КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/3451/2022 Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2022 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,

за участю секретаря Немудрої Ю.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Гончара 35» на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 04 листопада 2021 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Гончара 35» про визнання недійсним рішення та зобов`язання вчинити дії, -

встановив:

В провадженні Шевченківського районного суду м. Києва знаходиться на розгляді справа за позовом ОСОБА_1 до ОСББ «Гончара 35» про визнання недійсним рішення та зобов`язання вчинити дії.

04 листопада 2021 року на адресу Шевченківського районного суду м. Києва надійшла заява позивача про забезпечення позову, в якій він просив заборонити ОСББ «Гончара 35» вчиняти будь-які дії, які направлені на створення перешкод ОСОБА_1 у вільному та безперешкодному користуванні: електричним обладнанням та електричними мережами, які обслуговують квартиру АДРЕСА_1 , передусім електрощитовою, в якій міститься власний лічильник обліку електричної енергії квартири АДРЕСА_1 ; електричною енергією, яка постачається до квартири АДРЕСА_1 ; ліфтовими холами та ліфтами будинку АДРЕСА_2 ; поштовою скринькою, в яку надходить поштова кореспонденція до квартири АДРЕСА_1 .

Свою заяву обґрунтовував тим, що ОСББ «Гончара 35» є балансоутримувачем будинку АДРЕСА_2 та здійснює утримання вказаного будинку.

ОСББ «Гончара 35» по своїй суті є формою об`єднання співвласників всіх об`єктів нерухомості у вказаному вище будинку та є неприбутковою юридичною особою, яка забезпечує належне функціонування житлового комплексу.

Зазначав, що 01 грудня 2011 року позивачем зареєстровано за собою на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_1 .

26 вересня 2011 року в будинку АДРЕСА_2 було зареєстровано ОСББ «Гончара 35» з метою управління та утримання будинку, в якому знаходиться квартира позивача.

24 січня 2012 року між позивачем та відповідачем було укладено договір №81.12-35 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

У листопаді 2018 року відповідач почав вимагати сплати заборгованості по сплаті внеску утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 52542,50 грн.

У березні-квітні 2021 року позивачем було отримано вимогу відповідача про сплату заборгованості зі сплати внеску утримання будинку та прибудинкової території вже у розмірі 97938,11 грн.

Також вказував, що 15 квітня 2021 року представниками відповідача було відключено квартиру позивача від електроенергії (вимкнено перемикач включення/виключення електроенергії до квартири та змінено замок на дверцятах щитової, де міститься перемикач включення/виключення електроенергії до квартири) та заблоковано доступ позивача до користування ліфтом і поштовою скринькою.

20 квітня 2021 року представниками відповідача було зірвано усі пломби організації, яка постачає електроенергію на лічильнику обліку електроенергії та перерізано кабелі (проводи), по яким здійснюється передача електроенергії до лічильника облік електроенергії та потім до квартири позивача.

По вказаним фактам було здійснено неодноразові виклики поліції на гарячу лінію «102» та подано відповідні заяви поліцейським, які прибули на виклик позивача.

На підтвердження вказаних фактів до заяви про забезпечення позову було додано 8 заяв ОСОБА_1 та його дружини до Шевченківського УП ГУ НП в місті Києві.

Позивач зауважує, що вже більше 6 місяців квартира залишається без електроенергії та він вимушений підніматися до своєї квартири більше ніж на 10 поверхів пішки, оскільки позивачеві обмежено доступ до користування ліфтом.

Позивач також вказує, що його дружина, яка теж проживає в цій квартирі має захворювання коліна, навантаження через піднімання щодня сходами шкодить дуже її здоров`ю та може понести негативні наслідки.

На підтвердження вказаних фактів до заяви про забезпечення позову було додано довідку лікаря.

В аналогічних умовах проживають неповнолітні діти позивача, які зареєстровані та проживають разом із позивачем у квартирі.

Діти через відсутність електроенергії не можуть здійснювати дистанційне навчання, оскільки в умовах карантину навчання дітей здійснюється дистанційно через проведення занять в Zoom.

На підтвердження вказаних фактів до заяви про забезпечення позову було додано свідоцтва про народження дітей та картки реєстрації місця проживання дітей.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 04 листопада 2021 року, заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено.

Заборонено ОСББ «Гончара 35» вчиняти будь-які дії, які направлені на створення перешкод ОСОБА_1 у вільному та безперешкодному користуванні:

- електричним обладнанням та електричними мережами, які обслуговують квартиру АДРЕСА_1 , передусім електрощитовою, в якій міститься лічильник обліку електричної енергії квартири АДРЕСА_1 ;

- електричною енергією, яка постачається до квартири АДРЕСА_1 ;

- ліфтовими холами та ліфтами будинку АДРЕСА_2 ;

- поштовою скринькою, в яку надходить поштова кореспонденція до квартири АДРЕСА_1 .

