Провадження № 2/127/1468/22
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

10 червня 2022 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Іщук Т. П., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Обслуговуючого кооператива «Житлово-будівельний кооператив «Новобуд» про визнання майнових прав на об`єкт інвестування,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через свого представника адвоката Шкрабалюк Ю. В. звернувся до суду з позовною заявою до ОК «Житлово-будівельний кооператив «Новобуд» про визнання майнових прав на нежитлове приміщення (комерція) №5 на першому поверсі, загальною площею 29,4 кв.м. в об`єкті будівництва за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначена позовна заява не відповідає вимогам, встановленим ст. 175, 177 ЦПК України, а тому є підстави для залишення її без руху відповідно до ч.1 ст. 185 ЦПК України з метою усунення недоліків.

Так, у порушення вимог ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Згідно ч.2 ст. 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Слід звернути увагу заявника, що позовні вимоги поділяються на вимоги майнового та немайнового характеру.

Майновий позов (позовна заява майнового характеру) - це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що підлягає грошовій оцінці. Тобто будь-який майновий спір має ціну, а категорію майнових спорів складають, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми його використання на договірній чи позадоговірній основі. Водночас, під немайновим позовом слід розуміти вимогу про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що не піддається грошовій оцінці.

З матеріалів позовної заяви слідує, що позивачем пред`явлений позов про визнання майнових прав на нежитлове приміщення (комерція) №5 на першому поверсі, загальною площею 29,4 кв.м. в об`єкті будівництва за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до частини першої ст. 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються окремі речі, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

Майновими правами визнаються будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовою частиною права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права та право вимоги.

Майнове право, яке можна визначити як "право очікування", є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому.

За змістом ст.328,331 ЦК України купівля-продаж майнових прав це виникнення правових передумов, необхідних для набуття у майбутньому права вимоги переходу права власності на об`єкт будівництва.

Зазначений правовий висновок викладений Верховним Судом України в постанові від 24.06.2015 в справі № 6-318цс15.

Отже майнове право це «право очікування» - обмежене речове право, яке засвідчує правомочність отримати право власності на нерухоме майно в майбутньому і є складовою частиною майна, як об`єкта цивільних прав (постанова ВСУ від 30 березня 2016 року у справі №6-265цс16).

Тобто, укладаючи договір майнових прав на новозбудоване майно, позивач отримав обмежене речове право, за яким він, як власник цього права, наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно в майбутньому.

Наведене свідчить про те, що даний позов є позовом майнового характеру, оскільки за своєю правовою природою пов`язаний з підтвердженням прав на майно, відтак підлягає грошовій оцінці та є об`єктом справляння судового збору згідно Закону України «Про судовий збір».

Порядок сплати та розміри ставок судового збору встановлено Законом України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір».

Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, становить 1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (992,40 грн) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (12 405,00 грн).

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Слід звернути увагу, що відповідно до ст.176 ЦПК України ціна позову у позовах про право власності на нерухоме майно визначається дійсною вартістю нерухомого майна.

Як слідує з матеріалів справи вартість майна становить 861 250 грн, а відтак, враховуючи вимоги ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», позивачу за вказану вимогу слід сплатити 8 612,50 грн.

Оскільки заявником сплачено судовий збір в розмірі 992,40 грн, йому необхідно доплатити судовий збір в розмірі 7620,10 грн.

Крім того, відповідно до п. 4, 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З наведених норм вбачається, що звертаючись із позовною заявою до суду, позивач визначає в останній, зокрема і спосіб захисту своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Отже, зверненню до суду із позовною заявою передує наявність обставин щодо порушення права позивача.

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. Під порушенням цивільного права слід розуміти наслідок протиправної поведінки контрагента (правопорушника), діями якого завдано шкоду суб`єктивним правам та інтересам правомочної сторони.

Звертаючись до суду із позовною заявою, позивач посилається, зокрема на положення Закону України «Про інвестиційну діяльність», а також, на положення ст. 610 ЦК України, яким регламентується порядок вирішення спору про порушення зобов`язання, а саме не виконання зобов`язань за договором про сплату внесків (інвестування в об`єкти будівництва). На підтвердження заявлених вимог надає договір про сплату внесків та довідку про сплату позивачем вказаних внесків.

Разом з тим, позовна заява не містить викладу обставин із зазначенням по ним доказів, яким саме чином порушені права позивача, за захистом яких останній звертається до суду. Тобто, не зазначає конкретних фактичних обставин, з яких вбачаються поведінка відповідача по порушенню права позивача на визначені у позовній заяві об`єкти нерухомого майна, а також яким чином його права є порушеними.

Крім того, позивачем не зазначено про звернення до відповідача з вимогою про надання йому технічних документів та доказів ухилення відповідача від їх надання.

Не містить позовна заява і зазначення доказів щодо цього.

При цьому слід звернути увагу, що відповідно до положень ст.83 ЦПК України позивачем докази надаються разом з позовною заявою.

З огляду на викладене, позивачу необхідно сплати судовий збір, надати суду докази на підтвердження вчинення вказаних дій, а також надати докази, які свідчать про порушення прав позивача.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статях 175 і 177 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Враховуючи вищезазначене, наявні підстави для залишення позовної заяви без руху.

При цьому, слід зауважити, що залишення позовної заяви без руху з метою належної її оформлення у відповідності до вимог чинного цивільно-процесуального законодавства не являє собою обмеженням у доступі до правосуддя. Згідно практики Європейського суду з прав людини, виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу наглядним є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

На підставі викладеного та керуючись ст. 175, 177, 185, 260, 261 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Обслуговуючого кооператива «Житлово-будівельний кооператив «Новобуд» про визнання майнових прав на об`єкт інвестування - залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків не більше п`яти днів з дня отримання ухвали.

У разі невиконання ухвали суду у зазначений строк заяву вважати неподаною та повернути заявникові зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з дня її підписання суддею.

Суддя: