Єдиний унікальний номер 341/509/22
Номер провадження 2/341/278/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

09 червня 2022 року місто Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області у складі головуючого судді Мергеля М. Р. розглянув заочно у порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін справу за позовом приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди.

встановив:

Синюк С. Л., який діє в інтересах ПАТ «ПРОСТО-страхування», звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 10 червня 2019 року позивач та ОСОБА_2 уклали договір страхування № 1900907, серії РKS майнових інтересів власника автомобіля «Jeep RENEGADE», реєстраційний номер НОМЕР_1 . 10 січня 2020 року на автодорозі Н-09 Мукачево-Львів, 346 км відбулась дорожньо-транспортна пригода під керуванням відповідача. У результаті дорожньо-транспортної пригоди пошкоджений вищевказаний транспортний засіб. Позивач виплатив страхове відшкодування власнику транспорного засобу у розмірі 269053,78 грн. Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди була застрахована ПрАТ «Страхова компанія «Уніка». ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» виплатило страхове відшкодування позивачу у розмірі 130000,0 грн. Тому відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу грошові кошти у розмірі 139053,78 грн.

З огляду на викладене, представник позивача просить суд стягнути з відповідача витрати зі сплати страхового відшкодування у розмірі 139053,78 грн та судові витрати.

Ухвалою суду від 24 травня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 07 червня 2022 року.

У судове засідання 07 червня 2022 року сторони не з`явились.

Представник позивача ОСОБА_3 25 травня 2022 року подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує, просить задовольнити, не заперечує щодо заочного розгляду справи (а. с. 87).

Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, в установленому законом порядку, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. На адресу місця проживання відповідача надсилалась поштова кореспонденція із суду, яку відповідач отримав 27 травня 2022 року (а. с. 90).

Проте своїм правом подати відзив на позовну заяву відповідач не скористався, жодних заяв чи клопотань до суду не надсилав.

Положеннями ч. 1 ст. 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки ( п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України).

Таким чином, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутності сторін, оскільки такі повідомлені належним чином про судове засідання, причини неявки суду не повідомили, заяв чи клопотань про відкладення судового засідання не подавали.

Ухвалою суду від 07 червня 2022 року постановлено здійснити розгляд справи у заочному порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

З огляду на викладені обставини та строки розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи та ухвалення рішення без участі сторін на підставі наявних матеріалів.

Дослідивши наявні у справі письмові докази, надавши їм правову оцінку, суд установив наступні фактичні обставини у межах спірних правовідносин.

10 червня 2019 року між позивачем та ОСОБА_2 укладено договір страхування № 1900907, серії РKS. Предметом договору страхування є страхування транспортного засобу «Jeep RENEGADE», реєстраційний номер НОМЕР_1 (а. с. 5).

10 січня 2020 року на автодорозі Н-09 Мукачево-Львів, 346 км відбулась дорожньо-транспортна пригода під керуванням відповідача. У результаті дорожньо-транспортної пригоди пошкоджений вищевказаний застрахований транспортний засіб під керуванням ОСОБА_4 , який належав ОСОБА_2 . Вказане підтверджується постановою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 29 січня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП (а. с. 10-12).

Відповідно до страхового акта від 07 лютого 2020 року № 142649 розмір страхового відшкодування становить 269053,78 грн (а. с. 56), яке позивач виплатив, що підтверджується платіжним дорученням від 07 лютого 2020 року № 2551 (а. с. 57).

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди була застрахована ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» відповідно до полісу № CZ/0014/ (а. с. 62).

ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» відшкодувало позивачу страхове відшкодування у розмірі 130000,0 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 10 вересня 2021 року № 245400 (а. с. 61).

Надаючи правову оцінку установленим обставинам справи та спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з приписами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно зі ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Статтею 1 Закону України "Про страхування" від 07 березня 1996 року № 85/96-ВР (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Згідно з ч. 1 ст. 25 Закону України "Про страхування" від 07 березня 1996 року № 85/96-ВР (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Відповідно до ст. 27 Закону України "Про страхування" від 07 березня 1996 року № 85/96-ВР (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Аналогічні приписи передбачені ст. 993 ЦК України.

Статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Спірні правовідносини, регулюються положеннями ст. 27 Закону України «Про страхування» і ст. 993 ЦК України.

Вищевказані норми законодавчо закріплюють перехід до страховика, який виплатив страхове відшкодування, права вимоги страхувальника, яке він має до особи, відповідальної за збитки.

Приписами статті 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Так, позивач виконав покладений на нього обов`язок щодо відшкодування шкоди, заподіяної майну за договором стахування від 10 червня 2019 року № 1900907, серії РKS та виплатив власниці транспортного засобу «Jeep RENEGADE», реєстраційний номер НОМЕР_1 , страхове відшкодування у розмірі 269053,78 грн.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди була застрахована ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» відповідно до полісу № CZ/0014/. Своєю чергою ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» виплатило позивачу страхове відшкодування у розмірі 130000,0 грн.

У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування до нього перейшло право вимоги до заподіювача шкоди ОСОБА_1 .

Таким чином, до позивача, як до страховика, що виплатив страхове відшкодування, перейшло право вимоги частини не відшкодованої завданої шкоди у розмірі 139053,78 грн.

Доказів відшкодування відповідачем коштів у розмірі 139053,78 грн матеріали цієї справи не містять і відповідачем не надано.

При цьому, суд зазначає, що доказів протилежного ОСОБА_1 не надав, жодним чином доводи позивача не спростував.

З огляду на вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що відповідач добровільно на підставі приписів статтей 993, 1194 ЦК України не відшкодував позивачу різницю між отриманим страховим відшкодування та фактичним розміром завданого збитку, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача необхідно задовольнити у повному обсязі.

Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Крім цього, витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Зазначена правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св 19).

Також, у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124 св 20) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

З наданих до матеріалів справи доказів вбачається, що витрати на професійну правничу допомогу підтверджуються свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю, ордером серії АІ № 1116322 від 01 лютого 2022 року про надання правової допомоги між АТ «ПРОСТО-страхування» та адвокатом Синюком С. Л., договором про надання правової допомоги № 1 від 02 січня 2020 року між АТ «ПРОСТО-страхування» адвокатським бюро «Синюк та партнери», детальним описом робіт (наданих послуг), актом виконаних робіт від 28 лютого 2022 року, розрахунком фактурою від 01 лютого 2022 року № 2 та платіжним дорученням від 01 лютого 2022 року № 1892 (а. с. 63, 65, 68-76).

Суд вважає, що є всі підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на правничу допомогу у розмірі 10000,0 грн.

Також, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір у розмірі 2481,0 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача (а. с. 77).

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, суд, з дотриманням положень ч. 6 ст. 259, ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України, відклав складення повного рішення суду на строк не більше п`яти днів та зазначив датою ухвалення рішення дату його складання. На виконання вимог ч. 4 ст. 268 УПК України підписав судове рішення без його проголошення.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 258, 259, 263, 265, 268, 272-279, 280, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» витрати щодо виплати страхового відшкодування у розмірі 139053 (сто тринадцять дев`ять тисяч п`ятдесят три) грн 78 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» 10000 (десять тисяч) грн 0 коп судових витрат на правничу допомогу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн 0 коп судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається учасниками справи до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 09 червня 2022 року.

Сторони:

позивач - приватне акціонерне товариство «ПРОСТО-страхування», місцезнаходження за адресою: вул. Герцена, 10, м. Київ, Київська область, ;

відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

СуддяМикола МЕРГЕЛЬ