Провадження 2/557/154/2022
Справа 557/141/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2022 року смт Гоща

Гощанський районний суд Рівненської області у складі:

судді Оленич Ю.В.,

секретар судового засідання Поліщук С.О.,

номер справи 557/141/22,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Товариство з обмеженою відповідальність «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ»,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф., приватний виконавець виконавчого округу Рівненської області Папроцький А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Гоща за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , до Товариства з обмеженою відповідальність «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Данич Оксана Федорівна, приватний виконавець виконавчого округу Рівненської області Папроцький Андрій Андрійович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2022 року ОСОБА_2 , діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого останній зазначив, що відносно позивача відкрито виконавче провадження №67704746 щодо примусового виконання виконавчого напису №24327, вчиненого 16 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. про стягнення з нього на користь Товариства з обмеженою відповідальність «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» (далі ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ») заборгованості у сумі 9846 гривень 59 копійок, яка виникла на підставі договору банківського обслуговування №BLaЖГА00028710 від 19 квітня 2011 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК» та ОСОБА_1 .

Представник позивача вважає, що вказаний виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню, так як останній вчинений з порушенням вимог Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, оскільки серед документів, наданих відповідачем нотаріусу для вчинення виконавчого напису відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору, за яким стягнення може провадитись у безспірному порядку, крім того нотаріусом не перевірено безспірність боргу та дотримання строків звернення. Як зазначено у позові, згідно кредитного договору позивачу були надані кошти у сумі 5000 гривень, з терміном повернення до 19 квітня 2014 року, та які у вказаний термін ним повернуті, що виключає безспірність заборгованості. Крім того, у позові зауважено на тому, що право вимоги банку настало 19 квітня 2017 року, тобто з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років.

За вказаних обставин, представник позивача просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 16 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф., зареєстрований в реєстрі за №24327, про звернення стягнення із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» заборгованості в сумі 9846 гривень 59 копійок, та стягнути на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 5000 гривень

Разом з позовом представником позивача ОСОБА_2 було подано заяву про забезпечення позову.

У строк, установлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач відзив, а треті особи пояснень на позовну заяву не надали.

Ухвалою судді Гощанського районного суду Рівненської області від 04 лютого 2022 року вказана позовна заява була прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.

02 лютого 2022 року суддею Гощанського районного суду Рівненської області задоволено заяву представника позивача про забезпечення позову в даній цивільній справі.

Будь-які інші процесуальні дії у справі не проводилися.

Позивач ОСОБА_1 та його представник, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності, у якій зазначено, що позовні вимоги останні підтримують повністю.

Представник ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» та приватний виконавець виконавчого округу Рівненської області Папроцький А.А., будучи повідомленими належним чином про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф., у судове засідання також не з`явилася, судом були вжиті заходи щодо належного повідомлення останньої про час, дату та місце розгляду справи.

З`ясувавши фактичні обставини у справі, на які сторона позивача посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази по справі, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що позов належить задовольнити зважаючи на таке.

Судом з матеріалів справи установлено, що 16 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за №24327, про звернення стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №BLaЖГА00028710 від 19 квітня 2011 року, укладеним з Публічним акціонерним товариством «ВіЕйБі Банк», на користь ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», яке на підставі договору відступлення права вимоги за кредитними договорами №6797 від 27 березня 2018 року є правонаступником всіх прав і обов`язків Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк».

Згідно означеного виконавчого напису стягнення заборгованості проводиться за період з 27 березня 2018 року по 13 травня 2021 року, та сума заборгованості складає 8646 гривень 82 копійки, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 5000 гривень, прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 1634 гривні 32 копійки, прострочена заборгованість за комісією - 2012 гривень 50 копійок. Крім того, за вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі ст. 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із стягувача, які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача, та загальна заборгованість боржника становить 9846 гривень 59 копійок.

Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 30 листопада 2021 року, приватним виконавцем виконавчого округу Рівненської області Папроцьким А.А. відкрито виконавче провадження №67704746 з виконання виконавчого напису нотаріуса №24327 від 16 червня 2021 року. Також останнім в рамках даного виконавчого провадження 10 грудня 2021 року прийнято постанови про стягнення з боржника основної винагороди та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, 13 грудня 2021 року - про арешт коштів боржника та про арешт майна боржника.

Представник позивача, вказуючи на те, що означений виконавчий напис вчинено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. незаконно, без належних на те правових підстав, звернувся до суду за захистом порушеного права ОСОБА_1 .

Таким чином між сторонами виник спір у сфері кредитних правовідносин. При вирішенні даного спору суд керується нормами Цивільного кодексу України, Законом України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року.

Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Процедура вчинення нотаріусами виконавчих написів визначена у главі 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року (далі Порядок).

Означеним Порядком встановлено, що для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця.

Згідно п. 3 Порядку нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Окрім того, суд звертає увагу на те, що відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» №2 від 31 січня 1992 року, при вирішенні справ, пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами.

Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення.

Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі №754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року №6-887цс17.

Згідно ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172.

Як убачається із матеріалів справи, нотаріус видав спірний виконавчий напис керуючись пунктом 2 Переліку щодо стягнення заборгованості на підставі кредитного договору, за якими боржником допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.

