Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/ заочне /

02 червня 2022 року Солом"янський районний суд м. Києві в складі:

головуючого- судді - Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря - Фареник А.О.

представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Орган опіки та піклування Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з позовом і просить позбавити відповідача батьківських прав відносно дитини, доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Посилається в позові на те, що в березні 2014 року вона познайомилася з відповідачем, з яким перебувала у стосунках до 15 серпня 2015 року, однак не проживала разом.

Під час перебування у стосунках у них народилася дитина - донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У графі відомостей про батька в свідоцтві про народження НОМЕР_1 від 04 грудня 2015 року зазначений відповідач, який фактично бачив дитину лише під час складання свідоцтва про народження.

Вона не підтримує контактів з відповідачем і їй на даний час про нього нічого невідомо, окрім адреси, де вони час від часу проживали.

Зазначила, що між нею та відповідачем виникали постійні суперечки щодо виховання дитини, який нав`язував своє віросповідання дитині, оскільки вони різного з ним віросповідання.

Відповідач, коли з`являвся, влаштовував бійки, які бачила дитина. Він грубо поводився з дитиною, у віці 7 місяців вдарив її, поголив дитині голову, посилаючись на традиції своєї віри, що спричинило крововилив.

Тривалий час відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, не займається її вихованням, з дитиною не спілкується взагалі, самоусунувся від виконання батьківських обов`язків.

В лютому 2016 року вона вступила в відносинивідносини з іншим чоловіком - ОСОБА_4 , які в подальшому були офіційно зареєстровані.

З цього часу її чоловік виконує всі обов`язки батька та матеріально забезпечує родину, бажає удочерити дитину та підтвердити їх стосунки, як батька та доньки.

Відповідно до довідки про реєстрацію особи громадянином України від 06 січня 2016 року №532-2, виданої Посольством України у Французькій республіці, ОСОБА_5, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянкою України з моменту народження.

Таким чином, порядок позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини визначається особистим законом дитини - ОСОБА_5, тобто законодавством України.

Крім цього зазначає, що реалізувати своє право на освіту ОСОБА_5 не може, оскільки для цього необхідна згода обох батьків.

З огляду на те, що саме бездіяльність відповідача призвела до розриву зв`язків між ним та донькою, він ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків свідомо, а поновлення їх контакту може загрожувати інтересам дитини, завдати шкоди її здоров`ю та розвитку, просить задовольнити позов.

Ухвалою від 06 травня 2021 року у справі було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження.

Після відкриття провадження в справі судом 06 вересня 2021 року, відповідно до Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах 1965 року, до компетентного органу Франції за місцем проживання відповідача було направлено прохання про вручення відповідачу копії позову та повідомлення по час розгляду справи судом.

Протягом 9 місяців направлені документи до суду повернуті не були, як і не було направлено повідомлення про неможливість їх вручення відповідачу.

Суд враховує, що Конвенцією не передбачено права суду, який направив прохання про вручення документів, направляти нагадування про необхідність його виконання.

Суд також враховує, що з моменту направлення прохання пройшло 9 місяців, що є достатнім як для його виконання, так і повернення підтверджуючих документів про вручення або в зв`язку з неможливістю вручення, до суду.

З урахуванням цього суд вважає, що судом були вжиті всі передбачені законом заходи для повідомлення відповідача, який проживає на території Французької Республіки, про час розгляду справи і таке повідомлення, з урахуванням викладеного вище, є належним.

Відповідно до частини 1 статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:

1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;

2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;

3) відповідач не подав відзив;

4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Виходячи з цього та враховуючи думку представника позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 3 статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з частинами 7, 8 та 9 статті 7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, встановлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у стосунках сторін народилася дитина, донька ОСОБА_5 .

Даний факт підтверджується Свідоцтвом про народження № НОМЕР_2 від 15 грудня 2015 року, виданим міським чиновником, уповноваженим мером 15-ого округу виконувати обов`язки реєстратора актів цивільного стану у мерії Парижа.

Відповідно до довідки про реєстрацію особи громадянином України від 06 січня 2016 року №532-2, виданої Посольством України у Французькій республіці, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована громадянкою України.

/ а.с. 17 - 18, 20 /

Відповідно до статті 164 Сімейного кодексу України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

За змістом даної норми закону ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Згідно зі статтею 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до пунктів 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК.

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до ч.ч.1, 2,4 ст.10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Крім того, відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішеннях у справах «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року та «Савіни проти України» зазначає, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості заявника та його поведінці.

