Справа № 226/308/22
Справа 226/308/22
Провадження № 2/226/272/2022
і м е н е м У к р а ї н и
13 червня 2022 року м. Мирноград
Димитровський мiський суд Донецької областi у складi:
головуючого судді Коваленко Т.О.,
за участі секретаря Долгої В.В.,
учасники судового процесу:
позивач ОСОБА_1 (відсутній),
представник відповідача Заговорич Є.Г. (відсутній),
розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в місті Мирнограді Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Мирноградвугілля» про відшкодування моральної шкоди завданої професійним захворюванням,
Відповідачем суду наданий відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечував щодо задоволення позовних вимог, зазначивши, що п. 20 акту форми П - 4 від 12 жовтня 2021 року затвердженого першим заступником начальника Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці І.М. Буряк зазначено, що встановити осіб, які порушили законодавство про охорону праці гігієнічні регламенти і нормативи, що стали причиною профзахворювання, не вбачається можливим. Крім того, позивач, стверджуючи про заподіяння йому моральної шкоди, не наводить жодних доказів, якими підтверджується факт заподіяння йому моральних страждань. Розмір моральної шкоди, що наведений у позові розрахований без урахування вимог розумності та справедливості, та без законодавчо обґрунтованих підстав. Також, єдиним допустимим засобом доказування наявності (спричинення) моральної шкоди у позивача в результаті професійного захворювання є висновок експерта за наслідками відповідної експертизи. Просив суд відмовити у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 .
В судове засідання позивач та представник відповідача не з`явились, про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином, надали суду заяви з клопотанням розглянути справу за їх відсутності. Позивач наполягає на задоволенні позовних вимог. Представник відповідача вимоги позову не визнав з підстав, наведених у відзиві.
Суд, врахувавши позиції сторін у справі, надані суду документи, вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін за матеріалами, наданими сторонами на підтвердження своїх доводів та заперечень.
Дослідивши надані суду докази, позиції сторін, викладених у письмових заявах, суд вважає встановленими у судовому засіданні наступні обставини.
Позивач ОСОБА_1 з 26 травня 1987 по 24 лютого 2021 року включно працював на підприємстві відповідача: електрослюсарем підземним 4 розряду, гірничим робітником 3 розряду підземним, електрослюсарем 3 розряду з повним робочим днем в шахті, гірничим майстром з повним робочим днем в шахті, машиністом підземних установок 3 розряду з повним робочим днем в шахті, після чого був звільнений за пунктом 2 статті 40 Кодексу законів про працю за станом здоров`я, що підтверджується його трудовою книжкою (арк.спр.7-9).
08 вересня 2021 року комісією Клініки професійних захворювань Державної установи «Інститут медицини праці імені Ю.І. Кундієва Національної академії медичних наук України» затверджено медичний висновок № 31/927 від 07 вересня 2021 року встановлено професійного характеру захворювання: хронічна радикулопатія L5 праворуч в стадії ремісії з помірним статико-динамічними порушеннями та больовим компонентом (арк. спр.14).
12 жовтня 2021 року комісією Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці було затверджено акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання за формою П-4, яким встановлено наявність у позивача ОСОБА_1 професійного захворювання у зв`язку з тривалим періодом роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів параметри яких перевищували допустимі норми (арк.спр.11-13). 13 грудня 2021 року вперше, з 10 грудня 2021 року безстроково, встановлено втрату професійної працездатності за сукупністю 40%, 25% хронічний бронхіт, 15% хронічна приглухуватість, що підтверджується довідками МСЕК. Рекомендоване медикаментозне лікування (арк.спр.10).
Відповідно до статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої їй внаслідок душевних страждань, яких вона зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Моральна шкода, завдана фізичній особі, неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується, на підставі положень частини першої статті 1167 Цивільного кодексу України, особою, яка її завдала, за наявності її вини. Завдана під час виконання своїх трудових (службових) обов`язків шкода працівнику на підставі статті 2371 Кодексу законів про працю України, відшкодовується юридичною особою власником або уповноваженим ним органом у разі, якщо порушення законних прав працівника призвели до моральних страждань, втрати життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Про право на відшкодування моральної шкоди потерпілій особі внаслідок дій або бездіяльності юридичної особи висловився Конституційний суд України у своєму рішенні у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень підпункту „б підпункту 4 пункту 3 статті 7 Закону України «Про страхові тарифи на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзаців другого, третього пункту 10, пункту 11 розділу І Закону України „Про внесення змін до Закону України „Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності (справа про страхові виплати) від 8 жовтня 2008 року № 20-рп/2008.
Таким чином, саме на підприємство покладено обов`язок відшкодувати працівнику моральну шкоду за наявності факту заподіяння йому цієї шкоди. Зазначені норми не містять будь-яких інших додаткових умов щодо відшкодування моральної шкоди.
Враховуючи надані суду докази, суд вважає, що позивачеві спричинені моральні страждання, пов`язані із втратою ним 40% працездатності, отриманням ним фізичних страждань і болю, який він відчував протягом тривалого періоду та відчуває до цього часу, які є прямим наслідком професійного захворювання, отриманого позивачем за час роботи на підприємстві відповідача.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд відповідно до вимог статті 88 Цивільного процесуального кодексу України вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір на підставі статті 141 Цивільного процесуального кодексу України в сумі 645,06 грн судового збору, пропорційно задоволеним вимогам, оскільки позивач на підставі статті 5 Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року № 3674-VІ звільнений від зазначених витрат при подачі позову до суду.
На підставі статей 1167, 1172 Цивільного кодексу України, статті 2371 Кодексу законів про працю України керуючись ст.ст. 10,12,13,81,82,141,263-265 ЦПК України, суд
Стягнути з Державного підприємства «Мирноградвугілля» в дохід держави судовий збір у сумі 645 (шістсот сорок п`ять) гривень 06 копійок.
У задоволенні решти позовних вимог позивачу відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду через Димитровський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Т.О. Коваленко