Справа № 135/733/21
Провадження № 22-ц/801/82/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Корнієнко О. М.
Доповідач:Ковальчук О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2022 рокуСправа № 135/733/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчука О. В.,

суддів : Панасюка О. С., Сала Т. Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ладижинського міського суду Вінницької області, ухвалене у цій справі 07 жовтня 2021 року суддею цього суду Корнієнком О. М., зі складанням його повного тексту 12 жовтня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

В липні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, мотивуючи його тим, що відповідач є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . До досягнення сином повноліття з відповідача стягувались аліменти на його утримання на користь позивача.

В даний час син досяг повноліття, продовжує навчання і є студентом денної форми навчання Уманського державного педагогічного університету ім. П. Г. Тичини, у зв`язку з чим позивач здійснює витрати, пов`язані з навчанням (оплата проїзду до навчального закладу, кошти на харчування, придбання одягу та взуття, необхідної літератури та канцелярських товарів), які в сукупності складають щомісячну суму близько 4000 грн. Крім того, позивач несе витрати на оплату навчання на контрактній основі, а саме: 13800 грн в рік. ОСОБА_3 не отримує стипендії, тому не може утримувати себе самостійно.

Пославшись на викладене ОСОБА_1 просила суд стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , який продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно з дати реєстрації позову і до закінчення дитиною навчання чи до досягнення 23 років. Стягнути з відповідача половину вартості навчання за договором про надання платних послуг № 495 від 16 вересня 2020 року в сумі 7000 грн.

Рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 07 жовтня 2021 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 19 липня 2021 року і до закінчення сином навчання, але не більш ніж до досягнення ним двадцяти трьох років. В решті вимог відмовлено, вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погодившись з ухваленим рішенням в частині визначення розміру аліментів, відповідач, посилаючись на порушення вимог ст. 263 ЦПК України щодо законності і обґрунтованості судового рішення, в апеляційній скарзі просить рішення суду змінити в цій частині, а саме стягувати з нього аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі 1/8 частини всіх видів його заробітку (доходу).

Правом на подання відзиву позивач не скористалась.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Апеляційний суд відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін з таких підстав.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а. с. 6).

Рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 11 лютого 2019 року у справі № 135/1696/18 змінено спосіб стягнення аліментів, що стягуються у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначивши їх у частці від доходу в розмірі однієї чверті (1/4 частини) його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття (а. с. 13-15).

Згідно договору про навчання у закладі вищої освіти № 158 від 16 вересня 2020 року ОСОБА_3 зарахований на перший курс денної форми освіти за спеціальністю 01411 середня освіта «фізична культура» Уманського державного педагогічного університету ім. Павла Тичини. Стипендію не отримує, навчання здійснюється за рахунок коштів фізичних осіб. Період навчання до 01 липня 2025 року (а. с. 9-10).

З договору про надання платної освітньої послуги № 495 від 16 вересня 2020 видно, що Уманський державний педагогічний університет ім. Павла Тичини та законний представник ОСОБА_3 - ОСОБА_1 уклали договір про надання платної освітньої послуги, загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 55200 грн, зокрема за перший рік навчання - 13800 грн (а. с. 11-12).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 36).

Рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 06 серпня 2013 року у справі № 135/1264/13-ц стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_6 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходів (заробітку), щомісячно, до досягнення дитиною повноліття (а. с. 34а - 35).

Згідно розрахункових листів за період з березня 2021 року по серпень 2021 року ОСОБА_2 офіційно працює слюсарем-ремонтником на ВП «Біогаз Ладижин» та отримує заробітну плату, з якої утримуються відрахування по виконавчих листах (а. с. 43-44).

З розрахунків, наданих Ладижинським відділом ДВС, вбачається, що за ОСОБА_2 рахується заборгованість по сплаті аліментів за ВП № 58794404 станом на 09 серпня 2021 року в розмірі 27256, 53 грн, а за ВП № 58147400 станом на 07 вересня 2021 року в розмірі 23159, 62 грн (а. с. 41-42).

