Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2022 року Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді Галущенко Ю.А.,з участю секретаря судового засідання Олексієнко С.О.,розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою,що втратила право користування житловим приміщенням, -

Встановив:

В жовтні 2021 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом,в якому зазначає,що він є власником квартири АДРЕСА_1 .

Відповідач був зареєстрований у спірному житловому приміщенні за його згодою як член сім`ї власника(син) ,проте з 2019 р.у квартирі не мешкає,речі його у спірному помешканні відсутні,участі у витратах на утримання житла відповідач не приймає.

Посилаючись на те,що формальна реєстрація проживання відповідача порушує права власників та змушує нести додаткові витрати на утримання житла,створює інші перешкоди у користуванні та розпорядженні власністю ,позивачі просять суд з підстав,передбачених ст.405 ч.2 ЦК України,визнати відповідача таким,що втратив право користування спірним житловим приміщенням.

В судове засідання позивач не з`явився,представник позивача адвокат Дем`янова В.О.надала письмову заяву про розгляд справи без його участі,наполягає на задоволенні позову з наведених вище підстав.

Відповідач в судове засідання не з`явився без повідомлення причин,викликався за адресою зареєстрованого місця проживання шляхом направлення судової повістки,про зміну адреси проживання суд не повідомляв,відзив на позов не подав.

Інформація про розгляд Шевченківським районним судом м.Запоріжжя вказаної справи та виклик в судове засідання відповідача розміщена на офіційному сайті «Судова влада».

Відповідно до ч.11 ст.129 ЦПК України відповідачі вважаються повідомленими про дату,час та місце розгляду справи.

Відповідно до ст.280,281 ЦПК України суд на згодою позивача ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Всебічно вивчивши обставини справи,дослідивши надані письмові докази у сукупності,суд дійшов висновку,що позов заявлений обґрунтовано,підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.

Судом встановлено та перевірено доказами, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 14.02.2002 р.(1/2 частка) та на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.06.2008 р.,право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно,про що надано витяг.

З наведеного суд встановив,що позивач набув право власності на спірне житлове приміщення у встановлений законом спосіб,підтвердив ці обставини належними допустимими доказами,які нічим не спростовані.

В спірному житловому приміщенні з 2008 р.зареєстрований відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,що підтверджено інформацією департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради .

Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України та з урахуванням положень ч.1 ст.405 ЦК України,члени сім`ї власника житла,які разом з ним проживають у будинку(квартирі),що йому належить,користуються жилим приміщенням в обсязі,визначеному відповідно до угоди з власником.

Відповідно до ст.383,391 ЦК України,ст.157 ЖК України власник житлового будинку,квартири має право використовувати помешкання для власного проживання,проживання членів своєї сім`ї,інших осіб,вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За змістом ст.405 ч.2 ЦК України,член сім`ї власника втрачає право користування житловим приміщенням,якщо протягом більше одного року не користується ним без поважних причин.

З інформації Державної прикордонної служби України суд встановив,що 08.10.2020 р.відповідач перетнув пункт пропуску Шегині на виїзд з України,що узгоджується з відомостями позову про те,що ОСОБА_2 не мешкає у спірній квартирі,з якої виїхав з речами.

З досліджених доказів суд встановив,що відповідач не користується житлом,яке є власністю позивача, без поважних причин,звільнив його за власним бажанням,у такий спосіб на свій розсуд розпорядився своїм правом щодо цього помешкання.

Встановлені судом обставини не спростовані відповідачем під час судового розгляду справи.

Таким чином,суд встановив,що позов грунтується на законі,підтверджений доказами і підлягає задоволенню,оскільки правові підстави для користування спірним житлом відповідачем за спливом визначеного ст.405 ч.2 ЦК України строку наразі відсутні,його реєстрація у будинку створює перешкоди позивачу як власнику у користуванні та розпорядженні власністю.

На підставі ст.64 ч.2,156,157 ЖК України,ст.383,391,405 ЦК України, ст.3,10,11,57,60,212 -215,218 ЦПК України,суд-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким,що втратив право користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом 30 днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення суду набирає законної сили,якщо протягом строків,встановлених ЦПК України,не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга,або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення,а у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення,зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Суддя Ю.А.Галущенко