ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2022 року м. Херсон

Номер справи: 766/17962/17

Номер провадження: 22-ц/819/117/22

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач)Приходько Л.А
суддів:Бездрабко В.О.,
секретар Кутурланової О.В. Дундич А.О.,

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 16 серпня 2021 року у складі головуючого судді Майдан С.І.,

встановив:

19 жовтня 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 19 грудня 2012 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Альфа-Банк» укладено кредитний договір №500331065 на суму 13296,00 гривень. 30 вересня 2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Дата Майнінг Груп» було укладено договір факторингу, відповідно до умов якого до ТОВ «Дата Майнінг Груп» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №500331065 від 19 грудня 2012 року.

10 жовтня 2016 року між ТОВ «Дата Майнінг Груп» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №2016-1ДМГ/ЄАПБ, у відповідності до умов якого, ТОВ «Дата Майнінг Груп» відступило позивачу право вимоги до відповідача коштів по кредитному договору №500331065 від 19 грудня 2012 року, що включають в себе суму заборгованості за основною сумою кредитів, нарахованими процентами, комісіями та всіма іншими платежами за основними договорами, право на одержання яких належить ТОВ «Дата Майнінг Груп», а позивач набув право вимоги грошових коштів від відповідача. На виконання умов договору факторингу від 10 жовтня 2016 року, ТОВ «Дата Майнінг Груп» було направлено відповідачу повідомленням про відступлення права вимоги до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» по зазначеному договору.

Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. Однак відповідач не виконав своїх зобов`язань та перестав повертати наданий йому кредит у строки передбачені договором. У зв`язку з істотним порушенням умов кредитного договору ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було направлено відповідачу повідомлення про порядок погашення заборгованості по кредитному договору та включення персональних даних до бази персональних даних разом з вимогою про погашення загальної суми боргу.

Враховуючи, те що ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором №500331065 від 19 грудня 2012 року, позивач просив суд: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 31494,40 грн., з яких: 9 618,22 грн заборгованість за основною сумою боргу; 10 526,18 грн заборгованість по процентам та комісією; 11 350,00 грн пеня, штраф, неустойка та судові витрати.

Заочним рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 04 лютого 2019 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості за кредитним договором №500331065 від 19 грудня 2012 року в сумі 31 494,40 гривень.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 25 січня 2021 року заочне рішення від 04 лютого 2019 року скасовано та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 16 серпня 2021 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості за кредитним договором №500331065 від 19 грудня 2012 року в сумі 20 144,40 гривень.

В іншій частині позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не перевірив докази на підтвердження факту отримання відповідачем кредитних коштів.

Також зазначив, що при ухвалені рішення суд не врахував висновків викладених у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 09 грудня 2019 року у справі № 524/5152/15-ц , що умова договору про сплату комісії за користування кредитом є нікчемною, тому безпідставно стягнув з відповідача заборгованість по комісії за обслуговування кредиту.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заперечуючи проти апеляційної скарги, зазначив, що на його думку рішення суду є законним та обґрунтованим. Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Також у відзиві представник позивача просив розглядати справу без участі представника ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів».

Від представника ОСОБА_1 - адвоката Тільненка В.В. надійшла заява про розгляд справи без участі його та відповідача.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених статтею 367ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, що 19 грудня 2012 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Альфа-Банк» укладено кредитний договір №500331065 відповідно до умов якого останній надав позичальнику кредитні кошти шляхом безготівкового перерахування на рахунок відповідача № НОМЕР_1 , який відкритий в ПАТ «Альфа-Банк» у розмірі 12 000,00 грн та 1 296 грн перераховано кредитором на рахунок ПрАТ СК «Альфа-Страхування» № 1605для оплати страхового платежу згідно з умовами комплексного договору добровільного страхування.

30 вересня 2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Дата Майнінг Груп» було укладено договір факторингу, відповідно до умов якого до ТОВ «Дата Майнінг Груп» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №500331065 від 19 грудня 2012 року.

