу років йому була призначена з 25.01.2020 року по 12.04.2020 року, все ж таки 28.04.2020 року звернувся та подав у центр зайнятості заяву про надання статусу безробітного відповідно до ст.43 Закону України «Про зайнятість населення» і заяву про призначення допомоги по безробіттю від 28.04.2020 року. Під час реєстрації в центрі зайнятості та в період перебування на обліку як безробітний Пітик Г.В. не повідомив центр зайнятості про таку обставину, як отримання права на призначення пенсії за вислугу років з 25.01.2020 року та про призначення та отримання пенсії за вислугу років в період з 21.05.2019 року по 12.04.2020 року. Таким чином не повідомлення Пітиком Г.В. центру зайнятості про обставини, які не давали право на отримання допомоги по безробіттю, а саме про право на отримання пенсії за вислугу років з 25.01.2020 року та про призначення пенсії за вислугу років в період з 25.01.2020 року по 12.04.2020 року свідчить про невиконання ним своїх обов`язків та відповідно до ч.3 ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» є підставою для стягнення виплаченої допомоги по безробіття.

04.11.2021 року Пітик Г.В. подав заперечення, в яких зазначив, що у період з 13.04.20120 року по 31.01.2021 року отримував пенсію по інвалідності, таким чином подав заяву про надання статусу безробітного в період отримання пенсії по інвалідності. Відтак позовні вимоги Львівського міського центру зайнятості є безпідставними.

22.11.2021 року на адресу суду Пітик Г.В. направив додаткові пояснення, в яких покликався на п.2 ст.43 «Про зайнятість населення», яка передбачає що безробітними визнаються також інваліди, які не досягли пенсійного віку, не працюють та зареєстровані як такі, що шукають роботу. Просив в задоволенні позову відмовити.

29.11.2021 року на адресу суду скеровано додаткові пояснення позивача, в яких зазначено, що Пітик Г.В. реалізував своє право на пенсію за вислугою років з 25.01.2020 року і така йому була призначена, відтак мав дохід, який йому гарантувала держава. Просили врахувати, що однією з підстав для відмови у наданні статусу безробітного є подання заяви про надання статусу безробітного особою, яка не зазначена у ч.1 ст.43 Закону України «Про зайнятість населення». Також позивач просив врахувати, що в даній справі відсутній страховий випадок, оскільки ОСОБА_1 був звільнений з роботи оскільки набув права на пенсію за вислугою років. Протягом всього періоду перебування на обліку як безробітного Пітик Г.В. жодного разу не повідомляв, що має право на отримання пенсії за вислугою років. Таким чином, неповідомлення Пітиком Г.В. центру зайнятості про обставини, які не давали йому права на отримання пенсії за вислугою років свідчать про невиконання ним, як застрахованою особою своїх обов`язків та відповідно до ч.3 ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» є підставою для стягнення виплаченої допомоги по безробіттю.

01.12.2021 року відповідач Пітик Г.В. направив пояснення, в яких наголосив, що Пітик Г.В. скористався своїм правом на вибір виду пенсії. Також наголосив, що на день подання заяви про надання статусу безробітного отримував пенсію по інвалідності, а не за вислугою років. Відтак, звернувся за наданням статусу безробітного на підставі п.2 ч.1 ст.43 «Про зайнятість населення».

01.12.2021 року представник позивача в судовому засіданні подав додаткові пояснення, в яких зазначив, що Пітику Г.В. призначена пенсія за вислугою років з 25.01.2020 року по 12.04.2020 року, Таким чином Пітик Г.В., знаючи, що має право на пенсію за вислугою років і реалізував своє право на пенсію за вислугою років з 25.01.2020 року, мав дохід гарантований державою, про який він свідомо не повідомив центр зайнятості. У поданих поясненнях простив врахувати, що основною підставою позовних вимог Львівського міського центру зайнятості щодо стягнення допомоги по безробіттю з Пітика Г.В. є отримання Пітиком Г.В. права на призначення пенсії і така пенсія йому була призначена з 25.01.2020 року, а не позбавлення, скасування, втрата статусу безробітного Пітиком Г.В. Вказав, що виплата допомоги по безробіттю Пітику Г.В. призначаласЯ та виплачувалася на підставі поданої ним заяви про призначення виплати допомоги по безробіттю від 28.04.2020 року, а не на підставі заяви про надання статусу безробітного від 28.04.2020 року. Звернув увагу на те, що набуття Пітиком Г.В. права на пенсію за вислугою років є обставиною яка впливає на виплату допомоги по безробіттю, оскільки виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі отримання права на призначення пенсії за вислугою років.

