Справа № 242/4848/21
Провадження № 2/242/385/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2022 року

Селидівський міський суд Донецької області у складі: головуючого судді Владимирської І.М., при секретарі Гречка К.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Селидіввугілля» про стягнення грошових коштів невиплачених при звільненні,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою про стягнення грошових коштів невиплачених при звільненні. Позовні вимоги мотивовані тим, що він з 30.05.2001 року по 06.01.2021 року перебував з відповідачем у трудових відносинах.06.01.2021 року його було звільнено у зв`язку з невідповідністю займаній посаді за станом здоров`я (з виплатою допомоги як пенсіонеру), відповідно до ст. 40 ч. 2 КЗпП України. Після звільнення відповідач заборгував йому заробітну плату та не виплатив її до теперішнього часу. Вважає, що відповідач таким чином порушив трудове законодавство, тому просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість з заробітної плати у розмірі 71 090 грн. 62 коп., та середній заробітку за час затримки розрахунку по день винесення рішення.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 20.09.2021 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 04.11.2021 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав повністю та просить суд слухати справу у його відсутність.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, надав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позовні вимоги визнаються частково: саме в частині невиплачених при звільненні грошових коштів у розмірі 63 557 грн. 14 коп., що складаються з: вихідної допомоги при звільненні за багаторічну працю у вугільній промисловості у зв`язку із виходом на пенсію в розмірі 55 185 грн. 365 коп.; вихідної допомоги при звільненні за станом здоров`я в розмірі 7828 грн. 87 коп.; допомоги по тимчасовій втраті працездатності за рахунок підприємства у розмірі 542 грн. 91 коп. Вважають, що вимоги в частині стягнення середнього заробітку за час затримки при звільненні задоволенню не підлягають, оскільки ОСОБА_1 відповідно до виписки від 17.11.2021 року № 04-14/3666 з табелю обліку робочого часу під землею гірника очисного забою дільниці № 4 ВП «Шахта «Котляревського» ДП «Селидіввугілля» за січень 2021 року, у день звільнення не працював та знаходився на лікуванні. Таким чином, з урахування того, що позивач у день звільнення не працював, тому відповідальність, яка встановлена ч. 1 ст. 117 КЗпП України щодо виплати середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку не повинна до нього застосовуватися. Крім того, позивачем з 11.01.2021 року по теперішній час до підприємства не направлялися та не надавалися вимоги про розрахунок належних сум. Просять суд позовні вимоги задовольнити частково, а саме вимоги в частині грошових коштів, невиплачених при звільненні у розмірі 63 557 грн. 14 коп. задовольнити, в частині позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку- відмовити.

Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до частини 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Основним законом України статтею 43 Конституції передбачено право кожної людини на труд, що включає можливість заробляти собі на життя працею. Зазначеному праву людини, яка належним чином виконує свої трудові обов`язки, в рівній мірі кореспондується обов`язок працедавця своєчасно та належним чином оплачувати труд працівника і своєчасно виплачувати йому заробітну плату.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно ст. 22 цього Закону суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) (справа «Суханов та Ільченко проти України» заяви № 68385/10 та 71378/10, справа «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини», заява N9 42527/98 тощо) «майно» може являти собою «існуюче майно» або засоби, включаючи «право вимоги» відповідно до якого заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання»/«правомірне очікування» (legitimateexpectation) стосовно ефективного здійснення права власності.

З матеріалів справи, вбачається, що згідно запису № 16 трудової книжки серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 прийнято до ВП «Шахта «Котляревська (Росія)» «ДП «Селидіввугілля» гірничим робітником очисного забою 5 розряду з повним робочим днем під землею, відповідно до наказу № 361к від 30.05.2001 року.

Згідно запису № 24 трудової книжки серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 11.01.2021 року звільнено за ст. 40 ч. 2 КЗпП Україниу зв`язку з невідповідністю займаній посаді за станом здоров`я (з виплатою допомоги як пенсіонеру), відповідно до наказу № 28к від 11.01.2021 року.

Як вбачається з довідки № 04-22/2761 від 12.08.2021 року, виданої ВП «Шахта «Котляревського» ДП «Селидіввугілля», станом на 13.08.2021 року ОСОБА_1 заробітна плата не виплачена у розмірі 63 557 грн. 14 коп., яка складається з: вихідна допомога при звільненні за багаторічну працю у вугільній промисловості у зв`язку із виходом на пенсію в розмірі 55 185 грн. 36 коп.; вихідна допомога при звільненні за станом здоров`я в розмірі 7828 грн. 87 коп.; допомога по тимчасовій втраті працездатності за рахунок підприємства у розмірі 542 грн. 91 коп.

Відповідно до ст. 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 Кодексу.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата усіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган, повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Згідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Таким чином, обов`язок із проведення з працівником розрахунку покладається на роботодавця незалежно від прохання працівника про вказану плату. Стаття 117 КЗпП України застосовується у разі несвоєчасної виплати належних працівнику від підприємства сум незалежно від наявності клопотання працівника про таку виплату.

Оформивши звільнення позивача та видавши йому трудову книжку, відповідач свій обов`язок із проведення з працівником розрахунку не здійснив, а тому є підстави для застосування до відповідача відповідальність за затримку розрахунку при звільненні, передбачену ст. 117 КЗпП України.

