Справа № 2-174/11
Провадження №6/367/82/2022
УХВАЛА

Іменем України

19 січня 2022 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді Кравчук Ю.В.,

за участю:

секретаря судових засідань Шаповала О.О.,

приватного виконавця виконавчого округу Київської області Микитин О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Ірпені подання приватного виконавця виконавчого округу Київської області Микитин Оксани Степанівни про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, -

встановив:

14.12.2021 приватний виконавець виконавчого округу Київської області Микитин Оксана Степанівна звернулася до суду з поданням, в якому просить суд вирішити питання про звернення стягнення на земельну ділянку (предмет іпотеки), за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого Звєрьковою Н.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 18.09.2009 за реєстровим №3883.

В поданні приватний виконавець зазначає, що на виконанні у неї перебуває виконавче провадження АСВП № 62763110, щодо примусового виконання виконавчого листа (дубліката) № 2-174/2011 виданого 20.06.2017 Ірпінським міським судом Київської області, резолютивною частиною якого вказано: Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Енергобанк» борг за договором про надання споживчого кредиту від 17.12.2007 № 20761 у розмірі 2026134,41 грн., судові витрати у розмірі 1700,00 грн. державного мита, 120,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Ухвалою Ірпінського міського суду №2-174/11 від 23.12.2019 замінено сторону виконавчого провадження (стягувача) з Публічного акціонерного товариства «Енергобанк» (код 1935776) на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Геліос» (код 42322556) з примусового виконання виконавчого листа, виданого на підставі рішення Ірпінського міського суду Київської області по справі № 2-174/11 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 3, 4, 24 - 27 Закону України «Про виконавче провадження», 07.08.2020 приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 62763110, копії постанови скеровано сторонам виконавчого провадження. Постанову про відкриття виконавчого провадження та інші документи виконавчого провадження скеровано боржнику за адресою, зазначеною у виконавчому документі: АДРЕСА_2 , рекомендованою кореспонденцією.

Згідно повідомлення Пенсійного фонду України, інформації щодо осіб- боржників, які отримують пенсію та осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи - у відношенні ОСОБА_1 не виявлено.

Державною фіскальною службою України повідомлено, що інформація щодо джерел отримання доходів в ДРФО, а також інформація щодо наявних рахунків у відношенні ОСОБА_1 відсутня.

Одночасно з відкриттям виконавчого провадження, 07.08.2020 приватним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника, яку скеровано до банківських установ. Так, згідно відповідей АТ КБ «Приват Банк», АТ «Універсал Банк», АТ «Ощадбанк», АТ «Ідея банк», АТ «ТАСКОМБАНК» у боржника відсутні рахунки, відкриті у банківських установах.

На належний боржнику транспортний засіб автомобіль марки JAGUAR, модель ХJ8, VIN НОМЕР_1 , номер двигуна НОМЕР_2 , № двигуна - 3555, рік випуску 2006, колір - чорний, державний номерний знак НОМЕР_3 , накладено арешт та оголошено у розшук постановами від 01.09.2020, станом на 25.01.2021 зазначений транспортний засіб не розшукано.

Також, постановою від 14.08.2020 описано та арештовано належне боржнику нерухоме майно (предмет іпотеки) земельну ділянку загальною площею 0,1 га, кадастровий номер - :01:048:0098, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Комунальним підприємством Київської обласної ради «Зберігач» листом від 03.09.2020 № 216 повідомлено, що квартира АДРЕСА_3 зареєстрована на праві спільної сумісної власності за ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Право спільної сумісної власності зареєстровано на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_4 від 30.12.1993, виданого виконавчим комітетом Ірпінської міської ради, згідно з розпорядженням № 116 від 27.12.1993.

Виходом приватного виконавця за адресою, зазначеною у виконавчому документі: АДРЕСА_2 , рухомого майна та грошових коштів, належних боржнику не виявлено, про що складено акт приватного виконавця від 05.12.2020.

За поданням приватного виконавця, ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 22.12.2020 у справі № 367/6025/20 визначено розмір частки боржника у майні, яким він володіє у спільній сумісній власності, а саме: 1/3 частину квартири АДРЕСА_3 .

Зазначене майно боржника передано на реалізацію за ціною 248 090, 00 грн. Від реалізації 1/3 частини квартири АДРЕСА_3 , належної боржнику на рахунок приватного виконавця з обліку депозитних сум надійшли кошти в сумі 164 979,85 грн., які розподілені в установленому законом порядку.

Станом на 02.12.2021 залишок непогашеної заборгованості за виконавчим документом становить 1 889 790,91 грн.

Посилаючись на ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», приватний виконавець вказує, що у боржника відсутні грошові кошти, джерела доходу та інше рухоме майно. Транспортний засіб, належний боржнику, станом на 02.12.2021 не розшукано. Звернути стягнення на єдине виявлене майно боржника - на земельну ділянку, неможливо у зв`язку з відсутністю її державної реєстрації в установленому законом порядку. Таким чином, приватним виконавцем додержано вимог щодо черговості звернення стягнення на майно боржника.