Відповідно до довідки, виданої 01 вересня 2021 року КП «Ладижинська міська лікарня» Ладижинської міської ради, ОСОБА_2 знаходився на лікуванні у травматолога з діагнозом «закритий перелом дистального мета епіфіза променевої кістки і шиловидного відростка правої ліктьової кістки без значного зміщення уламків (травма побутова 30 серпня 2021 року), рекомендовано гіпсова іммобілізація 1 місяць.

З виписки № 2026/489 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого виданої КП «Ладижинська міська лікарня» Ладижинської міської ради видно, що ОСОБА_7 перебував з 27 вересня 2020 року по 01 жовтня 2020 року на стаціонарному лікуванні (а. с. 39).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Ладижин Вінницької області (а. с. 40).

Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України).

Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Як роз`яснено Пленумом Верховного Суду України у п. 20 постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Також при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Такі висновки узгоджуються з висновками Верховного Суду у постанові від 13 квітня 2021 року у справі № 308/4214/18.

Встановивши вказані вище обставини, суд першої інстанції, керуючись наведеними нормами матеріального права, врахувавши факти, що мають бути встановлені судом при розгляді такої категорії справ, а саме: досягнення сином 18-річного віку; продовження ним навчання на контрактній основі, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі, зокрема на оплату проїзду з м. Ладижин до м. Умань, необхідність оплати харчування, придбання одягу, взуття, канцелярських товарів та наявність інших необхідних життєвих витрат; стягнення з відповідача аліментів на утримання ОСОБА_5 та можливість надавати матеріальну допомогу у зв`язку з регулярним отриманням заробітної плати, дійшов вірного висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, визначивши аліменти, які підлягають стягненню, у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходів відповідача.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції дійшов висновку про офіційне працевлаштування відповідача на підставі припущень, а встановлення цього факту не входить до предмету доказування у цій справі по суті заявлених позовних вимог, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки факт регулярного отримання ОСОБА_2 заробітної плати підтверджується розрахунковими листами за період з березня 2021 року по серпень 2021 року, наданими ним самим, а за приписами ст. 199 СК України обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення їх повноліття виникає, зокрема, за наявності у батька можливості надавати таку допомогу.

Посилання скаржника в апеляційній скарзі на те, що стягнення з нього аліментів в розмірі 83,33 % заробітку (доходу) суперечить положенням ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», апеляційний суд також вважає безпідставними, оскільки при розгляді справ щодо способу виконання батьками обов`язку утримувати дитину, визначення розміру аліментів та їх зміну суд керується положеннями Сімейного кодексу України, а Законом України «Про виконавче провадження» визначено сукупність дій, спрямованих на примусове виконання прийнятих судом рішень, та не встановлено максимального чи мінімального розміру аліментів, які можуть бути стягнуті за такими рішеннями.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_3 не потребує матеріальної допомоги у зв`язку з тим, що з заробітної плати відповідача щомісячно відраховується 25% на його утримання, апеляційний суд відхиляє, оскільки вказана сума коштів стягується за виконавчим провадженням відкритим з виконання рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 11 лютого 2019 року у справі № 135/1696/18, за яким у ОСОБА_2 рахується заборгованість.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги наявність на утримані відповідача хворого батька, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки надані до суду першої інстанції докази на підтвердження цих доводів належним чином їх не підтверджують та не дають можливість встановити, що ОСОБА_6 несе додаткові витрати по забезпеченню цієї особи.

Всі інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до іншої оцінки доказів, ніж зроблена судом першої інстанції, однак висновків суду не спростовують, а тому також відхиляються.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного рішення, тому відповідно до положень ст.375ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 07 жовтня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили із дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Ковальчук

Судді : О. С. Панасюк

Т. Б. Сало

Текст постанови виготовлено 01 лютого 2022 року.