ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/746/22Головуючий по 1 інстанції
Справа №711/6149/21 Категорія: 304010000 Позарецька С. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2022 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Новікова О.М.,
Вініченка Б.Б., Нерушак Л.В.,
за участю секретаряЧуйко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного агентства меліорації та рибного господарства України на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02 лютого 2022 року (повний текст рішення виготовлений 07 лютого 2022 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного агентства меліорації та рибного господарства України, Державного підприємства «Науковий селекційно-генетичний центр рибництва» про визнання незаконним та скасування наказу про припинення дії контракту та звільнення з посади, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , посилаючись на порушення його трудових прав, звернувся до суду з вказаним позовом, в якому, після остаточного уточнення, просив:

1) визнати незаконним та скасувати наказ Держрибагентства №17-к від 06.09.2021 про припинення дії контракту та звільнення ОСОБА_1 з посади генерального директора ДП «Науковий селекційно-генетичний центр рибництва»;

2) поновити позивача на посаді генерального директора ДП «Науковий селекційно-генетичний центр рибництва» з 05 жовтня 2021 року на умовах контракту №1 від 12 квітня 2021 року, укладеного між Державним агентством меліорації та рибного господарства України та ОСОБА_1 ;

3) стягнути з ДП «Науковий селекційно-генетичний центр рибництва» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 05 жовтня 2021 року по день ухвалення судом рішення у справі з розрахунку середньоденної заробітної плати в розмірі 558,14 грн за один робочий день, з утриманням з цієї суми всіх необхідних податкових відрахувань;

4) рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу допустити до негайного виконання.

Підставами позовних вимог стало те, що відповідач при звільненні позивачане дотримався вимог законодавства. Зокрема, роботодавець не звернув уваги, що позивач не допустив жодного порушення законодавства щодо використання та збереження державного майна та він не допустив будь-якого невиконання показників контракту, до нього не застосовувались раніше жодні заходи дисциплінарного стягнення. На момент звільнення позивач перебував на лікарняному. Відповідач не отримав згоди профспілкової організації на його звільнення.

ОСОБА_1 стверджував, що підставою для його звільнення фактично є бездіяльність попереднього керівника підприємства, вчинена останнім у 2019 році, яка полягала у невжитті заходів з розірвання укладених договорів відповідального зберігання державного майна, що спричинило протиправне вибуття даного майна з володіння державного підприємства. Натомість, позивач не має жодного відношення до бездіяльності попереднього керівництва, оскільки його було призначено на посаду директора у квітні 2021 року, а аудит підприємства проведено за період діяльності 2017-2018 роки, протягом яких позивач не виконував обов`язки керівника підприємства та жодних порушень законодавства не вчиняв.

Також в позовній заяві зазначено, що твердження відповідача про наявність обставин, які свідчать про допущення позивачем при виконанні своїх посадових обов`язків порушень законодавства щодо використання та збереження державного майна та невиконання показників ефективності використання державного майна і прибутку, а також майнового стану підприємства, є абстрактними і не підтверджуються ніякими належними доказами.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02 лютого 2022 року позов задоволено повністю.

Визнано незаконним та скасовано наказ Державного агентства меліорації та рибного господарства України №17-к від 06 вересня 2021року про припинення дії контракту та звільнення ОСОБА_1 з посади генерального директора Державного підприємства «Науковий селекційно-генетичний центр рибництва».

Поновлено ОСОБА_1 на посаді генерального директора Державного підприємства «Науковий селекційно-генетичний центр рибництва» з 05 жовтня 2021року на умовах контракту №1 від 12 квітня 2021 року, укладеного між Державним агентством меліорації та рибного господарства України та ОСОБА_1 .

Стягнуто з Державного підприємства «Науковий селекційно-генетичний центр рибництва» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 05 жовтня 2021 року по 01 лютого 2022 року в сумі 45767 грн. 48 коп. з утриманням з цієї суми всіх необхідних податкових відрахувань.

Рішення суду в частині поновлення на роботі, а також в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми заробітної плати за один місяць, допущено до негайного виконання.

Стягнуто з Державного агентства меліорації та рибного господарства України в дохід держави судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що роботодавець не довів законність звільнення працівника.

Рішення оскаржено в апеляційному порядку Державним агентством меліорації та рибного господарства. Вважаючи рішення несправедливим та незаконним, таким, що постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального закону, апелянт просить його скасувати, ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції жодних доводів, пояснень та заперечень Держрибагентства не дослідив та не взяв до уваги, у зв`язку з чим неповно встановив обставини, що мають значення для справи.

