справа №176/136/22
провадження №2/176/269/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2022 року Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді КУЧМИ В.В.,

за участю секретаря судових засідань ПЕТРЕНКО Н.В.,

розглянувши в місті Жовті Води Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовомОСОБА_1 до Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час відсторонення, -

ВСТАНОВИВ:

14 січня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовом, де в ході судового розгляду справи збільшивши позовні вимоги просить суд, ухвалити судове рішення, яким визнати незаконним та скасувати наказ №1491 о/с від 07 грудня 2021 року "Про відсторонення ОСОБА_1 ". Зобов`язати відповідача виплатити йому невиплачену заробітну плату за час вимушеного прогулу у розмірі 28557,00 грн. без урахування обов`язкових платежів та зборів.

Позов мотивовано тим, що відповідачем він перебуває у трудових відносинах з 02.10.2006 року по теперішній час, зокрема 01.10.2015 переведений регулювальником хвостового господарства на дільницю хвостового господарства гідрометалургійного заводу по 5-му розряду. На підставі Наказу Міністерства охорони здоров`я України від 04.10.2021 № 2153 «Про затвердження Переліку професій, виробництва та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням», Наказу МОЗ України від 01.11.2021 за № 2393 «Про затвердження змін до переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» та пункту 41-6 Постанови КМУ від 09.12.2020 № 1236, за підписом в.о. генерального директора Шовгеля С.В. підготовлено повідомлення про обов`язкове профілактичне щеплення проти COVІD-19 на ім`я - ОСОБА_1 . Відповідно до даного наказу, з 09.12.2021 на період дії карантину, встановлено КМУ, щеплення проти COVІD-19 обов`язкове для працівників ДП «Схід-ГК» та позивачу було необхідно у строк до 03.12.2021 надати документ, який підтверджуватиме наявність профілактичного щеплення проти COVІD-19 чи довідку ЛКК від сімейного лікаря про перенесений COVІD, з відстрочкою вакцинації на певний строк, або довідку про абсолютні протипоказання відповідно до Переліку медичних протипоказань та застережень до проведення профілактичних щеплень за формою № 028-1/о, затвердженої МОЗ України. У разі ненадання до 03.12.2021 одного із запропонованих документів, 09.12.2021 позивача буде відсторонено від роботи без збереження заробітної плати на підставі ст. 46 КЗпП України та ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» від 06.04.2000 № 1645-ІІІ. Вказане повідомлення позивачем отримано особисто під підпис 03.12.2021, про що ним зроблено підпис, а також зазначено незгоду з посиланням на законодавство України. Про відмову (ухилення) працівника дільниці хвостового господарства ГМЗ від проведення обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 та ненадання документа, який підтверджує профілактичне щеплення проти COVID-19, або медичного висновку про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, стосовно позивача, 01.12.2021 відповідачем було складено акт № 43. Після чого, 08.12.2021 позивача було ознайомлено з наказом № 1491-ос від 07.12.2021 про його відсторонення з 09.12.2021 від виконуваної мною роботи на строк до усунення причин, що його зумовили, а саме, надання документу, який підтверджує профілактичне щеплення проти COVID-19, або довідки про тимчасові або постійні протипоказання до вакцинації проти COVID-19 за формою № 028-1/о, затвердженої МОЗ України. Позивач звертає увагу, на те, що відповідно до зазначених умов його відновлення на роботі, відповідно спірного наказу № 1491-ос від 07.12.2021, після того як його було відсторонено від роботи та у разі можливої хвороби коронавірусом та його одужання, довідка про одужання не буде та не є підставою для його відновлення на роботі. Також, даним наказом визначено місце перебування позивача на час відсторонення - на дому. Крім того, даним наказом було доручено начальнику служби по роботі з персоналом та головному бухгалтеру підприємства період його відсторонення не зараховувати до стажу, що дає право на щорічну відпустку та не здійснювати сплату страхового внеску на соціальне страхування та допомогу по тимчасовій непрацездатності. Позивач вважає, що спірним наказом № 1491-ос від 07.12.2021 про відсторонення його від роботи без збереження заробітної плати на час відсутності щеплення від COVID-19, відповідач порушує його право на працю, гарантоване ст. 43 Конституції України та КЗпП України. Також, керівництвом ДП «СхідГЗК» видано наказ від 18.11.2021 № 444, з яким він особисто не ознайомлений під підпис. Крім того, у спірному наказі № 1491-ос від 07.12.2021 міститься пункт 2, яким відповідач, перевищуючи свої повноваження та не маючи на те жодного права, формально «садить позивача під домашній арешт», оскільки він на час відсторонення має залишатися вдома. Тобто, на думку позивача, відповідач позбавляючи його права на працю та заробіток, ще й наказує йому залишатись на час відсторонення вдома, тобто обмежує його у праві пересування, вільного вибору місця перебування, права сходити у магазин, поліклініку, аптеку та будь-куди на свій вибір, поїхати з міста, тобто прирікає його на неможливість прогодувати себе та свою сім`ю, що змусило його звернутись до суду з даним позовом.