Відповідно до п.4.4.3. Договору факторингу від 30 вересня 2014 року, укладеному між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Дата Майнінг Груп», ПАТ «Альфа-Банк» у разі отримання коштів від боржників в рахунок виконання зобов`язань за основними договорами після відступлення права грошової вимоги ТОВ «Дата Майнінг Груп», перераховує ці кошти ТОВ «Дата Майнінг Груп», протягом трьох робочих днів з дати їх отримання (включно).

10 жовтня 2016 року між ТОВ «Дата Майнінг Груп» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №2016-1ДМГ/ЄАПБ, у відповідності до умов якого, ТОВ «Дата Майнінг Груп» відступило позивачу право вимоги до відповідача коштів по кредитному договору №500331065 від 19 грудня 2012 року, що включають в себе суму заборгованості за основною сумою кредитів, нарахованими процентами, комісіями та всіма іншими платежами за основними договорами, право на одержання яких належить ТОВ «Дата Майнінг Груп», а позивач набув право вимоги грошових коштів від відповідача.

Відповідно до додатку №1-1 до договору факторингу №2016-1ДМГ/ЄАПБ від 10 жовтня 2016 року, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 31 494,40 грн., з яких: 9618,22 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 10526,18 грн. заборгованість по процентам та комісією; 11350,00 грн. пеня, штраф, неустойка.

Згідно п.2.3 Договору факторингу №2016-1ДМГ/ЄАПБ від 10 жовтня 2016 року, право вимоги вважається відступленим фактору з дати надходження на рахунок ТОВ «Дата Майнінг Груп» ціни прав вимоги в повному обсязі. В дату отримання оплати ТОВ «Дата Майнінг Груп» у повному обсязі ціни прав вимоги відповідно до п.4.3 цього договору сторони підписують Акт приймання-передачі реєстру боржників, за формою встановленою в додатку №2 до цього договору.

На виконання умов Договору факторингу №2016-1ДМГ/ЄАПБ від 10 жовтня 2016 року, на адресу відповідача, від імені ТОВ «Дата Майнінг Груп» було направлено повідомлення про відступлення права вимоги до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів».

Відповідач не виконав своїх зобов`язань та перестав повертати наданий йому кредит у строки передбачені договором.

У зв`язку з істотним порушенням умов кредитного договору ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 24 жовтня 2016 року було направлено відповідачу повідомлення про порядок погашення заборгованості по кредитному договору та включення персональних даних до бази персональних даних разом з вимогою про погашення загальної суми боргу.

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 10 жовтня 2016 року заборгованість відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №500331065 від 19 грудня 2012 року складає 31 494,40 грн, яка складається з 9 618,22 грн заборгованість за основною сумою боргу; 10 526,18 грн заборгованість по процентам та комісією (з яких 2,44 грн заборгованість по процентам та 10 523,74 грн - по комісії); 11 350,00 грн пеня, штраф, неустойка, які пред`явлені позивачем до стягнення.

У відповідності до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до положень частини першої статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як вбачається з кредитного договору№ 500331065 від 19 грудня 2012 року, між кредитодавцем та відповідачем було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору, в тому числі щодо і комісійної винагороди за управління кредитом, про що свідчать підписи обох сторін у договорі.

Проте, як вбачається з умов кредитного договору, ПАТ «Альфа-Банк» надало позичальнику кошти на споживчі цілі, а тому особливості регулювання відносин сторін визначаються Законом України «Про захист прав споживачів» .

У справі про захист прав споживачів кредитних послуг держава забезпечує особливий захист більш слабкого суб`єкта економічних відносин, а також фактичну, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах, шляхом визначення особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору. Це здійснюється через встановлення особливого порядку укладення цивільних договорів споживчого кредиту, їх оспорювання, контролю за змістом та розподілу відповідальності між сторонами договору. Тим самим держава одночасно убезпечує добросовісного продавця товарів (робіт, послуг) від можливих зловживань з боку споживачів.

Згідно із частиною 5 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції чинній на час укладання кредитного договору) до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.

Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Несправедливими є, зокрема, умови договору про установлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору.

За змістом статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає: 1) вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; 2) будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.

Пунктом 2.8. кредитного договору передбачена, зокрема комісійна винагорода банку за надання (інформації) виписок за рахунком за період з 2 -го місяця користування по 36-й місяць користування кредиту.

