ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/1825/21 Номер провадження 22-ц/814/631/22Головуючий у 1-й інстанції Потетій А. Г. Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі:

головуючого судді : Одринської Т.В.

суддів: Абрамова П.С., Панченка О.О.

за участю секретаря судових засідань - Владімірова Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , в інтересах яких діє законний представник мати - ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей виконавчого комітету Подільської районної в м. Полтаві ради, про зняття з реєстрації місця проживання та заборони вчиняти дії,

за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» - адвоката Корнієнко Наталії Юріївни на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 30 листопада 2021 року,

В С Т А Н О В И В :

В червні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просив зняти з реєстрації місця проживання в предметі іпотеки за адресою: АДРЕСА_1 : ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , та заборонити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в подальшому здійснювати реєстрації осіб за адресою: АДРЕСА_1 .

Позов мотивовано тим, що 18.05.2015 року у справі №1625/5143/12 Апеляційним судом Полтавської області було винесене рішення, яким в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 385 к-смп від 15.02.2008 року звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки без оформлення заставної № 385 к-смп від 15.02.2008 року: житловий будинок із господарськими будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та який на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за законом від 15.02.2002 року на праві власності належить ОСОБА_1 та земельну ділянку, на якій знаходиться зазначений будинок, шляхом проведення прилюдних торгів, за рахунок вартості якого погасити зобов`язання по кредитному договору № 385 к-смп від 15.02.2008 року в загальній сумі 211 983,24 дол. США на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» в особі Полтавської обласної дирекції АБ «Укргазбанк».

З 2015 року зазначене рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не виконано у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 (Іпотекодаведь) вже після укладання договору іпотеки, зареєструвала у житловому будинку, що є предметом іпотеки, своїх неповнолітніх дітей та чоловіка.

Оскільки реєстрація місця проживання відповідачів за адресою: АДРЕСА_1 , проведена з порушенням вимог законодавства, а саме ст. 586 Цивільного кодексу України, ст. 9, ст. 10 Закону України «Про іпотеку», положень Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 2.03.2016 року № 207 та приписів договору іпотеки № 385 к-смп від 15.02.2008 року, така реєстрація, має характер одностороннього правочину, є нікчемним правочином (недійсним в силу закону), який відповідно не створює жодних юридичних наслідків.

На вимогу позивача, направлену 13.07.2020 року за вих. №522/668/2020 відповідачі в добровільному порядку не знялися з реєстрації у вказаному будинку, у звязку з чим позивач змушений звернутися до суду.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 30 листопада 2021 року в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , в інтересах яких діє законний представник мати - ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей виконавчого комітету Подільської районної в м. Полтаві ради, про зняття з реєстрації місця проживання та заборони вчиняти дії - відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що предмет іпотеки, придбаний не за рахунок кредитних коштів, тому відповідачі не можуть бути виселені з нього без надання їм іншого житла, у зв`язку з чим підстав для зняття з реєстрації відповідачів з їх місця проживання не має.

З вказаним рішенням суду не погодився позивач, в зв`язку з чим представник Банку оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким повністю задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування скарги зазначає, що судом не враховано, що на час укладення договору іпотеки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були зареєстровані та проживали за іншою адресою. Тобто на момент укладення договору іпотеки мали постійне місце проживання. Вказує, що ОСОБА_1 умисно вчинила дії, щодо реєстрації свого чоловіка та дітей в іпотечному майні.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом першої інстанції, що 15 лютого 2008 року між ВАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір, за яким йому надано кредит у розмірі 80 тисяч доларів США, терміном до 13 лютого 2015 року із щомісячною сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,9 % річних.

На забезпечення виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, 15 лютого 2008 року між ВАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки, згідно якого остання передала в іпотеку банку належний їй житловий будинок з господарськими будівлями АДРЕСА_1 , а також земельну ділянку, на якій розташований житловий будинок.

Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 18.05.2015 року по справі №1625/5143/12, стягнуто з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором №385 к-смп від 15.02.2008 року в загальній сумі 204 089, 75 доларів США.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №385 к-смп від 15.02.2008 року звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки без оформлення заставної №385 к-смп від 15.02.2008 року: житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку, на якій знаходиться житловий будинок з господарськими будівлями, яка належить ОСОБА_1 , шляхом проведення прилюдних торгів з початковою ціною визначеною на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження», за рахунок вартості якого погасити зобов`язання по кредитному договору №385 к-смп від 15.02.2008 року в загальній сумі 211 983, 24 доларів США.

