ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/3647/21 Номер провадження 22-ц/814/1223/22Головуючий у 1-й інстанції Даценко В.М. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого (судді-доповідача): Карпушина Г.Л., суддів: Кузнєцової О.Ю., Гальонкіна С.А., при секретарі судового засідання: Бродській В.О., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства «Акцент-банк» на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 23 лютого 2022 року у справі за позовом акціонерного товариства «Акцент-банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2021 року позивач АТ «Акцент-банк» звернувся до суду з позовомдо відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до укладеного кредитного договору б/н від 28.08.2018 року ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого ліміту на картковий рахунок. АТ «Акцент-Банк» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором б/н від 28.08.2018 року ОСОБА_1 не виконав, у зв`язку з чим станом на 18.08.2021 року має заборгованість у розмірі 19184,67 грн, яка складається з наступного: 12670,70 грн - заборгованість за кредитом; 6513,90 грн заборгованість за відсотками.

Відповідач зобов`язувався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої обов`язки в повному обсязі у терміни і на умовах, передбачених кредитним договором. Як вбачається з розрахунку позовних вимог, свого обов`язку відповідач належним чином не виконує, порушує графік повернення кредиту та сплати процентів і допустив значну заборгованість. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором б/н від 28.08.2018 року в розмірі 19184,67 грнта судові витрати у розмірі 2270 грн.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 23 лютого 2022 року в задоволенні позову акціонерного товариства «Акцент-банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено.

З вказаним рішенням суду не погодився АТ «Акцент-банк» та подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 23 лютого 2022 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги АТ «Акцент-банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити в повному обсязі.

Апелянт вважає, що рішення суду першої є незаконним, необґрунтованим, та таким що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, що судом неповно з`ясованообставини, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

Зокрема вказує, що при укладенні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.

Підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку відповідач погодився з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, які складають між ним та позивачем договір про надання банківських послуг. Щодо зміни кредитного ліміту банк керувався п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання кредитних послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Вказує, що відповідач після отримання картки за умовами укладеного з Банком договору здійснив дії щодо проведення її активації, користувався карткою, отримував кредитні кошти з власної ініціативи, а також здійснював частково погашення заборгованості по кредитному договору. Відсутність підпису позичальника в Умовах та Правилах і Тарифах не свідчить про те, що він не був ознайомлений з ними, також не означає відсутність договірних правовідносин між сторонами та відсутність заборгованості, оскільки відповідач прийняв пропозицію банку на запропонованих умовах та поставив свій підпис в заяві позичальника, чим засвідчив, що він ознайомлений з вказаними документами та погодився з умовами кредитування.

Вказує, що висновок суду про те, що позивачем не надано належних та достатніх доказів наявності заборгованості за кредитом, є необґрунтованим, оскільки кредитний ліміт є поновлювальною кредитною лінією, тому сума заборгованості за кредитом постійно змінюється в залежності від використання Відповідачем кредитних коштів та внесення ним платежів на погашення заборгованості.

Посилається на те, що із виписки чітко вбачається, що відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, розплачувався за товар в магазині, встановив нерегулярні платежі за послуги, потім частково погашав заборгованість за договором і користувався кредитними коштами. Тому, вище наведені висновки суду суперечать вимогам ст. 534,1048 ЦК України та умовами Договору. Зазначає, що встановивши, що банк надав відповідачу кредит, а відповідач не повернув його, суд не мав жодних підстав відмовляти у стягненні відсотків по кредиту.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача до суду апеляційної інстанції не надходив.

Судове засідання проводилось в порядку письмового провадження за відсутності сторін по справі, з дотриманням принципу гласності судового процесу та забезпеченням сторонам права на своєчасне та повне отримання інформації про хід та результати розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

У відповідності з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України, за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п.п.3, 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що 28.08.2018 між позивачем АТ «Акцент-банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір б/н (а.с. 6, 07-12), за яким відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Укладений між сторонами договір складається із анкети-заяви (а.с.6), витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с.11-12 ), Умов та правил надання банківських послуг (а.с.07-10). За своєю правовою природою вказаний договір є одним із видів кредитного договору. Відповідач взяв на себе зобов`язання повернути суму кредиту, відсотків, винагороди відповідно до Заяви та Умов.

З виписки за договором ОСОБА_1 вбачається рух коштів за картковим рахунком відповідача станом на 26.05.2021, в якій не відображено інформації про зміну кредитного ліміту, проте мається дані проте, що відповідач користувався коштами, а також наявна інформація про нарахування, які проводилися позивачем. (а.с. 48-49).