Ухвалою від 18 січня 2022 року відкрито провадження за вищезазначеним позовом та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

02.02.2022 року від відповідача надійшов відзив на позов, де останній вважає пред`явлені позовні вимоги необґрунтованими нормами чинного трудового законодавства і такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ст. 91 ЦК України та ст. 62 ГК України ДП «СхідГЗК» є самостійним суб`єктом господарювання і діє на основі статуту. 09 грудня 2021 року набрав чинності наказ Міністерства охорони здоров`я від 01.11.2021 №2393 «Про затвердження Змін до Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням». Отже, пунктом 6 цього Переліку визначено, що працівники ДП «СхідГЗК» мають обов`язково отримати профілактичне щеплення проти COVID-19, оскільки ДП «СхідГЗК» відноситься до підприємств, установ та організацій, включених до Переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2015 року №83. Тому наказом в.о генерального директора від 18.11.2021 №444 було визначено дії працівників ДП «СхідГЗК» щодо виконання наказу МОЗ України від 01.11.2021 №2393. Даний наказ є організаційно-розпорядчим документом, який було видано керівником підприємства в межах його повноважень щодо здійснення керівництва підприємством на підставі ч. 3 ст. 64 Господарського кодексу України та Статуту ДП «СхідГЗК» і як такий, що відповідає нормам чинного законодавства України. Накази в.о. генерального директора від 18.11.2021 №444 та спірний наказ від 07.12.2021 №1491о/с «Про відсторонення ОСОБА_1 » є організаційно-розпорядчими документами та які було видано керівником підприємства і стосуються організаційних питань, тобто основної діяльності. Чинним законодавством України заборонено втручання у господарську діяльність будь-кому і навіть суду. Також, відповідач заперечує проти твердження позивача, що відповідач порушив його право на працю, гарантоване ст.. 43 Конституції України та КЗпП України, тому що відповідно до роз`яснення Державної служби України з питань праці від 28.10.2021 №7366/1/4.1-21 роботодавець може відсторонити працівника від роботи, зокрема в інших випадках, передбачених законодавством ст.. 46 Кодексу законів про працю України. До інших випадків , передбачених законодавством належить, зокрема відмова або ухилення від профілактичних щеплень працівників професій, виробництв та організацій, для яких таке щеплення є обов`язковим. Це передбачено статтею 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб». Тому, як інформувала Державна служба України з питань праці, відмова або ухилення працівника від обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 є підставою для його відсторонення. Якщо працівник не надає сертифікат про проходження обов`язкового щеплення - це також є підставою для його відсторонення від роботи. Так як позивач є працівником ДП «СхідГЗК», не пройшов обов`язкове профілактичне щеплення проти COVID-19, не має протипоказань до вакцинації, керівник відповідача зобов`язаний був, відповідно до діючого законодавства відсторонити позивача від роботи задля уникнення адміністративної відповідальності у вигляді штрафу від 2000 до 10000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто від 34000 до 170000 грн. ст. 44-3 КУпАП. Окрім того відповідач зазначає, що тимчасове увільнення працівника від виконання ним його трудових обов`язків в порядку відсторонення від роботи за своєю суттю не є дисциплінарним стягненням, а є особливим запобіжним заходом. Застосовується таких захід у виняткових випадках і має за мету відвернення та/або попередження негативних наслідків. Призупинення трудових відносин в такому випадку не тягне за собою обов`язкове припинення самих трудових відносин. На період усунення від роботи за працівником зберігається його робоче місце.

Ухвалою від 14.02.2022 зупинено провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі №640/34778/21 за позовом МОЗ України про визнання протиправним та нечинним наказу №2153 від 04.10.2021.

20.04.2022 постановою Дніпровського апеляційного суду ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 14.02.2022 скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою від 25 травня 2022 року прийнято заяву позивача про збільшення позовних вимог.

Відзиву на уточнену позовну заяву від відповідача до суду не надходило.