Згідно договору іпотеки від 18.09.2009 № 3886, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Звєрьковою Н.В. боржником передано в іпотеку АБ «ЕНЕРГОБАНК» (в подальшому іпотеку відступлено ТОВ «ФК «ГЕЛІОС»): земельну ділянку, площею 0,1000 га, кадастровий номер :01:048:0098, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно пункту 1.3. Договору іпотеки - земельна ділянка належить Іпотекодавцю (боржнику) на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого Звєрьковою Н.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 18.09.2009 року за реєстровим №3883. Згідно пункту 5.1. Договору купівлі-продажу право власності на земельну ділянку виникає у Покупця (боржника) з моменту державної реєстрації цього права. Згідно державного акта про право власності на землю серія ЯЖ №677059, виданого 11 грудня 2008 року відділом земельних ресурсів м.Ірпінь, право власності зареєстровано за ОСОБА_4 .

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на дату подачі подання земельна ділянка зареєстрованою не значиться.

Отже, ОСОБА_1 не вчинено дій щодо державної реєстрації земельної ділянки в установленому законом порядку.

Такі дії боржника перешкоджають проведенню виконавчих дій щодо звернення стягнення на предмет іпотеки та унеможливлюють фактичне виконання судового рішення.

В судовому засіданні приватний виконавець Микитин О. С. підтримала подання та просила його задовольнити.

Заслухавши пояснення приватного виконавця, дослідивши матеріали подання, суд прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Київської області Микитин Оксани Степанівни перебуває виконавче провадження № 62763110, щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-174/2011, виданого 20.06.2017 Ірпінським міським судом Київської області, відповідно до якого суд вирішив стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Енергобанк» борг за договором про надання споживчого кредиту від 17.12.2007 № 20761 у розмірі 2026134,41 грн., судові витрати у розмірі 1700,00 грн. державного мита, 120,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 23.12.2019, задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Геліос» про заміну позивача/стягувача правонаступником. По справі № 2-174/11 за позовом ПАТ «Енергобанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості: замінено позивача - Публічне акціонерне товариство «Енергобанк» (код СДРПОУ: 19357762, юридична адреса: 04071, м. Київ, вул. Воздвиженська, буд. 56) на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Геліос» (, юридична адреса: 04071, м. Київ, вул. Нижній Вал, буд. 7-9) у справі 2-174/11 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 ; замінено стягувача - Публічне акціонерне товариство «Енергобанк» (, юридична адреса: 04071, м. Київ, вул. Воздвиженська, буд. 56) на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Геліос» (, юридична адреса: 04071, м. Київ, вул. Нижній Вал, буд. 7-9) з примусового виконання виконавчого листа, виданого на підставі рішення Ірпінського міського суду Київської області по справі № 2-174/11 від 27.10.2016 року, про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 .

Відповідно до копії договору купівлі-продажу земельної ділянки від 18.09.2009, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Звєрковою Н. В., зареєстровано в реєстрі за № 3883, ОСОБА_4 передав у власність, а ОСОБА_1 прийняв у власність належну ОСОБА_4 на праві власності земельну ділянку, площею 0,1000 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 . Земельна ділянка, що відчужується, належить ОСОБА_4 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 677059, виданого Відділом земельних ресурсів у м. Ірпені, 11 грудня 2008 року, на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу від 25 липня 2008 року № 2904, та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 79.

Відповідно до п. 3.1 вказаного договору, земельна ділянка знаходиться під забороною відчуження на підставі Договору іпотеки, посвідченого Тверською І.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 25 липня 2008 року за реєстром № 2907. Відповідно до п. 5.1 договору, право власності на земельну ділянку виникає у Покупця з моменту державної реєстрації цього права.

Згідно договору іпотеки від 18.09.2009 № 3886, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Звєрьковою Н. В., для забезпечення своєчасного виконання зобов`язань за кредитним договором, в тому числі по сплаті всіх сум по зазначеному договору, відшкодуванню збитків, завданих прострочкою виконання, сплаті пені, ОСОБА_1 передає Акціонерному банку «Енергобанк» на умовах, передбачені цим Договором в іпотеку нерухоме майно, а саме земельну ділянку, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,1000 га, кадастровий номер :01:048:0098, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Земельна Ділянка належить ОСОБА_1 на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого Зверьковою Н.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 18 вересня 2009 року за реєстром № 3883, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів за № 3624322 від 18 вересня 2009 року.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

За положеннями частин першої і четвертої статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

За змістом статті 41 Закону України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на електронних аукціонах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону.

Виконавче провадження є процесуальною формою, що гарантує примусову реалізацію рішення суду, яким підтверджені права та обов`язки суб`єктів матеріальних правовідносин цивільної справи.

Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Розділом шостим цього Закону визначається загальний порядок звернення стягнення на майно боржника. Серед іншого, відповідно до частини першої статті 48 звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Положеннями статті 51 Закону України «Про виконавче провадження» визначено особливості звернення стягнення на заставлене майно. Зокрема, згідно із частиною сьомою цієї статті примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

Отже, за змістом цієї статті підставою для застосування положень Закону України «Про іпотеку» до спірних правовідносин є звернення стягнення на предмет іпотеки, тобто його арешт, вилучення та примусова реалізація.

