ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

20 червня 2022 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 751/2487/21

Головуючий у першій інстанції - Ченцова С. М.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/357/22

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючої - судді Шитченко Н.В.,

суддів Висоцької Н.В., Мамонової О.Є.,

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 25 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат,

місце ухвалення рішення суду - м. Чернігів,

дата складання повного тексту рішення суду першої інстанції - 01 грудня 2021 року.

У С Т А Н О В И В:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 , у якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього непрацездатного сина ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини усіх видів доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для особи, яка втратила працездатність, починаючи з дня звернення з даним позовом і на весь період життя ОСОБА_3 ; стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини усіх видів доходу, починаючи з дня звернення з даним позовом і на весь час проживання з дитиною з інвалідністю ОСОБА_3 та опікування ним; стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на дитину з інвалідністю ОСОБА_3 в розмірі 1 542,25 грн.

Заявлені вимоги мотивувала тим, що у період шлюбу з ОСОБА_2 у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 , який проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 13 жовтня 2016 року шлюб між сторонами розірвано. Син сторін має інвалідність з дитинства, у зв`язку з чим потребує постійної сторонньої допомоги та додаткових витрат на придбання «памперсів» та ліків. Позивачка є особою з інвалідністю 3-ї групи, здійснює догляд за особою з інвалідністю ОСОБА_3 , у зв`язку з чим не має можливості працювати. Відповідач має змогу сплачувати аліменти з огляду на його задовільний матеріальний стан, наявність на праві приватної власності земельної ділянки та автомобіля,

Рішенням від 25 листопада 2021 року Новозаводський районний суд м. Чернігова позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнив частково. Стягнув із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього непрацездатного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є особою з інвалідністю з дитинства, підгрупи А першої групи інвалідності, у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше як 50 % прожиткового мінімуму для особи, яка втратила працездатність, починаючи з 05 квітня 2021 року та довічно. Стягнув із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання дитини-інваліда ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1 542,25 грн. В іншій частині позовних вимог - відмовив. Стягнув із ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити нове рішення в цій частині, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини усіх видів доходу, починаючи з дати її звернення до суду з позовом і на весь час її проживання з дитиною з інвалідністю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та опікування ним.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 зводяться до того, що спільний син сторін не може обходитися без постійного стороннього догляду, у зв`язку з чим вона не має змоги влаштуватися на роботу та має право на своє утримання. На переконання позивачки, те, що ОСОБА_2 не має постійного місця роботи, є його свідомим вибором і не повинно впливати на обов`язок по сплаті аліментів на утримання позивачки.

Звертає увагу на ту обставину, що відповідач є особою працездатного віку з гарним станом здоров`я, має на праві власності автомобіль та земельну ділянку у м. Чернігові, працює неофіційно та отримує заробітну плату у достатньому розмірі. Доказів тяжкого чи скрутного матеріального становища відповідач не надав.

У наданому відзиві ОСОБА_2 , заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду в оскаржувані частині - без змін. Доводи відзиву зводяться до того, що суд першої інстанції при вирішенні спору врахував, що відповідач є тимчасово безробітним, а заробіток, який він може отримати від роботи різноробочим, є невеликим та не перевищує 5 500 грн на місяць, з яких він сплачує комунальні послуги. Відповідач перебуває у шлюбі з ОСОБА_4 , де народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який також потребує грошових коштів на утримання. У ОСОБА_4 є дитина від першого шлюбу - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка також потребує догляду та витрат, пов`язаних з її утриманням. Зазначає, що після розлучення з позивачкою з ним залишився проживати повнолітній син ОСОБА_7 , навчання якого він оплачував самостійно, позивачка допомоги не надавала.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Частиною 4 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині таким вимогам не відповідає.

Відповідно до п. 4 ст. 376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання повнолітнього непрацездатного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є особою з інвалідністю з дитинства, підгрупи А першої групи інвалідності, у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше як 50 % прожиткового мінімуму для особи, яка втратила працездатність, починаючи з 05 квітня 2021 року та довічно, а також додаткових витрат на утримання дитини з інвалідністю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1542,25 грн не оскаржується та відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядається.

Отже, предметом апеляційного перегляду є вирішення судом позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на її утримання у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), починаючи з дати звернення до суду з позовом і на весь час проживання з дитиною з інвалідністю.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення аліментів на утримання ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що на даний час відповідач немає можливості надавати матеріальну допомогу на утримання позивачки, оскільки на його утриманні є дитина від іншого шлюбу, та з нього щомісячно на підставі рішення суду стягуються додаткові витрати на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 300 грн.