З Додатку №1 до кредитного договору вбачається, що умовами договору передбачена щомісячна сплата позичальником на користь банку платежі за супутні послуги, зокрема за інші послуги банку (валютно-обмінні операції, юридичне оформлення тощо), починаючи з другого місяця користування кредитом у розмірі 472,00 грн.

Відповідно до частини 8 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача.

Пункт 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, що затверджені Постановою Національного банку України №168 від 10.05.2007 року визначає, що Банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо).

В свою чергу відповідно до пункту 17 частини 1 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

В розумінні положень чинного законодавства України, зокрема, статті 1056 ЦК України, послуга, яку надає банк споживачу, - надання грошових коштів.

Згідно постанови Верховного суду України від 16.11.2016 року у справі № 6-1746цс16 положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Отже обслуговування кредиту є супутньою послугою, за надання якої можливе встановлення комісії, проте умови кредитного договору мають суперечливі визначення послуг, за надання яких нараховується комісія.

Так, пунктом 2.8. кредитного договору передбачена комісія за надання виписок за рахунком, а графіком платежів (додаток №1 до кредитного договору) - невизначене коло послуг, зокрема валютно-обмінні операції, юридичне оформлення тощо. Отже зазначена винагорода є платою за послуги, що супроводжують кредит, тому умови договору, які передбачають її сплату є нікчемними, а відтак, підстави для нарахування та, відповідно, і стягнення комісії відсутні.

Суд першої інстанції на зазначені вище вимоги закону та обставини справи уваги не звернув, та визначаючи розмір заборгованості помилково вважав правомірним нарахування кредитором комісії за обслуговування кредиту.

Також колегія суддів не може погодитися з висновком суду першої інстанції про початок перебігу строку позовної давності з моменту закінчення строку дії договору, а не з моменту порушення відповідачем обов`язку сплатити черговий платіж.

Відповідно до частини третьої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

В матеріали справи наявна заява адвоката Тільненка В.В., діючого від імені та в інтересах ОСОБА_1 , від 16 серпня 2021 року про застосування позовної давності .

Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) - тривалістю в один рік (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина 1 статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті).

Оскільки договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. Отже, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів.

Аналогічні висновки сформульовані Верховним Судом України, зокрема, у постановах від 06 листопада 2013 року у справі № 6-116цс13, від 19 березня 2014 року у справі № 6-20цс14, від 12 листопада 2014 року у справі № 6-167цс14, від 03 червня 2015 року у справі № 6-31цс15, від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15, від 29 червня 2016 року у справі № 6-272цс16, від 23 листопада 2016 року у справі № 6-2104цс16 і від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2462цс16.

Згідно Анкети-Заяви на отримання кредиту процентна ставка за користування кредитом становить 0,01 % річних, строк надання кредиту 36 місяців, повернення кредиту - щомісячно за графіком платежів (додаток до договору). Згідно п. 2.3 кредитного та договору Додатку № 1до кредитного договору датою остаточного повернення кредиту є 21 грудня 2015 року.

Оскільки кредитним договором (графіком платежів) передбачено, що чергові платежі боржник повинен був здійснювати щомісячно в термін до 20 числа кожного місяця, тому з часу несплати кожного з платежів відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг трьохрічного строку позовної давності.

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 500331065 від 19 грудня 2012 року останній платіж відповідачем ОСОБА_1 здійснено 09 січня 2014 року.

Право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем строку внесення чергового платежу, а з урахуванням Додатку №1 до кредитного договору та розрахунку заборгованості за кредитом - з 20 лютого 2014 року (дата внесення чергового платежу), після якого починає перебіг позовна давність щодо вимог про стягнення кожного такого щомісячного платежу.

Із позовом ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулася у 19 жовтня 2017 року, тобто після спливу трирічного строку позовної давності, встановленої ст. 256 ЦК України.

Разом з тим, строк позовної давності обраховується та спливає стосовно кожного щомісячного платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу, а не стосовно заборгованості за кредитом в цілому. В такому разі кредитна заборгованість підлягає стягненню в межах строку позовної давності.

