Справа № 352/2590/21
Провадження № 2/352/203/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2022 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючого судді Струтинського Р.Р.

з участю секретаря Гребінника В.М.

розглянувши у судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Тисменицького відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) про стягнення 3% річних та інфляційних витрат, -

в с т а н о в и в :

Позивач 02.12.2021 р. звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення 3% річних та інфляційних витрат.

Заявлений позов позивач обґрунтовував тим, що 15.08.2013 р. відбулися прилюдні торги з продажу нерухомого майна, що знаходиться у АДРЕСА_1 . Прилюдні торги проводилися ПП «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» на підставі договору № 15/065/13-І від 11.03.2013 р. Переможцем даних торгів став позивач. 29.08.2013 р. позивачем на рахунок ВДВС Тисменицького РУЮ були сплачені кошти за будинковолодіння в розмірі 141680 грн. Рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області у справі №352/3390/13-ц від 10.10.2014 р., яке залишено без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ було визнано недійсними вказані прилюдні торги з продажу нерухомого майна, яке належало попередньому власнику ОСОБА_2 та знаходиться в АДРЕСА_1 . 24.03.2015 р. позивач звернувся до відділу ДВС Тисменицького РУЮ із заявою про повернення коштів, що були сплачені ним за результатами проведених торгів. Проте вимоги листа не були виконані, внаслідок чого позивач змушений був звертатись до суду із заявою про стягнення сплачених коштів. Рішенням Тисменицького районного суду від 22.06.2020 р. позов задоволено, стягнуто з відділу ДВС Тисменицького РУЮ на користь ОСОБА_1 кошти у розмірі 141680 грн, постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 01.12.2020 р. рішення Тисменицького районного суду залишено без змін. 19.02.2021 р. відповідачем було виконано рішення Тисменицького районного суду та перераховано на рахунок позивача 141680 грн. Таким чином, вказаним судовим рішенням було встановлено факт безпідставного неповернення грошових коштів позивачу з моменту звернення- 24.03.2015 р. по день фактичного зарахування коштів на розрахунковий рахунок позивача- 19.02.2021 р. Тому позивачу належить право на стягнення 3% річних та інфляційних втрат з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту усунення. Виходячи із загальної суми заборгованості, 3% річних становлять 25129,76 грн, інфляційні втрати становлять 114562,45 грн. Просив стягнути з відповідача в загальному 139692,21 грн та судові витрати.

Відповідач у поданому відзиві позов не визнав, мотивуючи, що на виконанні у ВДВС Тисменицького РУЮ знаходилось виконавче провадження № 34302901 з примусового виконання виконавчого напису № 2276 від 28.08.2012 р., вчиненого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Юрчаком О.В. про стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ «Ерсте Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк» 615615,48 грн та 3950 грн витрат, пов`язаних із вчиненням виконавчого напису, шляхом звернення стягнення на нерухоме майно, яке згідно договору іпотеки було передано в іпотеку ПАТ «Ерсте Банк». В рамках даного виконавчого провадження 15.08.2013 р. Івано-Франківською філією «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» були проведені прилюдні торги, що підтверджується протоколом № 15/065/13-І-І з реалізації нерухомого майна. 05.09.2013 р. старшим державним виконавцем ВДВС Тисменицького РУЮ Тимонько І.М. складено акт про проведені прилюдні торги предмета іпотеки. Переможцем даних торгів став позивач ОСОБА_1 . Сплачені позивачем на рахунок ДВС Тисменицького РУЮ кошти за придбане нерухоме майно було перераховано стягувачеві ПАТ «Фідобанк» згідно платіжного доручення № 1790 від 17.02.2014 р. в сумі 128709,09 грн. Після проведення торгів ОСОБА_2 звернувся з позовом до суду про визнання таким, що не підлягає виконанню та скасування виконавчого напису нотаріуса, визнання недійсними прилюдних торгів та скасування акту про проведені прилюдні торги. Рішенням Тисменицького райсуду від 06.06.2014 р. у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено. Рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 10.10.2014 р. рішення Тисменицького районного суду скасовано, та ухвалено нове, яким позов задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис нотаріуса від 28.08.2012 р., визнано недійсними прилюдні тори, проведені 15.08.2013 р. з реалізації нерухомого майна та скасовано акт про проведені прилюдні торги від 05.09.2013 р. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.02.2015 р. рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 10.10.2014 р. залишено без змін. У 2019 році позивач звернувся з позовом до ВДВС Тисменицького РУЮ про стягнення сплачених коштів. 01.07.2019 р. Тисменицьким РВ ДВС надіслано до АТ «Фідобанк» обґрунтованого листа про повернення отриманих коштів. Однак кошти так і не надійшли на рахунок Тисменицького РВ ДВС. Заочним рішенням Тисменицького районного суду від 22.06.2020 р. задоволено позов ОСОБА_1 , стягнуто з відділу ДВС на його користь 141680 грн та 1416,80 грн судових витрат. Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 01.12.2020 р. рішення Тисменицького районного суду залишено без змін. Звертаючись 24.03.2015 р. із заявою про повернення коштів в сумі 141680 грн позивач не ставив вимогу про сплату боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3% річних, а також не заявляв такої вимоги і при зверненні у грудні 2019 року з позовом про стягнення коштів. Тому позов вважає необґрунтованим. Позивач вказує, що обов`язок повернення йому коштів виник з моменту звернення- 24.03.2015 р., однак навіть якщо позовні вимоги заявлено обґрунтовано, то нарахування 3% річних та інфляційних втрат необхідно проводити з дня набрання рішенням Тисменицького районного суду ві 22.06.2020 р. законної сили, тобто з 01.12.2020 р. по 19.02.2021 р. Вимоги про стягнення інфляційних втрат та 3% річних обтяжені строком позовної давності. Позивач вважає порушеним своє право з 24.03.2015 р., при цьому до суду з даним позовом звернувся лише в грудні 2021 року, тобто зі значним пропуском строку позовної давності. Просив відмовити у задоволенні позову.

Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, у поданій суду заяві представник позивача просив справу розглянути у відсутності сторони позивача, позов підтримав у повному обсязі, просив його задоволити.

Представник відповідача у судовому засіданні 03.05.2022 р. позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Встановлено, що 15.08.2013 р. на підставі договору № 15/065/13-І від 11.03.2013 р., укладеному між ПП "Спеціалізоване підприємство «Юстиція» та відділом ДВС Тисменицького РУЮ, відбулися прилюдні торги з продажу нерухомого майна- будинковолодіння по АДРЕСА_1 . Переможцем даних торгів став позивач ОСОБА_1 , який 29.08.2013 р. на рахунок ВДВС Тисменицького РУЮ сплатив кошти за будинковолодіння у сумі 141680 грн.

Рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області у справі №352/3390/13-ц від 10.10.2014 р., яке залишено без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ було визнано недійсними вказані прилюдні торги з продажу нерухомого майна, яке належало попередньому власнику ОСОБА_2 .

З даного приводу позивач ОСОБА_1 24.03.2015 р. звернувся до відділу ДВС Тисменицького РУЮ із заявою про повернення йому сплачених за будинковолодіння коштів у розмірі 141680 грн (а.с.10). Однак відповідачем вимоги листа виконані не були.

Рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 22.06.2020 р. задоволено позов ОСОБА_1 про стягнення з відділу ДВС Тисменицького РУЮ грошових коштів у сумі 141680 грн, яке постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 01.12.2020 р. залишено без змін (а.с.5-8).

Відповідачем 19.02.2021 р. виконано рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області та перераховано на рахунок позивача НОМЕР_1 грн, що підтверджується копією рахунку АТ КБ «Приватбанк» від 19.11.2021 р. (а.с.11).

Відповідно до частини першої статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом цієї норми правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана сплатити на користь другої сторони гроші, є грошовим зобов`язанням.

Грошові зобов`язання охоплюють усі сфери суспільного життя і виникають насамперед у сфері приватноправових (цивільно-правових) відносин.

У зв`язку зі стягненням на підставі рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 22.06.2020 року з відділу ДВС Тисменицького РУЮ на користь позивача ОСОБА_1 коштів у сумі 141680 грн, між сторонами склалися правовідносини, що є грошовим зобов`язанням.

У відповідності з вимогами ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем заявлено до стягнення 3% річних у розмірі 25129,76 грн та інфляційні втрати у розмірі 114562,45 грн за період з 24.03.2015 р. по 19.02.2021 р.