Суд повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебуває з відповідачем у трудових відносинах з 02.10.2006 року по теперішній час, що підтверджується копією трудової книжки серії НОМЕР_1 . (а.с.9-10)

На виконання вимог п. 6 наказу МОЗ України від 01.11.2011 № 239, з метою забезпечення стабільного виробничого процесу в усіх структурних підрозділах підприємства, враховуючи вимоги наказів Міністерства охорони здоров`я України від 04.10.2021 № 2153, від 01.11.2021 № 2393, керуючись нормами ст. 10 Закону України «Про законодавство України про охорону здоров`я», ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», ст.27 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» та ст. 46 КЗпП України, ДП «СхідГЗК» видало наказ від 18.11.2021 р. № 444, яким працівникам підприємства, кожному персонально у строк до 03.12.2021 р. необхідно надати безпосередньому керівнику, а керівникам відділів, служб, цехів, лабораторій тощо у строк до 06.12.2021 р. до служби (груп) по роботі з персоналом документ, який підтверджуватиме наявність профілактичного щеплення проти COVSD-19, наприклад: документ, який підтверджує, що працівник отримав повний курс вакцинації або одну дозу дводозової вакцини від COVІD-19, включеної ВОЗ до переліку дозволених для використання в надзвичайних ситуаціях, міжнародний, внутрішній сертифікат, або іноземний сертифікат, що підтверджує вакцинацію від COVID-19 однією дозою дводозної вакцини (жовтий сертифікат) або однією дозою однодозної вакцини, чи двома дозами дводозної вакцини (зелений сертифікат), які включені ВОЗ до переліку дозволених в надзвичайних ситуаціях, довідку ЛКК від сімейного лікаря про перенесений коронавірус, яка дає можливість бути допущеним до роботи, залишаючись невакцинованим протягом строку, зазначеному у цій довідці, довідку про абсолютні протипоказання відповідно до Переліку медичних протипоказань та застережень до проведення профілактичних щеплень, затвердженого МОЗ від 16.09.2021 року № 595. Згідно із п.2.1. Наказу № 444 від 18.11.2021 року, до роботи допускаються з 09.12.2021 року (з першої зміни) тільки ті працівники, які пройшли обов`язкове профілактичне щеплення проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, або надали довідку ЛКК від сімейного лікаря про перенесений коронавірус чи довідку про абсолютні протипоказання до щеплення, зазначені в п.1 цього наказу. Згідно із п.3 керівник підрозділу (безпосередній керівник працівника), який допустить невакцинованого працівника до роботи підлягає адміністративній відповідальності у вигляді штрафу від 2000 до 10000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто від 34000 до 170000 грн. (ст.44-3 КУпАП). (а.с.12-13)

Про відмову (ухилення) працівників дільниці 23 енергетичного цеху ГМЗ від проведення обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 та/або ненадання документа, який підтверджує профілактичне щеплення проти COVID-19, або медичного висновку про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19 відповідачем 06.12.2021 року складено акт №43, де зазначено, що ОСОБА_1 відмовляється (ухиляється) від проведення обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 та не надав документ, який підтверджує щеплення, або медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19. Даний акт складено і оголошено в присутності ОСОБА_1 (а.с.14)

Повідомленням №15-10/7700 відповідач попередив позивача про те, що якщо останній до 03 грудня 2021 року не надасть одного із зазначених у даному повідомленні документів, 09 грудня 2021 року його відсторонять від роботи без збереження заробітної плати на підставі статті 46 КЗпП України та статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», від 06.04.2000 №1645-ІІІ. (а.с.15)

Наказом від 07.12.2021р. №1491-ос «Про відсторонення ОСОБА_1 », останнього відсторонено від роботи без збереження заробітної плати з 09.12.2021 на строк до усунення причин, що його зумовили, а саме, ненадання документу, який підтверджує профілактичне щеплення проти COVID-19 або довідки про тимчасові або постійні протипоказання до вакцинації проти COVID-19 за формою №028-1/о, затвердженої МОЗ України. Крім того, даним наказом позивачу було визначено місце перебування на час відсторонення на дому та було доручено начальнику служби по роботі з персоналом та головному бухгалтеру підприємства період його відсторонення не зараховувати до стажу, що дає право на щорічну відпустку та не здійснювати сплату страхового внеску на соціальне страхування та допомогу по тимчасовій непрацездатності. (а.с.11)

Листом за №18/8271 «Про розгляд звернення працівника ДП «СхідГЗК» ОСОБА_1 , останньому повідомленого, що його відсторонення від роботи проведено згідно вимог чинного законодавства України. (а.с.16)

Матеріали справи також містять копію наказу від 03.03.2022 року №259/ос «Про допуск до роботи працівника ДП «СхідГЗК», де наказано зупинити з 03.03.2022 до завершення воєнного стану в Україні дію наказу від 07.12.2021 №1491-ос «Про відстронення ОСОБА_1 » та допустити до роботи раніше відстороненого від роботи регулювальника хвостового господарства дільниці хвостового господарства гідрометалургійного заводу ДП «Схід ГЗК», ОСОБА_1 , таб №15443 та з 03.03.2022 року здійснювати нарахування та виплату заробітної плати ОСОБА_1 згідно чинного законодавства України.(а.с.80)

Висновки суду.