Таким чином, норми Закону України «Про виконавче провадження» допускають звернення стягнення на предмет іпотеки в ході процедури виконавчого провадження без судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, в межах процедури стягнення коштів з іпотекодавця на користь іпотекодержателя.

Якщо за судовим рішенням з відповідача стягнуто кредитну заборгованість, то суд не може змінити спосіб виконання такого рішення суду на звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки виконання рішення суду про стягнення заборгованості має виконуватися за рахунок усього майна, що належить боржнику.

Відповідно до порядку примусового звернення стягнення коштів з боржника, врегульованого Законом України «Про виконавче провадження», першочергово звертається стягнення на відповідні кошти боржника, рухоме майно, а за його відсутності на об`єкти нерухомості.

Оскільки статтею 575 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) іпотеку визначено як окремий вид застави, норми Закону України «Про виконавче провадження» дозволяють звернути стягнення на іпотечне майно для задоволення вимог іпотекодержателя.

Таким чином, відповідно до норм Закону України «Про виконавче провадження», виконавцю дозволено передавати на реалізацію предмет іпотеки в ході примусового виконання рішень судів про стягнення на користь іпотекодержателя заборгованості, яка випливає із забезпечених іпотекою зобов`язань, за таких умов:

- відсутність у боржника будь-якого іншого майна, на яке можна першочергово звернути стягнення; наявність заборгованості виключно перед іпотекодержателем;

- дотримання порядку реалізації майна, визначеного Законом України «Про іпотеку».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно частини першої статті 5 Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Статтею 10 Закону встановлено, що заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у томучислі якщовони перебуваютьв іншихосіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до частини першої, другої статті 18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Пунктом 1 частини першої статті 26 Закону встановлено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною першою статті 48 Закону встановлено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Згідно частини третьої, четвертої статті 50 Закону у разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом.

Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам.

У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Відповідно до частини десятої статті 440 ЦПК України питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 18.09.2009 вищезазначена земельна ділянка придбана боржником у власність. Таким чином ОСОБА_1 являється власником земельної ділянки, разом з цим право боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, що перешкоджає виконанню судового рішення.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження, внесено запис щодо обтяження 37712931, підстава постанова про арешт майна боржника, видана 07.08.2020 приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Говоровим П. В.

Відповідно до постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 14.08.2020 приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Говоровим П. В. описано та накладено арешт на земельну ділянку загальною площею 0,1 га., кадастровий номер :01:048:0098, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, місцезнаходження: АДРЕСА_1 . На земельній ділянці наявні комунікації, а саме: електропостачання, водопостачання, газопостачання, каналізація. На земельній ділянці розташований багатоквартирний житловий будинок.

Згідно з положеннями Конституції України та Закону України «Про міжнародні договори і угоди» чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950р.) учасником яких є Україна. Стаття 17 Загальної декларації прав людини проголошує право приватної власності як основне і невідчужуване право людини. Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод є міжнародним договором, який закріплює певний перелік найбільш важливих для людини суб`єктивних прав. Складовою цієї Конвенції є окремі протоколи, які доповнюють та розвивають її положення.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський проти Польщі» від 22.06.2004).

Відповідно до ст. 8 Конвенції кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Такими чином, задоволення подання приватного виконавця може призвести до порушення права власності власників багатоквартирного будинку, який знаходиться на земельній ділянці, про звернення стягнення на яку просить приватний виконавець.

Одночасно, суд враховує правову позицію Верховного Суду України у справі 13.06.2016 р. N 6-315цс16, відповідно до якої норми Закону України "Про виконавче провадження" дозволяють державному виконавцю передавати на реалізацію предмет іпотеки в ході примусового виконання рішень судів про стягнення на користь іпотекодержателя заборгованості, яка випливає із забезпечених іпотекою зобов`язань, за таких умов: відсутність у боржника будь-якого іншого майна, на яке можна першочергово звернути стягнення; наявність заборгованості виключно перед іпотекодержателем. При цьому, договір іпотеки з ОСОБА_1 , був укладений для забезпечення вимоги Акціонерного банку «Енергобанк», що випливає із Договору про відкриття кредитної лінії № 20903 від 11 вересня 2009 року з усіма змінами та доповненнями до нього, укладеного між Акціонерним банком «Енергобанк» та ОСОБА_1 , за умовами якого боржнику відкрито невідновлювальну кредитну лінію з лімітом в сумі 470 000 (чотириста сімдесят тисяч) гривень 00 коп. на строк з 18 вересня 2009 р. по 22 липня 2011 року на придбання земельної ділянки, площею 0,1000 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Одночасно, виконавчий лист, виданий по справі № 2-174/2011 передбачає стягнення з ОСОБА_1 борг за договором про надання споживчого кредиту від 17.12.2007 № 20761. При цьому, приватним виконавцем не здійснено звернення стягнення на транспортний засіб марки JAGUAR.

Враховуючи вищевикладене в сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні подання.

Керуючись ст.ст. 259, 260, 440 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Відмовити у задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Київської області Микитин Оксани Степанівни про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ю.В. Кравчук