РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2022 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі судді Зарютіна П.В., за участю секретаря судового засідання Овчаренко К.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Проценко Антон Юрійович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

Позивача ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати виконавчий напис вчинений 22.09.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазановою О.М., зареєстрований в реєстрі за № 8486, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «АЛЬФА-БАНК», правонаступником якого є ТОВ «ФК «ФЛЕКСІС», правонаступником всіх прав та обов`язків на підставі договору №21-12/20 від 21.12.2020 якого є ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» заборгованості у розмірі 33812,85 грн., таким що не підлягає виконанню.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач довідався, через додаток «ДІЯ», що відносно нього приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Проценко А.Ю. відкрито виконавче провадження №67621181 від 23.11.2021, відкритого на підставі виконавчого напису №8486 від 22.09.2021, який вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазановою О.М. про стягнення з позивача за кредитним договором №490979316 від 29.11.2017, який укладений між позивачем та АТ «АЛЬФА-БАНК», правонаступником якого є ТОВ «ФК «ФЛЕКСІЄ», правонаступником всіх прав та обов`язків на підставі договору №21-12/20 від 21.12.2020 є відповідач ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ».

Стягнення заборгованості провадиться за період з 21.12.2020 по 20.07.2021 у розмірі 33 812,85 грн., з яких: 3% відсотки річних за період 21.12.2020 по 20.07.2021 в сумі 19236.89 грн. та інфляційні збитки за період з 21.12.2020 по 20.07.2021 в сумі 14075,96 грн.

Позивач вважає, що виконавчий напис нотаріуса повинен бути визнаний таким, що не підлягає виконанню, посилаючись на те, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус не перевірив безспірність заборгованості боржника перед стягувачем та умови, не направив вимоги про порушення та на момент вчинення виконавчого напису не було передбачено права його вчиняти на кредитних договорах. Таким чином, при вчиненні виконавчого напису приватним нотаріусом порушено вимоги закону щодо вчинення виконавчих написів, що свідчить про спірність суми за договором, на підставі якого було вчинено виконавчий напис.

Ухвалою суду від 26.11.2021 відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (без їх виклику).

Ухвалою суду від 26.11.2021 по справі витребувано від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової О.М. копії матеріалів справи виконавчого напису від 22 вересня 2021, зареєстрованого в реєстрі за номером 8486 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на корить ТОВ «Вердикт Капітал» у розмірі 33 812,85 грн.

Крім того, ухвалою суду від 26.11.2021 за заявою ОСОБА_1 , зупинено стягнення за провадженням №67621181 від 23.11.2021 на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової О.М. №8486 від 22.09.2021.

31.01.2022 через канцелярію суду від представника відповідача надійшло клопотання про поновлення строку на подання відзиву, у зв`язку із надмірним навантаженням на внутрішні підрозділи товариства внаслідок закінчення звітного періоду, коронавірусною інфекцією та необхідністю пошуку інформації серед значної кількості даних, у товариства виникла неможливість подання відзиву на позовну заяву у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

А тому, суд оцінивши поважність причин пропущення строків для подання відповідачем відзиву, вважає за необхідним поновити відповідачу строку для подання відзиву та приєднати відзив до матеріалів цивільної справи.

Так, разом із клопотанням про поновлення строків на подання відзиву, надійшов відзив на позовну заяву, за змістом якого вказував, що заява про вчинення виконавчого напису нотаріусом була оформлена у відповідності до діючого законодавства України і містила всі обов`язкові відомості про боржника та стягувача, а також щодо розмірів заборгованості і строків, за які проводиться стягнення; нотаріусом було перевірено належне повідомлення боржника про наявну заборгованість за відповідність документів, поданих на обґрунтування стягнення, Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів та виконавчий напис вчинено в межах трирічного строку позовної давності, з дотриманням 30-денного строку з моменту повідомлення боржника про заборгованість у відповідності до положень ст. 1050 ЦК України. А відтак вважає, що заява ОСОБА_1 є необґрунтованою, та в її задоволенні слід відмовити.

Також, 31.01.2022 від відповідача надійшло клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, яке обґрунтоване тим, що середня заробітна плата в листопаді 2021 в Запорізькій області складала 13 760,00 грн., в листопаді 2021 - 22 робочих дні. З чого вбачається, що 1 робочий день в середньому коштує 626,00 грн., половина дня - 313 грн. В даному випадку, із врахуванням середньої заробітної плати в регіоні, в якому працює адвокат позивача, витрати по часу наприклад на половину робочого дня повинні були складати 313,00 грн., але аж ніяк не 7 500,00 грн., за справу незначної складності.

Крім того, відповідач зазначив у клопотання, що до позовної зави не подано належних та допустимих документів, які б підтверджували оплату правничої допомоги, в тому числі документів, які б підтверджували перерахунок коштів адвокату в сумі 7 500 грн.

З огляду на запровадження нових правил відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, для підтвердження та обґрунтування розміру витрат на правничу допомогу необхідне доведення відображення фахівцем у галузі права та адвокатом доходів, отриманих від незалежної професійної діяльності, як самозайнятої особи шляхом надання доказів ведення Книги обліку доходів та витрат, затвердженої наказом Міндоходів від 16 вересня 2013 № 481 Про затвердження форми Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядку її ведення , зареєстрованим у в Міністерстві юстиції України 01 жовтня 2013 р. за № 1686/24218.