При цьому позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і саме інтереси дитини повинні мати переважний характер над інтересами батьків.

Між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага.

На думку Суду врахування обставин, які підпадають під визначення дій особи, як «ухилення від виконання батьківських обов`язків» не вичерпуються переліком, зазначеним у вище приведеній постанові Пленуму, і підлягають розширеному тлумаченню залежно від особливостей кожної конкретної ситуації.

Ухилення одного з батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини є правовою підставою для позбавлення батьківських прав.

Однак, дане поняття, тобто ухилення від виконання батьківських обов?язків, є оціночним і підлягає дослідженню в кожному конкретному випадку з урахуванням цілої сукупності чинників і факторів.

В пункті 52 рішення «Савіни проти України» зазначено, що Судом враховується, що держава має позитивний обов`язок вживати виважених і послідовних заходів зі сприяння возз`єднанню дітей зі своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою та якщо це можливо, не допускаючи розлучення братів і сестер.

Але реалізація таких обов`язків держави також вимагає від відповідачів активних дій, які б свідчили про їх бажання скористатись такою допомогою держави.

Представник позивача в судовому засіданні зазначила, що відповідач з дитиною не спілкується і не відвідує її, як і де живе дитина, не знає.

Дитина не знає відповідача, як свого батька, оскільки виховується чоловіком позивачки.

До відповідача, як до батька, дитина прихильності не має, відношення дитини до нього, як батька, не сформоване, а батьком називає іншу особу - чоловіка матері.

Згідно з інформацією Державної прикордонної служби України від 20 жовтня 2021 року,відомостей про перетинання відповідачем державного кордону України, лінії розмежування між Донецькою та Луганською областями та тимчасово окупованою територією АР Крим у період з 18 жовтня 2016 року по 18 жовтня 2021 року (станом на 12:30) не виявлено.

Відповідно до висновку Органу опіки та піклування Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації з`ясувати думку батька дитини не виявилося можливим.

На підставі статей 19, 164, 171 Сімейного кодексу України, виходячи з наявних матеріалів справи, враховуючи думку дитини та рішення комісії з питань захисту прав дитини при Солом`янській районній в м. Києві державній адміністрації, Орган опіки та піклування Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідача - ОСОБА_3 , стосовно малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

/ а.с. 73 - 78 /

Не подавши відзиву та не з`явившись до суду, відповідач даних обставин не спростовував, підтвердження інтересу до дитини не довів.

Виходячи з цього, суд вважає, що зазначені вище фактори у своїй сукупності свідчать про ухилення відповідача від виховання дитини, свідоме нехтування ним своїми обов`язками і небажанням виконувати їх, що дає суду підстави для висновку про позбавлення його батьківських прав.

Суд враховує, що з точки зору закону позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків.

В той же час відповідач, не з`явившись до суду та не подавши відзив, не намагався довести своє бажання виховувати дитину, обставини, приведені в позові, не спростував.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграфи 57, 58).

Суд вважає, що такі фактори, як незнання дитиною відповідача, як свого батька, сприйняття дитиною батьком іншого чоловіка, відсутність відповідача в житті дитини можливе лише внаслідок свідомої поведінки відповідача, як батька.

Про свідомість такої поведінки свідчить і та обставина, що відповідач втратив інтерес до дитини, жодного разу не відвідав дитину і будь-яким іншим чином приймати участь у житті не намагався, з заявами в компетентні органи про перешкоджання в спілкуванні з дитиною не звертався.

Суд при цьому також враховує позицію Верховного Суду, висловлену в постанові в справі № 459/3411/17 від 29 вересня 2021 року щодо того, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

З урахуванням викладеного вище суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача.

Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Виходячи з цього та у зв`язку із задоволенням вимог позивача, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки 840, 80 гр. судового збору, сплаченого останньою при зверненні до суду з позовом.

Керуючись ст. ст. 7, 8, 141, 150, 155, 164, 165 Сімейного Кодексу України, ст. 66 Закону України «Про міжнародне приватне право», Конвенцією про права дитини, ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 141, 259, 263 - 265, 268, 273, 280-284 ЦПК України,суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 / ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 / батьківських прав відносно дитини, доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 / ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 / на користь ОСОБА_2 / ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_2 / 840, 80 гр. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його отримання.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 14 червня 2022 року.

Суддя Л.А.Шереметьєва