Статтею 43 Конституції кожному гарантовано право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується; громадянам гарантується захист від незаконного звільнення; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Статтею 21 КЗпП України проголошена рівність трудових прав громадян та заборонена будь-яка дискримінація у сфері праці, зокрема обмеження прав працівників залежно від стану їхнього здоров`я.

Право на працю та право заробляти працею на життя, яке гарантоване статтею 43 Конституції, включено до розділу ІІ Конституції і належить до основних прав і свобод людини та громадянина.

Пунктом 1 статті 92 Конституції встановлено, що права і свободи громадянина, гарантії цих прав і свобод, основні обов`язки громадянина визначаються виключно законами України.

Відсторонення від роботи є втручанням у право людини на працю та право заробляти працею на життя шляхом його обмеження, а тому, в силу положень пункту 1 статті 92 Конституції, таке втручання дозволено виключно законами України, а не підзаконними актами, до яких належить постанова Кабінету Міністрів України.

Єдиним органом законодавчої влади в Україні є Верховна Рада України і лише до її повноважень віднесено прийняття законів.

Відповідно до пункту 2 статті 116 Конституції Кабінет Міністрів України вживає заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянами, втім цей орган не наділений повноваженнями ухвалювати нормативно-правові акти, спрямовані на звуження або обмеження цих прав.

Згідно норм статті 8 Конституції України Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.

Отже, враховуючи вище наведене, можна прийти до висновку, що відсторонення від роботи на підставі відмови від проведення профілактичного щеплення проти COVID-19 є незаконним, оскільки такі дії є фактичним втручанням та порушенням права людини на працю та права заробляти працею на життя, втручання в які дозволено виключно законами України.

Відсторонюючи працівника, керівник повинен діяти в спосіб та в межах повноважень, передбачених законом.

Статтею 46 Кодексу законів про працю України встановлено, що відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством.

Відповідно до вимог статті 7 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» підприємства, установи і організації зобов`язані усувати за поданням відповідних посадових осіб державної санітарно-епідеміологічної служби від роботи, навчання, відвідування дошкільних закладів осіб, які є носіями збудників інфекційних захворювань, хворих на небезпечні для оточуючих інфекційні хвороби, або осіб, які були в контакті з такими хворими, з виплатою у встановленому порядку допомоги з соціального страхування, а також осіб, які ухиляються від обов`язкового медичного огляду або щеплення проти інфекцій, перелік яких встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

Відповідно до частини другої статті 27 цього ж Закону обов`язковим профілактичним щепленням для запобігання поширенню інших інфекційних захворювань підлягають окремі категорії працівників у зв`язку з особливостями виробництва або виконуваної ними роботи. У разі необґрунтованої відмови від щеплення за поданням відповідних посадових осіб державної санітарно-епідеміологічної служби вони до роботи не допускаються.

Стосовно позивача таке подання про відсторонення від роботи відсутнє.

Відповідно до вказаного, за відсутності в роботодавця належним чином оформленого подання відповідної посадової особи державної санітарно-епідеміологічної служби, відсторонення ним від роботи працівника, який відмовляється або ухиляється від профілактичних щеплень, вбачається неправомірним.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Крім того, необхідно зауважити, що відповідач, відсторонюючи ОСОБА_1 від роботи без збереження заробітної плати визначає місцем перебування на час відсторонення - на дому. Однак відсторонення від роботи не є лікарняним чи простоєм, які оплачуються підприємством та під час яких, працівнику належно знаходитись на дому. Таким чином, на думку суду, визначаючи місцем перебування позивача на час відсторонення на дому, відповідач грубо порушив Конституційні права позивача, зокрема право заробляти собі на життя працею.

За таких обставин, суд приходить до висновку про протиправність відсторонення позивача від роботи. Крім того, суд звертає увагу також на те, що відповідачем у спірному наказі не зазначено строк на який працівник буде відсторонений від роботи. Формулювання «до усунення умов, що його зумовили» є на думку суду не коректним, оскільки у наказі повинні чітко бути зазначені умови за якими працівника буде поновлено на роботі. Крім того, на думку суду при виданні оскаржуваного наказу відповідачем не було дотримано процедуру відсторонення ОСОБА_1 від роботи, зокрема позивачу не пропонувалось надати свої пояснення з приводу відсторонення від роботи.