Зокрема, місцевий суд залишив поза увагою той факт, що позивача було звільнено з посиланням на норми укладеного з ним контракту. В оскаржуваному рішенні суд послався на те, що позивач приступив до виконання обов`язків генерального директора у квітні 2021 року, не здійснював керівництво підприємством протягом усього ІІ кварталу 2021 року, тому покладання на позивача повної відповідальності за невиконання показників ефективності використання державного майна і прибутку, а також майнового стану підприємства за ІІ квартал 2021 року не може вважатись об`єктивним та обґрунтованим. Апелянт не погоджується з такою позицією суду, оскільки відповідно до умов трудового контракту на керівника підприємства покладено підвищену відповідальність, на що останній погодився при підписанні контракту 12.04.2021.

Суд не врахував, що ОСОБА_1 за час перебування на посаді не здійснив заходи щодо погашення податкового боргу. Навпаки з 13.04.2021 до 06.08.2021 цей борг збільшився на 156,5 тис. грн. Пунктом 96.4 ст. 96 Податкового кодексу передбачено, що виникнення у державного або комунального підприємства податкового боргу є підставою для розірвання трудового договору (контракту) з керівником підприємства.

Вважаючи, що процедура звільнення ОСОБА_1 була повністю законною, а рішення з приводу його поновлення на посаді безпідставним, апелянт просить рішення скасувати, ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, що становить принцип диспозитивності цивільного судочинства.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

З матеріалів справи встановлено такі обставини.

Згідно з п.1 Положення про Державне агентство рибного господарства України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.09.2015 № 895, Держрибагентство є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері рибного господарства та рибної промисловості, охорони, використання та відтворення водних біоресурсів, регулювання рибальства, безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства. Відповідно до пп.16 п.12 вказаного Положення Голова Держрибагентства утворює, ліквідує, реорганізовує підприємства, установи, організації, затверджує положення про них (їх статути), в установленому порядку призначає на посаду та звільняє з посади їх керівників, виконує в межах повноважень, передбачених законом, інші функції з управління об`єктами державної власності, що належать до сфери управління Держрибагентства.

Державне підприємство «Науковий селекційно-генетичний центр рибництва», , належить до сфери управління Держрибагентства.

12.04.2021 між Держрибагентством та ОСОБА_1 укладено Контракт № 1, за умовами якого останнього призначено на посаду генерального директора ДП «Науковий селекційно-генетичний центр рибництва» на строк з 13.04.2021 по 12.04.2025.

Наказом Держрибагентства від 12.04.2021 року № 7-к позивача призначено на посаду на строк та на умовах, передбачених контрактом.

У пункті 5.3 Контракту №1 від 12.04.2021, укладеного між Держрибагентством та позивачем, передбачений перелік випадків, коли керівник підприємства може бути звільнений з посади, а контракт розірваний з ініціативи органу управління, у тому числі за пропозицією місцевого органу державної виконавчої влади, до закінчення терміну його дії.

З 01.09.2021 до 03.10.2021 позивач був тимчасово непрацездатним, що підтверджується листком непрацездатності серія АЛГ №301206 від 09.09.2021 (т.1 а.с. 85), листком непрацездатності серія АЛГ №292446 від 20.09.2021 (т.1 а.с. 86), медичним висновком про тимчасову непрацездатність від 21.09.2021 (т. 1 а.с. 87), медичним висновком про тимчасову непрацездатність від 01.10.2021 (т. 1 а.с. 87).

Наказом Держрибагентства №17-к від 06.09.2021 (т. 1 а.с. 17, 69) відповідно до п. 8 ч. 1 ст.36 КЗпП України на підставі пп. л), н) п. 5.3 Контракту №1 від 12.04.2021, укладеного з ОСОБА_1 припинено дію контракту та звільнено ОСОБА_1 з посади генерального директора підприємства з підстав, передбачених контрактом, згідно з пунктом 8 частини першої статті 36 КЗпП України в перший робочий день, наступний за днем закінчення тимчасової непрацездатності, зазначеним у документі про тимчасову непрацездатність. Підстава: подання начальника Управління з питань державної власності від 06.08.2021 №11.1/120 та лист Виконавчого органу Київської міської ради від 18.08.2021 №001-2032.

В поданні начальника Управління з питань державної власності від 06.08.2021 №11.1/120 зазначено, що після набрання чинності Законом України від 03.10.2019 № 157-ІХ «Про оренду державного та комунального майна» та введення його в дію (закон набув чинності з 01.02.2020) підприємством не приведено договори відповідального зберігання з правом користування у відповідність до вимог вказаного Закону. Зазначена оплата надходить відповідно до договорів відповідального зберігання державного майна, укладення яких, в свою чергу, є порушенням вимог Закону №157-ІХ, про що було відомо керівництву підприємства зі звіту та рекомендацій, наданих за результатами аудиту ДП «Науковий селекційно-генетичний центр рибництва» за період діяльності 2017-2018 роки та звітний період 2019 року від 27.12.2019 № 10/19, але директор підприємства жодних дій, направлених на виконання вимог законодавства та направлення відповідного повідомлення про намір розірвати договір не вчинив. Наслідком таких дій стало продовження строку дії договору та відповідно протиправне вибуття майна з володіння державного підприємства. Ураховуючи продовження дії укладеного договору з порушеннями законодавства про використання, оренду державного майна та невжиття заходів зі сторони підприємства щодо повернення об`єкту оренди після закінчення терміну дії договору, отримання орендної плати та інших платежів в 2021 році, ОСОБА_1 порушив умови Контракту в частині забезпечення контролю за законністю, ефективністю використання та збереження закріпленого за підприємством державного майна, за що передбачене дострокове припинення дії контракту.