Районний суд роз`яснив, що позивачка не позбавлена права в подальшому ставити питання про стягнення аліментів на своє утримання в разі зміни сімейного або матеріального стану, з урахуванням наявних аліментних зобов`язань у відповідача, та при наданні відповідних доказів на підтвердження можливості останнім надавати таку матеріальну допомогу на утримання дружини.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він не відповідає вимогам чинного законодавства.

У справі встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 13 жовтня 2016 року розірвано.

Від шлюбу сторони мають спільного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 11).

Відповідно до довідки Управління адміністративних послуг від 22 березня 2021 року № 3056, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає разом із позивачкою ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 12).

Згідно із довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 11 березня 2021 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлено першу А групу інвалідності безстроково, причина інвалідності - інвалідність з дитинства, потребує постійного стороннього догляду та нагляду (а.с. 8).

Індивідуальна програма реабілітації особи з інвалідністю ОСОБА_3 № 319 від 11 березня 2021 року передбачає, зокрема, лікувальний масаж, лікувальну фізкультуру, спеціальні засоби для догляду - підгузки (а.с. 9-10).

Рішенням від 26 березня 2019 року Новозаводського районного суду м. Чернігова стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 2 000 грн, а також додаткові витрати в розмірі 300 грн щомісячно (а.с. 79-81).

Рішенням від 29 липня 2021 року Новозаводського районного суду м. Чернігова визнано ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , недієздатним. Встановлено над ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , опіку та призначено його опікуном ОСОБА_1 (а.с. 60-63).

Відповідач ОСОБА_2 з 02 червня 2017 року знаходиться у шлюбі з ОСОБА_4 , від якого вони мають сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 49, 51).

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України.

За приписами ст.ст. 3, 4 ЦПК України захисту підлягають порушене, невизнане або оспорюване право особи чи інтерес, а також державний чи суспільний інтерес.

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Позовна заява містить посилання про наявність законних, на переконання позивачки, підстав для стягнення аліментів на її утримання на підставі ст. 88 СК України. Так, статтею 88 СК України встановлено, що якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. Розмір аліментів тому з подружжя, з ким проживає дитина з інвалідністю, визначається за рішенням суду відповідно до частини першої статті 80 цього Кодексу, без урахування можливості одержання аліментів від своїх батьків, повнолітніх дочки або сина.

Відповідач у відзиві на позовну заяву, заперечуючи проти стягнення з нього аліментів на утримання позивачки, указував на неможливість застосування до даних правовідносинах положень статті 88 СК України через те, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , досяг повноліття.

Як убачається з матеріалів справи, сторони мають спільного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є особою з інвалідністю з дитинства, що підтверджується наявною у матеріалах справи медичною документацією (а.с. 8, 9-10).

ОСОБА_1 проживає з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і є його опікуном, що підтверджується рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 29 липня 2021 року (а.с. 60-63).

Позивачка ОСОБА_1 звернулася з даним позовом 05 квітня 2021 року, тобто після досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повноліття.

Згідно із ч. 1 ст. 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.

Відповідно до абзацу 3 статті 1 Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» дитина з інвалідністю - особа до досягнення нею повноліття (віком до 18 років) зі стійким обмеженням життєдіяльності, якій у порядку, визначеному законодавством, встановлено інвалідність.

За таких обставин, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , хоча і є особою з інвалідністю, однак повнолітньою особою, оскільки досяг вісімнадцятирічного віку, а отже, відповідно до ч. 1 ст. 6 СК України не має правового статусу дитини. З огляду на зазначене, у даній справі не можуть застосовуватись положення ст. 88 СК України, інших законодавчо визначених підстав, які б давали позивачці право на її утримання від відповідача, не встановлено.

Однак суд першої інстанції зазначеного не врахував та дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 про стягнення аліментів на її утримання через неможливість на даний час надавати відповідачем такої допомоги позивачці, хоча за обставинами даної справи ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , досяг повнолітня, отже правові підстави для застосування ст. 88 СК України відсутні.

Відповідно є помилковим посилання суду першої інстанції у мотивах рішення на можливість ОСОБА_1 у подальшому ставити питання про стягнення аліментів на своє утримання в разі зміни сімейного або матеріального стану, з урахуванням наявних аліментних зобов`язань у відповідача, та при наданні відповідних доказів на підтвердження можливості останнім надавати таку матеріальну допомогу на утримання дружини.

Зважаючи на викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно визначив відсутність правових підстав для відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на її утримання, при цьому навів невірні мотиви для такої відмови, а отже рішення суду відповідно до ч. 4 ст. 376 ЦПК України слід змінити в цій частині мотивів відмови у задоволенні позову.

Керуючись ст. 367, 374, 375, ч. 4 ст. 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 25 листопада 2021 року змінити в частині мотивів відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на її утримання, виклавши мотиви відмови в редакції цієї постанови.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 20 червня 2022 року.

Головуюча Н.В. Шитченко

Судді Н.В. Висоцька

О.Є. Мамонова