Справа № 947/4426/22
Провадження № 2-о/947/131/22
УХВАЛА

04.02.2022 року

Суддя Київського районного суду м. Одеси Луняченко В.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення,-

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси 02.02.2022 року із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення звернувся ОСОБА_1 , зазначивши заінтересованими особами Президента України, Верховну Раду України та Генеральну Прокуратуру України, з проханням визнати, встановити судовим рішенням юридичний факт - приналежність Кримського півострову корінним народам цього півострову.

Заява обґрунтована тим, що рішенням суду Російської Федерації з 07.22.2016 року заявника видворено за межі Кримського півострову, з ігноруванням того факту що за національною приналежністю він є кримським татарином, який має право проживання на своєї національної батьківщині, а Законом України « По правам корінних народів» не забезпечені належним чином , як того вимагає Резолюція Генеральної Асамблеї ООН №69/2 від 22.09.2014 року, права корінних народів Кримського півострову на свої національні території.

Цивільний процесуальний кодекс України ( далі ЦПК України ) визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1 ст. 2 ЦПК України ).

Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч.1,2 та 4 ст. 10 ЦПК України ).

У відповідності до вимог п.4 ст. 264 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду.

Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими ЦПК України , у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження; 3) окремого провадження ( ч.2 ст. 19 ЦПК України).

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав ( ч.1 ст. 293 ЦПК України).

Суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення ( п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України).

Згідно вимог ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Частиною другою вказаної статті визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду ( ч.4 ст. 315 ЦПК України).

У постанові від 22 вересня 2021 року у справі № 591/5199/20 Верховним Судом визначено, що тлумачення ч. 1 ст. 293 ЦПК України дає підстави для висновку, що суд розглядає справи про встановлення фактів, які мають юридичне значення, з метою підтвердження наявності або відсутності таких фактів. Оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, то суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого юрисдикційного органу. У випадку встановлення судом, що подана заява про встановлення факту, що має юридичне значення, не підлягає судовому розгляду в окремому провадженні це є підставою для закриття провадження у справі згідно з п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, а у випадку коли вимоги заявника взагалі не підлягають судовому розгляду, суд не зазначає, до юрисдикції якого суду віднесено їх вирішення.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 186 ЦПК України якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, це є підставою для відмови у відкритті провадження.

Про відмову у відкритті провадження у справі постановляється ухвала не пізніше п`яти днів з дня надходження заяви. Така ухвала надсилається заявникові не пізніше наступного дня після її постановлення в порядку, встановленому статтею 272 цього Кодексу.

До ухвали про відмову у відкритті провадження у справі, що надсилається заявникові, додаються позовні матеріали. Копія позовної заяви залишається в суді.

Ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі може бути оскаржено. У разі скасування цієї ухвали позовна заява вважається поданою в день первісного звернення до суду.

Конституцією України визначено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону ( стаття 13 ).

Згідно статті 11 Конституції України держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій і культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх корінних народів і національних меншин України.

Відповідно до ч.3 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються права корінних народів і національних меншин.

Єдиним органом законодавчої влади в Україні є парламент - Верховна Рада України ( ст. 75 Конституції України), до виключної компетенції якої відноситься прийняття Законів ( ч. 3 ст. 85 Конституції України).

Таким чином Конституцією України встановлений порядок визначення прав корінних народів - виключно Законами, право на прийняття та зміни яких має лише Верховна Рада України, як єдиний орган законодавчої влади, а тому питання приналежності Кримського півострову корінним народам , з визначенням поняття у даному випадку приналежності частини території держави , не може бути предметом судового розгляду.

Враховуючи, що за змістом заяви не вбачається будь яких інших вимог заявника, які могли б бути інтерпретовані, як інший спосіб захисту права під час проведення судового розгляду заяви у суду відсутні підстави для розгляду даної заяви з метою з`ясування ефективного способу захисту прав заявника.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 186, 315, 353,354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення - приналежності Кримського півострову корінним народам цього півострову.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день його її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Луняченко В. О.