Копія листа Виконавчого органу Київської міської ради від 18.08.2021 №001-2032 в матеріалах справи відсутня.

Наказом ДП «Науковий селекційно-генетичний центр рибництва» №81-к від 04.10.2021 (т. 1 а.с. 177, 190) звільнено ОСОБА_1 з посади генерального директора ДП «Науковий селекційно-генетичний центр рибництва» з 04.10.2021 з підстав, передбачених контрактом, п. 8 ч. 1 ст.36 КЗпП України. Компенсація за невикористану відпустку за період з 13.04.2021 до 04.10.2021 становить 11 календарних днів.

Переглядаючи рішення в межах доводів позовної заяви та апеляційної скарги, колегія суддів виходить із такого.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 6 Закону України «Про управління об`єктами державної власності» керівників державних підприємств, установ, організацій та господарських структур призначають на посаду та звільняють з посади, укладають і розривають з ними контракти уповноважені органи управління відповідно до покладених на них завдань, ці ж органи здійснюють контроль за дотриманням їх вимог.

Відповідно до частин третьої-шостої статті 65 ГК України для керівництва господарською діяльністю підприємства власник (власники) або уповноважений ним орган призначає (обирає) керівника підприємства.

У разі найму керівника підприємства з ним укладається договір (контракт), в якому визначаються строк найму, права, обов`язки і відповідальність керівника, умови його матеріального забезпечення, умови звільнення його з посади, інші умови найму за погодженням сторін. Керівника підприємства може бути звільнено з посади достроково на підставах, передбачених договором (контрактом) відповідно до закону.

Згідно із статтею 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України (частина третя статті 21 КЗпП України).

Контракт як особлива форма трудового договору повинен спрямовуватися на забезпечення умов для виявлення ініціативності та самостійності працівника, враховуючи його індивідуальні здібності та професійні навички, підвищення взаємної відповідальності сторін, правову і соціальну захищеність працівника (пункт 4 Положення про порядок укладання контрактів при прийнятті (найманні) на роботу працівників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 березня 1994 року № 170).

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 24 КЗпП України укладення трудового договору оформлюється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу.

Крім того, відповідно до статті 24 КЗпП України контракт укладається в письмовій формі, він є підставою для видання наказу (розпорядження) про призначення керівника на посаду (наймання на роботу) з дня, встановленого за угодою сторін у контракті.

За змістом наведених норм закону, працівник (у нашому разі - керівник державного підприємства) призначається на посаду на підставі наказу, а у контракті лише визначаються особливі умови роботи: строк трудових правовідносин, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці особи, яка призначена на посаду на умовах контракту, відповідальність.

Підставами припинення трудового договору є підстави, передбачені контрактом (пункт 8 частини першої статті 36 КЗпП України).

У контракті можуть визначатися додаткові, крім встановлених чинним законодавством, підстави його розірвання. У разі розірвання контракту з ініціативи роботодавця з підстав, установлених у контракті, але не передбачених чинним законодавством, звільнення проводиться за пунктом 8 статті 36 КЗпП України з урахуванням гарантій, встановлених чинним законодавством і контрактом (пункти 17 і 21 Положення про порядок укладання контрактів при прийнятті (найманні) на роботу працівників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 березня 1994 року № 170).

Велика Палата Верховного Суду у справі № 452/970/17 (провадження № 14-157цс19) дійшла висновку про те, що звільнення працівника на підставі пункту 8 частини першої статті 36 КЗпП України з формулюванням причини - невиконання чи неналежне виконання обов`язків, передбачених контрактом, не може вважатися законним без визначення конкретних умов контракту, які не виконував чи неналежним чином виконував працівник, і без встановлення на підставі належних і допустимих доказів допущених ним конкретних порушень.

У постанові від 21 травня 2014 року у справі № 6-33цс14 Верховний Суд України вказав, що звільнення працівника з підстав, не передбачених законом, або з порушенням установленого законом порядку свідчить про незаконність такого звільнення та тягне за собою поновлення порушених прав працівника. Відповідно до частини першої статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Таким чином, аналіз зазначених правових норм у їх сукупності з положеннями статті 43 Конституції України та статті 240-1 КЗпП України дає підстави для висновку про те, що за змістом частини першої статті 235 КЗпП України працівник підлягає поновленню на попередній роботі у разі незаконного звільнення, під яким слід розуміти як звільнення без законної підстави, так і звільнення з порушенням порядку, установленого законом.