06.12.2021 року відповідач Пітик Г.В. направив відповідь на додаткові пояснення позивача, в яких вказав, що наявність у нього права на пенсію за вислугою років у період з 25.01.2020 року по 13.04.2020 року жодним чином не впливає на отримання ним статусу безробітного, оскільки він звернувся до центру зайнятості 28.04.2020 року. На момент звернення отримував пенсію по інвалідності. Просив врахувати, що звертався в центр зайнятості на підставі п.2 ч.1 ст.43 Закону України «Про зайнятість населення». Також у поданих письмових запереченнях просив не враховувати вказані представником позивача судові прецеденти, оскільки такі не стосуються даної справи, а обставини справи в таких не є аналогічними даній справі.

14.01.2022 року відповідач Пітик Г.В. подав до суду доповнення до відповіді на додаткові пояснення позивача, в яких вказав, що отримував допомогу по безробіттю відповідно до положень законодавства і в його діях апріорі відсутня недобросовісність. Також просив врахувати принцип належного урядування відтак ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 16.07.2021 року відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Призначено судове засідання на 14.00 год. 12.08.2021 року.

12.08.2021 року розгляд справи відкладено на 13.10.2021 року.

20.10.2021 року на адресу суду скеровано відзив на позовну заяву.

27.10.2021 року позивач надіслав відповідь на відзив.

13.10.2021 року розгляд справи відкладено на 05.11.2021 року.

02.11.2021 року відповідач подав заяву про долучення до матеріалів справи копії листа Головного управління ПФ у Львівській області №1300-5203-8/93517 від 21.10.2021 року з додатками.

04.11.2021 року відповідач подав заперечення на позов.

05.11.2021 року розгляд справи відкладено на 25.11.2021 року.

25.11.2021 року розгляд справи відкладено на 01.12.2021 року.

29.11.2021 року на адресу суду скеровано додаткові пояснення позивача.

01.12.2021 року оголошено перерву до 08.12.2021 року.

08.12.2021 року оголошено перерву до 17.01.2022 року.

06.12.2021 року відповідач Пітик Г.В. направив відповідь на додаткові пояснення позивача.

14.01.2022 року відповідач Пітик Г.В. подав до суду доповнення до відповіді на додаткові пояснення позивача.

17.01.2022 року розгляд справи відкладено на 29.03.2022 року.

29.03.2022 року оголошено перерву до 13.04.2022 року.

13.04.2022 року розгляд справи відкладено на 06.06.2022 року.

В судовому засіданні 06.06.2022 року представник позивача Савка В.С. позовні вимоги підтримала з підстав наведених в позовній заяві. Просила позов задовольнити.

Відповідач проти задоволення позову заперечив, просив в задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача Масляний Ю.А. просив врахувати позицію, наведену у відзиві, запереченнях та відповідях, поданих раніше. Зазначив, що позов безпідставний, просив в задоволенні позову відмовити.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Львівський міський центр зайнятості є органом Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття (надалі - Фонд), що діє від імені Фонду відповідно до законів України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», «Про зайнятість населення».

24.01.2020 року звільнений із Західного територіального управління національної гвардії України (військова частина 2250).

Як вбачається із довідки, виданої Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області №1695 від 24.03.2021 року Пітику Г.В. в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області пенсія за вислугою років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» по лінії НГ України призначена з 25.01.2020 року. У період з 13.04.2020 року по 31.01.2021 року отримував пенсію по інвалідності, а з 01.02.2021 року отримує пенсію за вислугою років.

28.04.2020 року Пітик Г.В. звернувся до Львівського міського центру зайнятості.

Статус безробітного Пітику Г.В. було надано 28.04.2020 року на підставі заяви відповідно до Закону України «Про зайнятість населення».

Як вбачається із підписаної Пітиком Г.В. заяви про надання/поновлення статусу безробітного від 28.04.2020 року, відповідач підтвердив, що «…не відноситься до зайнятого населення відповідно до ст.4 Закону України «Про зайнятість населення» та через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, у тому числі не забезпечує себе роботою самостійно. Готовий та здатний приступити до роботи. Ознайомлений з правами та обов`язками безробітного та відповідальністю за достовірність поданих даних та відомостей» та засвідчив особистим підписом.

Судом встановлено, що згідно витягів із наказів Львівського обласного центру зайнятості Пітику Г.В. 28.04.2020 року надано статус безробітного, та починаючи з 28.04.2020 року призначено та розпочато виплату допомоги по безробіттю.