Згідно п. 6 постанови Пленуму Верховного суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» за своєю структурою заробітна плата складається: з основної - винагороди за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норм часу, виробітку, обслуговування, посадових обов`язків); із додаткової - винагороди за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці (доплати, надбавки, гарантійні й компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством, премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій); а також із заохочувальних та компенсаційних виплат - винагороди за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційних та інших грошових і матеріальних виплат, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад установлені цими актами норми.

Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку з затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Відповідно до роз`яснень, які надані Верховним судом України в постанові Пленуму № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» у разі застосування ст. 117 КЗпП України перебіг тримісячного строку звернення до суду починається з наступного дня після проведення зазначених виплат незалежно від тривалості затримки розрахунку.

Суд, вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по заробітній платі, вважає їх такими, що підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість у розмірі 63 557 грн. 14 коп. (вихідна допомога при звільненні за багаторічну працю у вугільній промисловості у зв`язку із виходом на пенсію в розмірі 55 185 грн. 365 коп.; вихідна допомога при звільненні за станом здоров`я в розмірі 7828 грн. 87 коп.; допомога по тимчасовій втраті працездатності за рахунок підприємства у розмірі 542 грн. 91 коп.)

Вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, суд встановив до наступне.

Згідно довідки № 04-22/2761 від 12.08.2021 року, виданої ВП «Шахта «Котляревського» ДП «Селидіввугілля», середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 складає 452 грн. 34 коп.

Відповідно до п. 2.27 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом від 29 липня 1993 року № 58, де прямо зазначається, що «днем звільнення вважається останній день роботи».

Тобто, день звільнення ОСОБА_1 це останній день, коли працівник перебуває у трудових відносинах з роботодавцем.

Отже, оскільки останнім днем роботи ОСОБА_1 був «30 травня 2021 року», тому суд вважає необхідно здійснити розрахунок середнього заробітку з наступного дня після його звільнення 31.05.2021 року.

Згідно листа № 3501-06/219 від 12.08.2020 року Мінсоцполітики України «Про розрахунок норми тривалості робочого часу в 2021 році» та № 47-03/520 від 12.08.2021 року Мінсоцполітики України «Про розрахунок норми тривалості робочого часу в 2022 році» та ЗУ № 2136- ІХ від 15.03.2022 року " Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану" кількість робочих днів позивача з 31.05.2021 року (наступний день звільнення) по 15.06.2022 року (день ухвалення судового рішення) виходячи із зазначеного листи складає 264 днів, тому сума середнього заробітку за затримку розрахунку складає 119 417 грн. 76 коп. з розрахунку 452 грн. 34 коп.(середньоденна заробітна плата) х 264 (кількість робочих днів з дня звільнення по день ухвалення рішення).

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини по справі, надані суду докази, які були досліджені в судовому засіданні, прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку підлягають задоволенню у розмір 119417 грн. 76 коп.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання зокрема, чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає суму, що підлягає стягненню, з урахуванням утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача має бути стягнуто витрати, пов`язані із сплатою судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, від сплати судового збору звільняються.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», якою закріплені ставки судового збору, за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру судовий збір становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позивач ОСОБА_1 у відповідності до положень п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору за вимогою про стягнення заробітної плати, тому відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, на користь позивача підлягає стягненню судовий збір з урахуванням пропорційності до задоволеної частини позовних вимог, а саме в частині позовних вимог щодо стягнення заборгованості по заробітній платі у сумі 811 грн. 75 коп. (89,4%)

Враховуючи те, що пільга щодо сплати судового збору, передбачена п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» не поширюється на вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, тому відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в частині позовних вимог щодо стягнення середнього заробітку у сумі 908 грн. 00 коп.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 38, 40, 116, 117, 232, 237-1, 264, 430 КЗпП України,ст.ст. 12, 13, 76, 81, 133, 137, 141, 258, 259, 265, 268 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 ) до Державного підприємства «Селидіввугілля» (місцезнаходження: 85400, Донецька область, м. Селидове, вул. К.Маркса 41а) про стягнення грошових коштів невиплачених при звільненні - задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Селидіввугілля» (місцезнаходження: 85400, Донецька область, м. Селидове, вул. К.Маркса, буд. 41, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (ІПН НОМЕР_2 ), заборгованість по заробітній платі у розмірі 63557(шістдесят три тисячі п`ятсот п`ятдесят сім) грн. 14 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнення у розмірі 119 417(сто дев`ятнадцять гривень чотиреста сімнадцять) грн. 76 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Суми, що підлягають стягненню, визначені з урахуванням утримання прибуткового податку та інших обов`язкових платежів.

Допустити негайне виконання рішення в межах платежів за один місяць.

Стягнути з Державного підприємства «Селидіввугілля» (місце знаходження: 85400, Донецька область, м. Селидове, вул. К.Маркса, буд. 41, ) на користь держави судовий збір у розмірі 811(вісімсот одинадцять) грн. 75 коп.

Стягнути з Державного підприємства «Селидіввугілля» (місце знаходження: 85400, Донецька область, м. Селидове, вул. К.Маркса, буд. 41, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (ІПН НОМЕР_2 ), судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.М. Владимирська