Для звільнення працівника на підставі пункту 8 частини першої статті 36 КЗпП України необхідно встановити порушення конкретних умов контракту на підставі належних і допустимих доказів допущених ним конкретних порушень.

У цій справі встановлено, що згідно з наказом Держрибагентства від 12.04.2021 року №7-к позивача призначено на посаду генерального директора ДП «Науковий селекційно-генетичний центр рибництва» з 13.04.2021 на строк та на умовах, передбачених контрактом.

У пункті 5.3 Контракту №1 від 12.04.2021, укладеного між Держрибагентством та позивачем, передбачений перелік випадків, коли керівник підприємства може бути звільнений з посади, а контракт розірваний з ініціативи органу управління, у тому числі за пропозицією місцевого органу державної виконавчої влади, до закінчення терміну його дії.

Відповідно до наказу Держрибагентства №17-к від 06.09.2021 підставами розірвання контракту з позивачем визначено порушення законодавства щодо використання та збереження державного майна (пп. «л» п.5.3 Контракту) і невиконання показників ефективності використання державного майна і прибутку, а також майнового стану Підприємства (пп. «н» п.5.3 Контракту).

За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Верховний Суд у подібних справах наголошує, що законність звільнення у цій категорії справ повинен довести роботодавець (наприклад, постанова Верховного Суду від 17 лютого 2022 року, справа №608/1224/20).

Отже, роботодавець визначив підставами для розірвання контракту з працівником: порушення законодавства щодо використання та збереження державного майна (пп. «л» п.5.3 Контракту) і невиконання показників ефективності використання державного майна і прибутку, а також майнового стану Підприємства (пп. «н» п.5.3 Контракту).

Мотивуючи таке рішення, Держрибагентство зазначає, що ОСОБА_2 як генеральний директор підприємства не привів у відповідність до Закону України «Про оренду державного та комунального майна» договори відповідального зберігання з правом користування, що мало наслідком протиправне вибуття майна з володіння державного підприємства.

Крім того, за час з 13.04.2021 до 06.08.2021 збільшився податковий борг підприємства на 156,5 тис. грн.

Водночас матеріали справи не містять жодних доказів, на підставі яких апеляційний суд може встановити обставини збільшення податкового боргу. Крім того, в матеріалах справи відсутні договори відповідального зберігання, які позивач повинен був привести у відповідність до Закону України «Про оренду державного та комунального майна». Відсутні в матеріалах справи результати (акти) проведених перевірок ефективності використання державного майна, чи перевірки сплати податків та зборів, на підставі яких суд може перевірити доводи відповідача про законність звільнення ОСОБА_2 .

Як правильно встановив суд першої інстанції за відсутності доказівневиконання показників ефективності використання державного майна і прибутку, а також майнового стану підприємства, доводи відповідача (апелянта) є безпідставними.

Водночас, колегія суддів враховує, що контракт був укладений з позивачем строком на 5 років. Натомість позивач пропрацював на посаді кілька місяців,з 13.04.2021 до 06.08.2021. А тому колегія суддів розділяє зауваження суду першої інстанції про несправедливість покладання на позивача відповідальності за зростання податкового боргу, який існував набагато раніше до початку повноважень позивача на посаді генерального директора, а також за невиконання показників ефективності використання державного майна і прибутку за ІІ квартал 2021 року.

При перегляді рішення суду першої інстанції не встановлено порушень норм закону, оскільки відповідач не довів наявність порушень конкретних умов контракту на підставі належних і допустимих доказів допущених ним конкретних порушень.

З урахуванням того, що тягар доведення законності звільнення покладено саме на роботодавця, тому колегія суддів погоджується з висновком суду про задоволення позову.

Апеляційним судом перевірено порядок нарахування судом першої інстанції середнього заробітку за час вимушеного прогулу, порушень в розрахунках не встановлено. Крім того, апеляційна скарга не містить аргументів щодо незгоди з порядком нарахування середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Отже, колегія суддів не знаходить підстав для скасування законного та справедливого рішення, а тому в апеляційній скарзі належить відмовити.

З огляду на викладене, суд першої інстанції надав правильну оцінку правовідносинами, що виникли в даному випадку, аргументам позивача та апелянта надана вичерпна оцінки, проте підстав для скасування рішення не встановлено.

У зв`язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати залишаються за особою, яка їх понесла.

Керуючись ст. ст. 35, 258, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Державного агентства меліорації та рибного господарства України залишити без задоволення.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02 лютого 2022 року року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з часу складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 10 червня 2022 року.

Судді