Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 338/961/20
07 червня 2022 року Богородчанський районний суд Івано-Франківської області
в складі: головуючого - судді Шишка О. А.,
з участю: секретаря Сіщук Г. Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Богородчани заяву позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за його позовом до приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог стосовно предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_3 , про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою,
ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою, в якій просить ухвалити додаткове рішення у справі №338/961/20 за його позовом до ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог стосовно предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_3 , про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою.
На обґрунтування заяви зазначив, що рішенням Богородчанського районного суду від 23.11.2021 року , яке набрало законної сили 22.02.2022 року частково задоволено його позов до ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог стосовно предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_3 , про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою. Однак під час винесення рішення судом не вирішено питання щодо витрат на правову допомогу, докази понесення яких були в матеріалах справи до прийняття рішенням судом. Тому просив ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з відповідачів на його користь витрати на правову допомогу в сумі 5000 грн.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, у поданій заяві просив проводити розгляд заяви у його відсутності.
Представник відповідача ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» в судове засідання не з`явився, подав заперечення, у яких просив у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення відмовити, посилаючись на те, що вказана заява подана позивачем з порушенням строків, визначених у ч.8 ст.141 ЦПК України. Крім того зазначив, що відповідачу не направлено копію доказів понесення позивачем витрат на правову допомогу у розмірі 5000 грн. Розгляд справи просив проводити у його відсутності.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату,час та місце розгляду заяви повідомлявся у встановленому законом порядку.
Дослідивши заяву та додані до неї документи, матеріали цивільної справи, суд прийшов до таких висновків.
Відповідно до ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Частина 2 ст. 141 ЦПК України визначає, що судові витрати пов`язані з розглядом справи покладаються:1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови у позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч.8 ст 141 ЦПК Українирозмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, понесену позивачем, суд виходить із вимог ст. 137 ЦПК України.
Так, згідно з ч. 2, 3, 4 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 23 листопада 2021 року у цивільній справі №338/961/20 частково задоволено позов ОСОБА_1 до ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог стосовно предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_3 ,про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою - ухвалено стягнути на користь ОСОБА_1 з приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» 43629,75 грн на відшкодування майнової шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою та з ОСОБА_2 10000 грн. моральної шкоди. Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 22 лютого 2022 року вказане рішення залишено без змін і воно набрало законної сили 22.02.2022 року.

У зв`язку з розглядом вищевказаної справи ОСОБА_1 понесені судові витрати, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу на загальну суму 5000 грн., про що свідчать акт від 13.07.2020 року прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) за договором про надання правової допомоги від 10.01.2020 року, квитанцією №247470 від 13.07.2020 року. Попередній (орієнтовний) розрахунок витрат на професійну правничу допомогу позивачем було наведено в позовній заяві, ці витрати він просив стягнути на його користь з відповідачів.

Позивачем до позовної заяви долучено витяг з договору №б/н від 10.01.2020 року про надання правової допомоги, акт від 13.07.2020 року прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) за договором про надання правової допомоги від 10.01.2020 року, квитанцію №247470 від 13.07.2020 року, відповідно до яких на час звернення до суду сума витрат позивача на оплату допомоги адвоката склала 5000 грн (а.с. 40 - 42).

Матеріалами справи підтверджується, що адвокат Рогів Т.Р. надавала ОСОБА_1 правничу допомогу на підставі договору про надання правової допомоги від 10.01.2020 року (а.с. 24), у позовній заяві зазначено суму понесених витрат на правову допомогу - 5000 грн. та орієнтовний розмір витрат, які позивач ще очікує понести - 5000 грн. (а.с.6).

Сума гонорару адвоката повинна бути такою, що відповідає складності справи та часу, який затрачено на фактичне надання правової допомоги, обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціні позову. Для правильного визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При визначенні суми відшкодування судових витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №199/3939/18-ц та у постанові від 09. червня 2020 року у справі №466/9758/16-ц, у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18.

Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 , позов якого задоволено частково, під час розгляду справи №338/961/20 понесено витрати на професійну правничу допомогу, то такі витрати підлягають стягненню з відповідачів. Разом з тим, суд може зменшити розмір судових витрат, якщо: заявлені судові витрати завищені, враховуючи обставини справи (ціна позову, тривалість справи, виклик свідків, призначення експертизи тощо); суду не було надано достатніх доказів фактичного здійснення витрат (відсутні акт прийому-передачі юридичних послуг, платіжне доручення та квитанції про сплату за надані послуги тощо); заявлені судові витрати були недоцільні або не обов`язкові (не підтверджена нагальна потреба у вивченні додаткових джерел права, завищений обсяг часу на технічну підготовку документів тощо). На думку суду, стороною позивача завищено розмір судових витрат за надані послуги з правової допомоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Беручи до уваги викладене, суд вважає, що вимога про відшкодування витрат на правничу допомогу підлягає частковому задоволенню на суму 4000 грн, що буде співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим ним на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

В той же час суд вважає безпідставним заперечення представника відповідача ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» щодо ненадання позивачем доказів понесення судових витрат в порядку ч.8 ст.141 ЦПК України, так як такі докази були надані суду та відповідачам разом з позовною заявою, тобто до закінчення судових дебатів.

Оскільки рішенням суду стягнуто з кожного відповідача завдану шкоду, то суд вважає, що з ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» та ОСОБА_2 слід стягнути по 2000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

На підставі наведеного, керуючись ст. 137, 141, 246, 270, 354 ЦПК України,

у х в а л и в :

Заяву позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі №338/961/20 задовольнити частково.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_1 2000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Додаткове рішення може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 17.06.2022 року.

Головуючий О. А. Шишко