За наданим позивачем розрахунком розмір заборгованості ОСОБА_1 перед позивачем станом на 18.08.2018 за кредитним договором становить 19 184 грн 67 коп з яких: 12 670 грн 70 коп - заборгованість за кредитом, 6 513 грн 97 коп - заборгованість відсотками.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог Банку, суд першої інстанції виходив з того, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Крім того, позивачем при зверненні до суду з вказаним позовом не надано доказів погодження сторонами розміру процентів за користування кредитом, пені та штрафів за порушення умов кредитного договору, то внесені ОСОБА_1 кошти йшли на погашення заборгованості по тілу кредиту.

Разом з цим суд зазначив, що згідно наданого банку розрахунку заборгованості за договором б/н від 28.08.2018 по кредитному рахунку ОСОБА_1 , погашено заборгованості на загальну суму 50 699 грн, крім того з відповідача було безпідставно списано кошти в сумі 19154, 94 грн., що перевищує розмір фактично використаних ним коштів в межах доведеного банком розміру кредитного ліміту, наданого позичальнику. Тому суд зробив висновок, про недоведеність позовних вимог АТ «Акцент-банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, що є підставою для відмови у їх задоволенні.

Проте, з таким висновком суду колегія суддів не може погодитися виходячи з наступних підстав.

Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 207ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

По справі встановлено, що шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Акцент-банку від 28.08.2018 року, що відповідає письмовій формі правочину, сторони уклали кредитний договір, за умовами якого відповідач одержав платіжні картки із встановленим кредитним лімітом, якими він користувався, здійснюючи розрахунки у торгівельній мережі, знімаючи готівку, та частково повернув кредитні кошти шляхом здійснення безготівкових переказів зі своєї картки та внесенням готівки в терміналі самообслуговування, що свідчить про виконання сторонами умов кредитного договору.

Зважаючи на відсутність заперечень відповідача щодо форми правочину, Умови і Правила надання банківських послуг у Акцент-банку є частиною укладеного між сторонами договору, а тому висновки суду першої інстанції в цій частині є необґрунтованими.

Кредит відповідачеві було надано у виді відновлювальної кредитної лінії, що надає можливість клієнту упродовж дії договору неодноразово отримувати та погашати суму кредиту в межах установленого ліміту, тому сплата відповідачем коштів у погашення кредиту з подальшим користуванням кредитним лімітом не свідчить про повне виконання ним своїх зобов`язань, як помилково вважав суд першої інстанції, здійснивши власний арифметичний розрахунок, який не ґрунтується на обставинах справи, умовах укладеного між сторонами договору та не узгоджується з нормами матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

За правилами статей 13, 89, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторони, кожна з яких повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, з наданих матеріалів справи вбачається, що відповідачем не спростовано надані банком докази видачі та користування ним кредитними коштами, що є його, а не суду, процесуальним обов`язком (Постанова Верховного Суду від 02.12.2020 року у справі №284/157/20).

Отже, факт неповернення Банку кредитних коштів у розмірі використаного кредитного ліміту на суму 12670,70 грн та відсотків за користування кредитом в сумі 6513,97 грн, підтверджується розрахунком заборгованості за договором б/н від 28.08.2018 року, укладеного між Акцент-банком та клієнтом ОСОБА_1 станом на 18.08.2021, а також довідкою про рух коштів на рахунку боржника, тому фактично одержані та не повернуті Банку грошові кошти і відсотки підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 23 лютого 2022 року, з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог АТ «Акцент-банк».

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч.13 ст.141 ЦПК України).

Так, при подачі позову Банком було сплачено 2270 грн судового збору, а при подачі апеляційної скарги - 3405 грн.

Оскільки даною постановою позов задоволено повністю, а тому з відповідача ОСОБА_1 на користь АТ «Акцент-банк» підлягають стягненню судові витрати у загальному розмірі 5675 грн.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 382-384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Акцент-банк» - задовольнити.

Рішення Лубенського міськрайонного Полтавської області від 23 лютого 2022 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення яким позовну заяву акціонерного товариства «Акцент-банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Акцент-банк» () заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 28.08.2018 року у розмірі 19184 (дев`ятнадцять тисяч сто вісімдесят чотири) гривні 67 копійок, яка станом на 18.08.2021 складається з: 12 670 грн 70 коп - заборгованість за кредитом; 6513 грн 97 коп - заборгованість за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Акцент-банк» () понесені судові витрати у загальному розмірі 5675 (п`ять тисяч шістсот сімдесят п`ять) гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 14 червня 2022 року.

Головуючий суддя : _______________ Г.Л. Карпушин

Судді: _______________ С.А. Гальонкін ______________ О.Ю. Кузнєцова