Відстрочено виконання судового рішення у частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 3 червня 2014 року №1304-VІІ.

На час розгляду даної справи у спірному житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 ,зареєстровані ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , а також малолітні ОСОБА_3 , 2010 року народження та ОСОБА_2 , 2015 року народження.

Судом встановлено, що спірний житловий будинок та земельна ділянка на якій він розташований не були придбані за рахунок кредитних коштів, а належали ОСОБА_1 , на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за законом, виданого 15.02.2002 року Полтавською районною державною нотаріальною конторою за реєстром № 10175 та на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 05.02.2008 року. Об`єкти нерухомого майна належали ОСОБА_1 до укладення кредитного договору та договору іпотеки.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що виселення без надання іншого постійного житлового приміщення не допускається, оскільки житловий будинок не було придбано за кредитні кошти.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно зі статтею 7 Житлового кодексу Української РСР (далі - ЖК УРСР) ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Частиною першою статті 40 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом (частина перша статті 40 Закону України «Про іпотеку»).

Разом з тим, відповідно до частини другої статті 109 ЖК УРСР громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

Таким чином, частина друга статті 109 ЖК УРСР встановлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою цього жилого приміщення.

При виселенні в судовому порядку з іпотечного майна, придбаного не за рахунок кредиту і забезпеченого іпотекою цього житла, відсутність постійного жилого приміщення, яке має бути надане особі одночасно з виселенням, є підставою для відмови в задоволенні позову про виселення.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та п. 26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 207, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній, установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.

Зняття з реєстрації без відповідної правової підстави, не передбачено. В даному випадку зняття з реєстрації пов`язано з виселенням відповідачів з житлового приміщення, що перебуває у позивача в іпотеці.

Тобто, необхідна відповідна правова підстава для виселення особи, а саме - рішення суду, якщо виселення не відбувається добровільно. При цьому громадянам надається інше постійне жиле приміщення, якщо іпотечне майно не було придбано за рахунок кредиту. Такий встановлений законом порядок є гарантією дотримання прав і свобод особи, зокрема, забезпеченням її житлом.

Лише в разі виконання вказаних норм, буде дотриманий передбачений законом порядок виселення громадян з житлового приміщення та відповідне рішення суду про виселення з житлового приміщення буде підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання.

У справі, яка переглядається, суд першої інстанції, установивши, що житловий будинок, який є іпотечним майном, був придбаний не за рахунок кредитних коштів, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для виселення з цього будинку відповідачів та відповідно не знайшов підстав для зняття їх з реєстрації місця проживання.

Доводи викладені в апеляційній скарзі, про те, що на час укладення договору іпотеки, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , були зареєстровані та проживали в іншому житловому приміщенні та не мали права в подальшому без згоди іпотекодержателя реєструватися у будинку, переданому в іпотеку, колегія суддів відхиляє.

Матеріали справи не містять даних з якого часу відповідачі зареєстровані у спірному будинку. Надана позивачем довідка від 30.10.2019 року підтверджує лише факт їх проживання в будинку АДРЕСА_1 .

Пунктом 3.4 договору іпотеки № 385 к-смп від 15.02.2008 визначено, що іпотекодавець має право володіти та користуватися предметом іпотеки відповідно до його цільового призначення.

Вимоги п. п. 3.3.4, 3.3.5 договору іпотеки, на які вказує Банк, передбачають виключну згоду іпотекодержателя на розпорядження майном, тобто його відчуження, передачу в іпотеку в спільну діяльність, лізінг, оренду, користування та не містять заборони іпотекодавцю вчиняти дії щодо реєстрації у іпотечному майні місця проживання інших осіб без дозволу банку.

Доводи представника позивача, що факт реєстрації відповідачів у іпотечному майні без дозволу іпотекодержателя, є доказом порушення права іпотекодержателя на реалізацію предмета іпотеки, не заслуговують на увагу, оскільки судовому захисту підлягають наявні порушені права, а не можливе порушення майнових прав позивача у майбутньому.

Реєстрація ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , у житловому приміщенні, яке є предметом іпотеки, жодним чином не збільшує ризиків, пов`язаних із реалізацією предмета іпотеки.

Враховуючи вищезазначене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Оскільки в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, судові витрати апелянта, пов`язані з розглядом справи в суді апеляційної інстанції компенсації не підлягають.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» - адвоката Корнієнко Наталії Юріївни - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 30 листопада 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 14.06.2022.

Головуючий суддя: Т.В. Одринська

Судді: П.С. Абрамов

О.О. Панченко