За час перебування на обліку як безробітний Пітик Г.В. з 28.04.2020 року по 31.01.2021 року отримував у центрі зайнятості матеріальне забезпечення - допомогу по безробіттю в сумі 79831,72 грн.

Згідно акту №66 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 06.04.2021 року проведено звірку (перевірку) розслідування страхового безробіття Пітика Г.В., розслідуванням встановлено, що Пітик Г.В. зареєстрований в центрі зайнятості у статусі безробітного 28.04.2020 року, знятий з реєстрації 01.02.2021 року у зв`язку з досягненням особою встановленого ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійного віку. Згідно даних РЗО про отримання соцвиплат та листа Відділу обслуговування військовослужбовців та деяких інших категорій громадян Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області від 24.03.2021 року №1695 Пітик Г.В. перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області як отримувач пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» по лінії НГ України. Пенсія призначена з 25.01.2020 року. У період з 13.04.2020 року по 31.01.2021 року отримував пенсію по інвалідності. А з 01.02.2021 року отримує пенсію за вислугою років.

Позивач зазначив, що в результаті не повідомлення відповідачем спеціалістів Львівського міського центру зайнятості про наявність права на пенсію за вислугою років, Пітик Г.В. безпідставно перебував на обліку як безробітний та незаконно отримував допомогу з безробіття за період з 28.04.2020 року по 31.01.2021 року.

Згідно повідомлення щодо відшкодування коштів №10-1556/21 від 07.04.2021 року Пітику Г.В. вказано на необхідність повернути незаконно отриману допомогу по безробіттю за період з 28.04.2020 року по 31.01.2021 року у сумі 79831,72 грн..

Однак у добровільному порядку кошти не було повернуто.

Як вбачається із довідки, виданої Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області №1585 від 24.04.2020 року Пітик Г.В. визнаний особою з інвалідністю війни 3 групи, яка встановлена з 27.01.2020 року по 31.01.2021 року.

Норми права, які підлягають застосуванню при вирішенні спору та мотиви, з яких виходить суд при ухваленні рішення.
За приписами статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно п.п.1, 2, 5, 6, 8, 9 ст.1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття (далі - страхування на випадок безробіття) - система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття;

- суб`єкти страхування на випадок безробіття - застраховані особи, а у випадках, передбачених цим Законом, також члени їх сімей та інші особи, страхувальники та страховик;

- страховик - Фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття;

- об`єкт страхування на випадок безробіття - страховий випадок, із настанням якого у застрахованої особи (члена її сім`ї, іншої особи) виникає право на отримання матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг, передбачених статтею 7 цього Закону;

страховий випадок - це подія, через яку: застраховані особи втратили заробітну плату (грошове забезпечення) або інші передбачені законодавством України доходи внаслідок втрати роботи з незалежних від них обставин та зареєстровані в установленому порядку як безробітні, готові та здатні приступити до підходящої роботи і дійсно шукають роботу; застраховані особи опинилися в стані часткового безробіття;

- втрата роботи з незалежних від застрахованих осіб обставин - припинення трудового договору відповідно до статті 36 (пункти 1, 2, 3), статті 38 (у разі неможливості продовження роботи, а також невиконання роботодавцем законодавства про працю, умов колективного чи трудового договору), статті 39, статті 40 (пункти 1, 2, 5, 6) Кодексу законів про працю України, а також з аналогічних підстав, визначених іншими законами, а для військовослужбовців - звільнення зі служби з поважних причин без права на пенсію (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, за станом здоров`я, у зв`язку із закінченням строку контракту, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, через сімейні обставини або з інших поважних причин відповідно до законодавства про військовий обов`язок і військову службу);

Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» Фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття створюється для управління страхуванням на випадок безробіття, провадження збору та акумуляції страхових внесків, контролю за використанням коштів, виплати забезпечення та надання соціальних послуг, здійснення інших функцій згідно із цим Законом і статутом Фонду.

Відповідно до пункту частини 1 статті 4 Закону України «Про зайнятість населення» в Україні до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти та поєднують навчання з роботою.

Вимогами частини 1 статті 2 цього Закону передбачено, що безробітний - це особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи.

Згідно із п.1 ч.1 ст.43 Закону України «Про зайнятість населення» статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи та п.2 ч.1 ст.43 Закону України «Про зайнятість населення» передбачає, що статусу безробітного може набути особа з інвалідністю, яка не досягла встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійного віку та отримує пенсію по інвалідності або соціальну допомогу відповідно до законів України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» та «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю».