Однак постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року, яка ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року залишена без змін, у справі №826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано нечинною.

Враховуючи наведене, суд приходить висновку, що на момент вчинення виконавчого напису нотаріус керувався нормами Переліку, які за рішенням суду були визнані нечинними, у зв`язку з чим суд погоджується з доводами позивача з даного приводу та приймає такі до уваги.

Таким чином, зважаючи на вищенаведене, суд вважає, що при вчиненні оспореного виконавчого напису нотаріусом не було дотримано встановлену законом процедуру, а саме нотаріус застосував норми законодавства, які на момент вчинення виконавчого напису на підставі рішення суду були визнані нечинними. Крім того, останній не переконався у безспірності пред`явленої до стягнення заборгованості.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Тому відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 27 березня 2019 року у справі №137/1666/16-ц та від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У спірних правовідносинах судом встановлено, що позивач не визнає вказаний у виконавчому написі розмір заборгованості також у зв`язку із тим, що визначена у спірному виконавчому написі сума заборгованості не є безспірною і з дня виникнення права вимоги за кредитним договором минуло три роки.

Водночас доказів наявності безспірної заборгованості позивача та її розміру за кредитним договором від 19 квітня 2011 року відповідачем суду надано не було.

Зі змісту оспорюваного виконавчого напису вбачається, що стягнення заборгованості проводиться за період з 27 березня 2018 року по 13 травня 2021 року, проте встановити з якого часу у відповідача виникло право вимоги та чи не минуло більше трьох років із цієї дати, зважаючи на те, що кредитний договір укладено у 2011 році, з наявних у матеріалах справи доказів встановити неможливо.

Отже, на думку суду, нотаріус при вчиненні оспореного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, не перевірив умови, за наявності яких можна вчиняти виконавчий напис, зокрема, трирічний строк з дня виникнення вимоги про стягнення заборгованості, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, у зв`язку з чим суд приходить висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача.

При цьому суд зауважує, що відповідачем та приватним нотаріусом, як третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, не надано доказів щодо безспірності вимог до боржника на момент вчинення виконавчого напису.

За таких обставин, суд приходить висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням вимог чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Згідно приписів ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, серед іншого, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України).

Як убачається з наданих позивачем доказів, 17 січня 2021 року між АБ «Михайла Іванченка», в особі керуючого Іванченка М.М., та ОСОБА_1 , в якості клієнта, було укладено Договір №170122/1 про надання професійної правничої допомоги, згідно п. 1.1. якого предметом Договору є надання Бюро правової допомоги Клієнту. Відповідно до Додаткової угоди №1 до вказаного договору, гонорар Бюро за виконання ним доручення Клієнта по веденню цивільної справи щодо визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. від 16 червня 2021 року №24327 таким, що не підлягає виконанню, становить 5000 гривень.

Згідно копій рахунку фактури №10 від 17 січня 2022 року та меморіального ордеру №8401848К від 21 січня 2022 року, ОСОБА_1 сплатив АБ «Михайла Іванченка» за послуги 5000 гривень.

Заява про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, який підлягає розподілу, відповідачем не подана.

З урахуванням складності справи та обсягом виконаної адвокатом роботи, враховуючи відсутність клопотання відповідача про зменшення витрат на правову допомогу, суд вважає, що зазначені представником позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 гривень підтверджені належними доказами, є співмірними з фактично витраченим часом на представництво інтересів заявника у суді, обсягом фактично виконаних адвокатом робіт, пов`язаних із представництвом інтересів клієнта. Тому вказана вимога підлягає задоволенню.

Водночас суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати, які складаються із судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду з позовом в розмірі 992 гривні 40 копійок, а також судовий збір, сплачений ним за подання до суду заяви про забезпечення позову в розмірі 496 гривень 20 копійок.

Відповідно до ч. 7 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 89, 141, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 16 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич Оксаною Федорівною, зареєстрований в реєстрі за №24327, про звернення стягнення із ОСОБА_1 за кредитним договором №BLaЖГА00028710 від 19 квітня 2011 року, укладеним з Публічним акціонерним товариством «ВіЕйБі Банк», на користь Товариства з обмеженою відповідальність «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» заборгованості в сумі 9846 гривень 59 копійок

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальність «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати, що складаються із судового збору у розмірі 1488 гривень 60 копійок та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 гривень, всього 6488 (шість тисяч чотириста вісімдесят вісім) гривень 60 копійок.

Роз`яснити учасникам справи, що відповідно до ч. 7 ст. 158 ЦПК України заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Гощанського районного суду Рівненської області від 02 лютого 2022 року по справі №557/141/22, продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання цим рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач Товариство з обмеженою відповідальність «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», місцезнаходження: м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд. 1 корпус 28, .

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Данич Оксана Федорівна, місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Л. Первомайського, буд. 9, оф. 1; приватний виконавець виконавчого округу Рівненської області Папроцький Андрій Андрійович, місцезнаходження: 33028, м. Рівне, вул. Мазепи, буд. 4а/6а, оф. 304.

Повне судове рішення складено 09 червня 2022 року.

Суддя Ю.В. Оленич