Відповідно до Додатку № 1 до кредитного договору у межах строку позовної давності, а саме з 20 листопада 2014 року по 21 грудня 2015 року сума заборгованості за основаною сумою боргу становить 4 987,26 грн

З розрахунку заборгованості станом на 10 жовтня 2016 року вбачається, що ОСОБА_1 сплачено комісію за обслуговування кредиту у розмірі 4 579,15 грн.

Враховуючи те, що умови кредитного договору щодо нарахування комісії за супроводження кредиту колегія суддів визнала нікчемними, тому сплачену суму за комісію слід зарахувати до основної суми боргу, яка становить 9 618,22 грн (9 618,22(сума боргу за тілом кредиту) - 4 579,15 (сума сплаченої комісії за обслуговування кредиту) ), отже на день звернення до суду сума основного боргу становила - 5 039,07 грн, що є більшою за суму у межах строку позовної давності

Відтак, заборгованість відповідача у межах строку позовної давності становить 4 988,29 грн, яка складається з основної суми боргу - 4 987,26 грн та суми заборгованості за процентами 1,03 грн. (сума нарахованих відсотків за користування кредитом з 20 листопада 2014 року по 21 грудня 2015 року згідно з розрахунком заборгованості).

З урахуванням викладеного, судове рішення в силу статті 376 ЦПК України слід змінити, зменшивши розмір стягнення з 20 144,40 грн до 4 988,29 грн.

Доводи апеляційної скарги про відсутність доказів отримання ОСОБА_1 кредитних коштів, колегія суддів відхиляє, оскільки відповідно до п. 2.4 кредитного договору кредит надавався позичальнику шляхом безготівкового перерахування на рахунок відповідача № НОМЕР_1 , який був відкритий ОСОБА_1 у ПАТ «Альфа-Банк», про свідчить копія заяви на відкриття поточного (карткового) рахунку та особистий підпис відповідача.

Рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення неустойки в апеляційному порядку не оскаржено, а тому рішення в цій частині не переглядалося.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За таких обставин оскаржуване судове рішення також підлягає зміні в частині розподілу судових витрат.

Відповідно до статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпечення доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заявило позов на загальну суму 31 494,4 грн, який задоволено (з урахуванням висновків апеляційного суду в цій постанові) на суму 4 988,29 грн, що становить 15,84 % від заявлених вимог.

Позивач за подання позовної заяви сплатив судовий збір у розмірі 1600,00 грн, що документально підтверджено платіжним дорученням № 431 від 05 жовтня 2017 року (а. с. 3).

Таким чином судові витрати понесені позивачем при розгляді справи судом першої інстанції, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» становить 253,44 грн (1600,00грн * 15,84 %/100).

Відповідно до ухвали Херсонського апеляційного суду від 22 грудня 2021 року при подачі апеляційної скарги ОСОБА_1 було звільнено від сплати судового збору у розмірі 2 400,00 грн.

Приймаючи до уваги, що судом апеляційної інстанції частково задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 , з врахуванням положень ст. 141 ЦПК України, з ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь держави підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції (2 400 грн), пропорційно до задоволеної суми (84,16 %), що становить 2 019,84 грн (2 400 грн *84,16% /100%).

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 16 серпня 2021 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за кредитним договором № 500331065 від 19 грудня 2012 року, змінити, зменшивши суму стягнення з 20 144 (двадцяти тисяч сто сорок чотири) гривень 40 (сорок) копійок до 4988 (чотирьох тисяч дев`ятсот вісімдесят вісім) гривень 29 (двадцять дев`ять) копійок.

Це ж рішення в частині розподілу судових витрат, понесених при поданні позову, змінити шляхом зменшення судових витрат, що підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», з 1600 (одна тисяча шістсот) гривень до 253 (двісті п`ятдесяти трьох) гривень 44 (сорок чотири) копійок.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь держави судовий збір понесений при поданні апеляційної скарги в сумі 2019 (дві тисячі дев`ятнадцять) гривень 84 (вісімдесят чотири) копійок.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений 02 лютого 2022 року.

Головуючий Л.А. Приходько

Судді: В.О. Бездрабко

О.В. Кутурланова