Відповідачем у поданому відзиві заявлено про застосування строку позовної давності.

Главою 19 ЦК України визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність.

Аналіз змісту наведених норм матеріального права у їх сукупності дає підстави для висновку, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених статті 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки (стаття 257 цього Кодексу).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (стаття 267 ЦК України).

Порядок відліку позовної давності наведено у статті 261 ЦК України. Зокрема, відповідно до частини першої цієї статті перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3% річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України), а тому зобов`язання відповідача перед позивачем можна вважати припиненим у день остаточного погашення заборгованості, стягнутої за судовим рішенням.

Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та 3% річних за увесь час прострочення, у зв`язку із чим таке зобов`язання є триваючим.

У своїй постанові від 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц (провадження № 14-254цс19) Велика Палата Верховного Суду погодилась з висновками Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеними у постановах від 10 та 27 квітня 2018 року у справах № 910/16945/14 та № 908/1394/17, від 16 листопада 2018 року у справі № 918/117/18, від 30 січня 2019 року у справах № 905/2324/17 та № 922/175/18, від 13 лютого 2019 року у справі № 924/312/18, про те, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Позивачем заявлено стягнення 3% річних та інфляційних втрат за період з 24.03.2015 р. по 19.02.2021 р., при цьому з даним позовом позивач звернувся 02.12.2021 р.

Право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Таким чином, правильним є нарахування 3% річних та інфляційних втрат за період з 03.12.2018 р. ( початок трирічного строку) по 19.02.2021 р. (дата виконання рішення суду).

Розрахунок 3 % річних за період з 03.12.2018 р. по 19.02.2021 р. наступний: 141680 грн х 3%= 4250,40 грн : 365 дн.= 11,64 грн за день х 809 дн.= 9416,76 грн.

З урахуванням зведеної таблиці індексів інфляції суд визначає суму інфляційних втрат у розмірі 17993,36 грн наступним чином.

Із суми боргу 141680 грн за грудень 2018 р. індекс інфляції 100,8%, за період з 01.01.2019 р. по 31.12.2019 р. індекс інфляції 104,1% , за період з 01.01.2020 р. по 31.12.2020 р. індекс інфляції 105,0%, за період з 01.01.2021 р. по 19.02.2021 р. індекс інфляції 102,3%, що становить 112,7% х 141680=159673,36 грн 141680 грн= 17993,36 грн.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. З відповідача слід стягнути у користь позивача 27410,12 грн, що становить 9416,76 грн 3% річних,17993,36 грн інфляційних втрат.

З урахуванням вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з відповідача слід стягнути на користь позивача 274,08 грн витрат по сплаті судового збору.

У рамках розгляду даної справи позивачем понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5300 грн, що підтверджується договором про надання правової допомоги від 16.11.2021 р. та додатком №1 до договору (а.с.36-37), актом виконаних робіт (а.с.38), рахунком-фактурою №09/12 від 09.12.2021 р. (а.с.39), копією квитанції 0.0..1 від 31.12.2021 р. (а.с.40).

З урахуванням вимог п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України, згідно якого інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з огляду на те, що заявлені позивачем вимоги на суму 139692,21 грн задовольняються судом на суму 27410,12 грн, що становить 19,62 %, розмір понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу складає 1039,86 грн.

На підставі наведеного, відповідно до ст. 257, 261, 267, 509, 599, 625, ЦК України, керуючись ст. 141, 263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до Тисменицького відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) про стягнення 3% річних та інфляційних витрат задоволити частково.

Стягнути із Тисменицького відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 27410 (двадцять сім тисяч чотириста десять) грн 12 коп боргу, що складається з 9416,76 грн 3% річних, 17993,36 грн інфляційних втрат, та 1313 (одну тисячу триста тринадцять) грн 94 коп судових витрат, а всього 28724 (двадцять вісім тисяч сімсот двадцять чотири) грн 06 коп. .

У решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: Тисменицький відділ державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), м. Тисмениця, вул. К.Левицького,4 Івано-Франківської області, .

Повне судове рішення складено 15.06.2022 р.

Суддя Руслан СТРУТИНСЬКИЙ