Відповідно до п.4 ч.2 ст.44 вказаного Закону зареєстровані безробітні зобов`язані інформувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у частині першій статті 45 цього Закону.

Згідно п.13 ч.1 ст.45 Закону України «Про зайнятість населення», реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі досягнення особою встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійного віку або призначення пенсії на пільгових умовах, або за вислугу років.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» виплата допомоги припиняється у разі призначення чи отримання права на призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, пенсії за вислугу років або досягнення особою встановленого законом пенсійного віку.

Згідно ч.3 ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що Пітик Г.В., будучи звільненим 24.01.2020 року із Західного територіального управління національної гвардії України, з 25.01.2020 року набув права на пенсію за вислугою років.

Як вбачається із довідки, виданої Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області №1695 від 24.03.2021 року Пітику Г.В. в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області пенсія за вислугою років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» по лінії НГ України призначена з 25.01.2020 року. У період з 13.04.2020 року по 31.01.2021 року отримував пенсію по інвалідності, а з 01.02.2021 року отримує пенсію за вислугою років.

Згідно довідки, виданої Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області №1585 від 24.04.2020 року Пітик Г.В. визнаний особою з інвалідністю війни 3 групи, яка встановлена з 27.01.2020 року по 31.01.2021 року.

У період з 13.04.2020 року по 31.01.2021 року отримував пенсію по інвалідності.

А з 01.02.2021 року отримує пенсію за вислугою років.

Також встановлено, що 28.04.2020 року Пітик Г.В. звернувся до Львівського міського центру зайнятості, 28.04.2020 року йому надано статус безробітного та 28.04.2020 року розпочато виплату допомоги по безробіттю.

Відповідач при поданні документів, у заяві від 28.04.2020 року підтвердив, що не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, з права та обов`язками безробітного ознайомлений та несе відповідальність за достовірність поданих даних та відомостей.

За період з 28.04.2020 року по 31.01.2021 року Пітик Г.В. отримав допомогу по безробіттю у сумі 79831,72 грн.

Як вбачається із матеріалів справи, Пітику Г.В. в період з 25.01.2020 року по 12.04.2020 року була призначена пенсія за вислугою років, відтак він мав дохід, який йому гарантувала держава.

При цьому, суд приходить до переконання, що в даній справі при зверненні до Львівського міського центру зайнятості був відсутній страховий випадок для призначення та виплати допомоги по безпобіттю, оскільки ОСОБА_1 після звільнення реалізовано право на пенсію за вислугою років.

Тож, з огляду на наведене у відповідача були відсутні підстави для отримання допомоги по безробіттю.

Відповідно до положень ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно із ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

З урахуванням вищевикладених норм чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини сторін, та встановлених обставин даної справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, відтак з відповідача підлягає стягненню кошти в сумі 79831,72 грн.

Розподіл судових витрат між сторонами.
Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2270 грн., сплачений позивачем при зверненні до суду.

Керуючись ст.ст.4, 5, 12, 13, 76-82, 141, 259, 263-265, 268, 273-279 ЦПК України, суд,

ухвалив :
Позов Львівського міського центру зайнятості до Пітика Геннадія Васильовича про стягнення коштів - задовольнити.

Стягнути з Пітика Геннадія Васильовича на користь Львівського міського центру зайнятості (рахунок UA0706219, одержувач: Львівський міський центр зайнятості, банк: Держказначейська служба України м.Київ, , МФО 820172, КЕКВ 2710 - повернення допомоги з безробіття від ОСОБА_1 ) кошти у розмірі 79831 (сімдесят дев`ять тисяч вісімсот тридцять одну) грн. 72 коп..

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Львівського міського центру зайнятості (рахунок UA0706219, одержувач: Львівський міський центр зайнятості, банк: Держказначейська служба України м.Київ, , МФО 820172, КЕКВ 2800 - повернення судового збору від Пітика Геннадія Васильовича) судовий збір у розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Львівського апеляційного суду або через Франківський районний суд м.Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного текста рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони:
Позивач: Львівський міський центр зайнятості, м.Львів, вул.Кн.Ольги, 122, рахунок UA0706219, Банк Держказначейська служба України м.Київ, , МФО 820172.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , місце реєстрації: м.Львів, вул.Стрийська, 146.

Повне рішення виготовлено 09.06.2022 року.

Суддя Х.В.Гладишева