Справа № 347/466/22
Провадження № 2/347/312/22
17 червня 2022 року Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі :
головуючого судді Драч Д.С.,
за участі секретаря Борисової О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Косів в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: орган опіки і піклування Яблунівської селищної ради Косівського району Івано-Франківської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання,
ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що він є власником житлового будинку і присадибної земельної ділянки в АДРЕСА_1 , проживає та зареєстрований у цьому будинку, де з 2010 року зареєстровані ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та її син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , але вони з початку 2017 року проживають за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_2 із ОСОБА_1 спільне господарство не веде, за будинком не доглядає, за електрику та газопостачання кошти не сплачує. Позивач неодноразово звертався до ОСОБА_2 із проханням добровільно знятись з реєстрації у будинку АДРЕСА_1 , але - безрезультатно. Просить визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право на користування житловим приміщенням та зняти їх з реєстрації за місцем проживання.
Ухвалою суду від 01.04.2022 року було залучено до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_3 та в якості третьої особи орган опіки та піклування Яблунівської селищної ради Косівського району Івано-Франківської області.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, подав суду заяву із проханням розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання повторно не з`явилася, причини неявки невідомі, заяв, що перешкоджають розгляду справи, від неї не надходило, у визначений судом строк відзиву на позов не подавала, про час та місце розгляду справи повідомлена шляхом оголошення на офіційному веб-порталі Косівського районного суду «Судова влада» відповідно до вимог п. 2 ч.7 та ч.11 ст.128 ЦПК України, що не перешкоджає розгляду справи відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України.
Представник третьої особи подав до суду заяву із проханням розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує.
Отже, суд вважає за можливе в порядку ст.280 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
За вказаних обставин фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює, що відповідає ч.2 ст.247 ЦПК України.
Згідно ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Судом встановлено, що житловий будинок в с. Уторопи, присілок Царина, Косівського району, Івано-Франківської області належить на праві приватної власності позивачу ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності від 1999 року №38 виданого на підставі рішення Уторопської сільської ради (а.с.8).
Згідно державного акту серії ЯД №869925 ОСОБА_1 належить земельна ділянка площею 0.2500 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в с. Уторопи, Косівського району, Івано-Франківської області (а.с.7).
Згідно рішення від 17.03.2017 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 розірвано, неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 залишено на проживання біля матері. (а.с.9-11).
Згідно довідки Яблунівської селищної ради Косівського району Івано-Франківської області №103 від 17 лютого 2022 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 зареєстровані в господарстві ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.12).
Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї (а.с.13) в господарстві ОСОБА_1 зареєстрована колишня невістка ОСОБА_2 та онук ОСОБА_3 , але фактично вже більше 5 років не проживають на території села.
Згідно довідки Матеївецької сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області від 22.03.2022 року №1/3 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає без реєстрації в АДРЕСА_2 (а.с.24).
У відповідності до вимог ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Частиною 1 статті 321 ЦК України зазначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.322 ЦК України).
Відповідно до ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. А згідно вимог ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
У своєму позові позивач вказує на те, що досудове врегулювання спору виявилося безрезультатним.
Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Статтею 107 ЖК передбачено, що у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.
Враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 , будучи бувшим членом сім`ї позивача, не проживає в належному останньому житловому будинку понад рік разом із сином ОСОБА_3 , місце проживання якого визначено із ОСОБА_2 за рішенням суду і він самостійно не може визначати своє місце проживання в силу свого віку їх слід визнати такими, що втратили право користування спірним житловим приміщенням.
Відповідно до ст.7 Закону України від 11 грудня 2003 року №1382-ІV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Таким чином, як випливає із зазначеної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено винятково на підставі рішення суду: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.
Виходячи з того, що Закон №1382-ІV є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.
Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.
Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм цивільного законодавства (зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11).
За ст.3 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (далі за текстом «Закон») місцем проживання - житло, розташоване на території адміністративно - територіальної одиниці, в якому особа проживає.
За змістом ст.6, п.2 ч.1 ст.7 Закону особа зобов`язана зареєструватися за місцем проживання, підставою для зміни місця реєстрації може бути рішення суду про втрату права користування житлом.
Спірний будинок не є у розумінні вказаного закону місцем проживання відповідачів, тому вони підлягають зняттю з реєстрації у цьому будинку.
Таким чином, враховуючи наведені обставини, суд вважає, що відповідачів слід визнати такими, що втратили право користування житловим приміщенням у будинку АДРЕСА_1 в зв`язку із тим, що з 2017 року вони там фактично не проживають, що слугуватиме підставою для зняття їх з реєстраційного обліку у спірному будинку.
На підставі ст. ст. 72, 107 Житлового Кодексу України, ст.ст. 317, 319, 321, 386, 391, 405 ЦК України та керуючись ст.ст. 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд
Позов задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням у житловому будинку АДРЕСА_1 .
Заочне рішення суду може бути переглянуте Косівський районним судом Івано-Франківської області за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Д.С. Драч