Також, на підтвердження цих обставин суду мають бути надані документи, а саме договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг, довіреність), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, детальний опис вчинених дій (наданих послуг), оскільки це є необхідною умовою для розподілу витрат на правничу допомогу, а їх задоволення залежить від рівня деталізації та обґрунтованості, а тому із врахуванням незначної складності даної справи, просить відмовити позивачу у стягненні витрат на правничу допомогу.

Від третіх осіб заперечень щодо заявлених позовних вимог не надійшло.

Позивач в судове засідання не з`явився, 27.01.2022 через електрону пошту суду від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі, на задоволені позовних вимог наполягає.

Відповідач та треті особи у судове засідання не з`явились, про дату та час слухання справи були належним чином повідомлені, причина неявки суду не відома.

Інших процесуальних дій у справі судом вчинено не було, відповідні клопотання сторонами не заявлено. Зустрічної позовної заяви у справі не подано.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку із неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України.

Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позов заявлений обґрунтовано і підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має права на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно частин 1 та 2 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється у порядку іншого судочинства.

Судом встановлено, що 29.11.2017 між позивачем та АТ «Альфа-Банк» був укладений кредитний договір №490979316. Стягнення заборгованості провадиться за період з 21.12.2020 по 20.07.2021 у розмірі 33 812,85 грн., з яких - 3% відсотки річних за період 21.12.2020 по 20.07.2021 в сумі 19236.89 грн. та інфляційні збитки за період з 21.12.2020 по 20.07.2021 в сумі 14075,96 грн.

Окрім того, суд встановив, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. вчинено виконавчий напис від 22.09.2021, який зареєстрований в реєстрі за №8486 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором,який укладений з АТ «АЛЬФА-БАНК», правонаступником якого є ТОВ «ФК «ФЛЕКСІС», правонаступником всіх прав та обов`язків на підставі договору №21-12/20 від 21.12.2020 якого є ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ».

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, на підставі заяви про примусове виконання рішення відкрито виконавче провадження №67621181 з виконання виконавчого напису №8486 від 22.09.2021 вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазановою О.М. щодо стягнення ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 33812,85 грн.

Відповідно ст.18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 89 Закону України «Про нотаріат»у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса.

Відповідно до пунктів 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Судом встановлено, що виконавчий напис виданий на підставі п. 2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року та Постановою Великої палати Верховного Суду від 20.06.2018 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року, було визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України № 662від 26.11.2014року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів в частині, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».

Зазначена постанова апеляційного суду у відповідності до п.4 ст. 254 КАС України(в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення, з 22 лютого 2017 року, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. Таким чином, в момент вчинення виконавчого напису були відсутні правові підстави для його вчинення, а отже такий виконавчий напис не підлягає виконанню.

Крім того, на думку суду, навіть у разі наявності правових підстав у відповідності до п.2 Переліку документів, за яких стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172для вчинення виконавчого напису нотаріуса, то неможливість вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, визначеної у відповідності до виконавчого напису від 22.09.2021 була обумовлена й іншими обставинами, наведеним нижче.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду України від 05.06.2017 року у справі №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат»у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною.

З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, приймаючи до уваги той факт, що не встановлено судом факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості, та чи яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача.

Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, вчинив виконавчий напис поза межами встановлених ст. 88 Закону України «Про нотаріат» строків, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Крім того, згідно з позицією ВСУ, яка викладена Великою палатою Верховного Суду у справі № 826/20084/14 від 20.06.2018 року, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Згідно ст.12 та ст.81ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

На переконання суду - надані позивачем докази і фактичні обставини справи свідчать про наявність підстав вважати, що при вчинені виконавчого напису, приватним нотаріусом не були дотримані вимоги діючого законодавства щодо його вчинення, що є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, - тобто підставою для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до матеріалів справи, позивачем було сплачено судовий збір за розгляд судом заяви про забезпечення позову в розмірі 454 грн., а також за розгляд позовної заяви 908 грн. Вказані витрати документально підтверджені, тому підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.15, 16, 18 ЦК України, ст.ст.50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», ст.ст. 12, 76, 81, 133,137, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Проценко Антон Юрійович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати виконавчий напис, вчинений 22.09.2021 зареєстрований в реєстрі за №8486, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною про стягнення з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) заборгованості за кредитним договором №490979316 від 29.11.2017 який укладений з Акціонерним товариством «АЛЬФА-БАНК» (), правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «ФЛЕКСІЄ» (), правонаступником всіх прав та обов`язків на підставі договору №21-12/20 від 21.12.2020 якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» () за період з 21.12.2020 по 20.07.2021 у розмірі 33 812,85 грн., з яких 3% відсотки річних за період 21.12.2020 по 20.07.2021 в сумі 19236,89 грн. та інфляційні збитки за період з 21.12.2020 по 20.07.2021 в сумі 14075,96 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» () на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судові витрати в сумі 1362,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя П.В.Зарютін