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСББ «Гончара 35» подало апеляційну скаргу, посилаючись на те, що оскаржувана ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, постановленою з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, без повного та всебічного з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення питання.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, посилалося на те, що ОСББ «Гончара 35» не є власником багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 , і договір між ОСББ та співвласниками багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 не може бути укладено в силу положень законодавства України.

Зазначає, що багатоповерховий будинок по АДРЕСА_2 є спільною власністю всіх власників квартир, на підставі положень ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», Рішення Конституційного суду України від 02 березня 2004 року №4-рп/2004 по справі №1-2/2004, Рішення Конституційного суду України від 09 листопада 2011 року №14-рп/2011, ЗУ «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», ЗУ «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку».

З метою управління спільною неподільною власністю багатоквартирного будинку співвласниками багатоквартирного будинку: власниками квартир та нежитлових приміщень, створюється об`єднання співвласників багатоквартирного будинку - як спосіб прийняття легітимних колективних рішень щодо спільного майна.

Звертає увагу на те, що ОСББ «Гончара 35 не вчинялося жодних недобросовісних дій у відношенні ОСОБА_1 , оскільки саме рішенням загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 у встановленому чинним законодавством порядку і спосіб було прийнято легітимне рішення про можливість обмеження користування спільним майном співвласників, які порушують обов`язки щодо виконання рішень загальних зборів.

ОСОБА_1 не було обмежено у користуванні електроенергією і ліфтами, а співвласниками багатоквартирного будинку у порядку встановленому нормами ЦК України, ЗУ «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», ЗУ «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» було прийнято рішення про обмеження користування спільним майном багатоквартирного будинку.

Звертає також увагу на те, що відсутня будь-яка загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Просило скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 04 листопада 2021 року.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про задоволення заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач належним чином обґрунтував доцільність забезпечення позову визначеними у заяві способами.

Предмет позову по даній справі щодо зобов`язання вчинити дії та заявлений позивачем захід забезпечення позову є взаємопов`язаний з предметом спору, а невжиття заходів забезпечення може унеможливити ефективний захист прав позивача за захистом яких він звернувся до суду.

З висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, оскільки вони не ґрунтуються на матеріалах справи, а також не узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.

Відповідно до ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з п.3 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується зокрема встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин.

За правилами ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду.

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Крім того, у відповідності до ч.3 ст.150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Вказана норма імперативно встановлює, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позовними вимогами.

Згідно з ч.10 ст.150 ЦПК України, не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

За правилами п.3-4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Так, по справі встановлено, що між сторонами виник спір стосовно зобов`язання ОСББ «Гончара 35» не чинити ОСОБА_1 перешкод у вільному та безперешкодному користуванні: будь-якими приміщеннями загального користування будинку АДРЕСА_2 , у тому числі допоміжними; механічним, електричним, сантехнічним та іншим обладнанням, яке обслуговує квартиру АДРЕСА_1 , в тому числі, але не обмежуючись електрощитовою, в якій міститься власний лічильник обліку електричної енергії квартири АДРЕСА_1 ; електричною енергією, яка постачається до квартири АДРЕСА_1 ; будівлями і спорудами, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 , в тому числі, але не обмежуючись ліфтовими холами, поверховими коридорами, сходами, дахом, прибудинковим двором, паркінгом та підвалом будинку АДРЕСА_2 , сходами в паркінг з двору будинку АДРЕСА_2 .

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, ОСОБА_1 просив суд заборонити ОСББ «Гончара 35» вчиняти будь-які дії, які направлені на створення перешкод ОСОБА_1 у вільному та безперешкодному користуванні: електричним обладнанням та електричними мережами, які обслуговують квартиру АДРЕСА_1 , передусім електрощитовою, в якій міститься власний лічильник обліку електричної енергії квартири АДРЕСА_1 ; електричною енергією, яка постачається до квартири АДРЕСА_1 ; ліфтовими холами та ліфтами будинку АДРЕСА_2 ; поштовою скринькою, в яку надходить поштова кореспонденція до квартири АДРЕСА_1 .

Відтак, заходи забезпечення позову, які позивач просить вжити, є тотожними заявленим ним позовним вимогам, а тому задоволення заяви позивача про забезпечення позову призведе до вирішення спору по суті.

На вищезазначене суд першої інстанції уваги не звернув, та прийшов до помилкового висновку про задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, а тому оскаржувана ухвала не може бути визнана законною і обґрунтованою, у зв`язку з чим підлягає скасуванню із прийняттям постанови про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення у відповідності з вимогами ч.1 ст.376 ЦПК України є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст.367,374,376,381-384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Гончара 35» задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 04 листопада 2021 року скасувати і постановити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складений 13 червня 2022 року.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді Т.О. Писана

С.О. Журба