Посилання в оспорюваному наказі відповідача на п.41-6 постанови КМУ від 09.12.2020 №1236, зі змісту якого, серед іншого, вбачається, що керівникам слід забезпечити відсторонення від роботи працівників, обов`язковість профілактичних щеплень проти COVID-19 яких визначена переліком за наказом МОЗ України від 04.10.2021 №2153 та які відмовляються або ухиляються від проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 відповідно до ст. 46 КЗпП України, ч. 2 ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», крім тих, які мають абсолютні протипоказання до проведення таких профілактичних щеплень проти COVID-19 та надали медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданий закладом охорони здоров`я, не може будь-яким чином змінити процедуру відсторонення, визначену п.5 ч.1 ст.7 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», оскільки дана Постанова КМУ є підзаконним нормативним актом, тобто має нижчу силу і не може змінювати правове регулювання, визначене законом.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вимога позивача про визнання незаконним та скасування Наказу №1491-ос від 07.12.2021 «Про відсторонення ОСОБА_1 », є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача заробітної плати за час незаконного відсторонення від роботи, виходить із наступних норм права та мотивів їх застосування.

Враховуючи ту обставину, що трудовим законодавством не врегульовано порядок відновлення права працівника у зв`язку з незаконним відстороненням та компенсації у зв`язку з цим втраченої заробітної плати, суд приходить до висновку, що в даному випадку є всі підстави для застосування аналогії закону та вирішити питання поновлення порушеного права та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв`язку з незаконним відсторонення без збереження заробітної плати, застосовуючи порядок визначений в ст.235 КЗпП України.

У відповідності до зазначеної норми матеріального права, порушені права працівника незаконними діями роботодавця (звільнення, переведення, відсторонення тощо) підлягають захисту шляхом їх поновлення та стягненням середнього заробітку за час вимушеного прогулу. А оскільки за повідомленням відповідача з 25 лютого 2022 року позивача увільнено від роботи у зв`язку із проходженням ним служби у лавах ЗСУ України зі збереженням за ним з цієї дати середнього заробітку та оскільки суд прийшов до висновку про незаконність спірного наказу про відсторонення від роботи з відповідача на користь позивача має бути стягнуто заробітну плату за час незаконного відсторонення, тобто з 09 грудня 2021 року до 03 березня 2022 року, дати зупинення дії спірного наказу до завершення воєнного стану в Україні.

Згідно з п.5 Постанови КМУ «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати» №100 від 08.02.1995, зі змінами, нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Відповідно до п.8 вищезазначеної Постанови, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів(годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Оскільки відповідач не надав суду довідки про середньоденну заробітну плату позивача ОСОБА_1 , то суд погоджується із розрахунком середньоденної заробітної плати зробленої позивачем в заяві про збільшення позовних вимог та приймає до уваги при розрахунку розміру середнього заробітку за час відсторонення розмір середньоденної заробітної плати позивача у сумі 501 грн.

Загальна кількість робочих днів за час відсторонення позивача з 09 грудня 2021 року до 03 березня 2022 року 58 робочих дні. Таким чином, сума середнього заробітку за час відсторонення позивача складає: 58 день х 501 грн. = 29058 грн.

Дана сума вказана без утримання податків та інших обов`язкових платежів.

Крім того, частина 1 ст.141 ЦПК України передбачає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних зокрема визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення на роботі та стягнення середнього заробітку за час незаконного відсторонення, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1984,80 грн. за дві вимоги немайнового та майнового характеру.

Керуючись ст. ст.277 ЦК України, ст.ст.3,12,141,258,259,265,273,354,355 ЦПК України, Законом України «Про звернення громадян», суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час відсторонення - задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати наказ за підписом в.о. генерального директора ДП «СхідГЗК» С.В. Шовгелі за №1491-ос від 07.12.2021 року «Про відсторонення ОСОБА_1 ».

Стягнути з Державного підприємства «Східний Гірничо-збагачувальний комбінат», 52210, Дніпропетровська обл., м. Жовті Води вул. Горького. б. 2, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНН НОМЕР_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 невиплачену заробітну плату за час незаконного відсторонення від роботи за період з 09 грудня 2021 року по 03 березня 2022 року в розмірі 29058 (двадцять дев`ять тисяч п`ятдесят вісім) грн.

Сума вказана без утримання податків та інших обов`язкових платежів.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати в межах платежу за один місяць.

Стягнути з Державного підприємства «Східний Гірничо-збагачувальний комбінат», 52210, Дніпропетровська обл., м. Жовті Води вул. Горького. б. 2, на користь держави судовий збір 1984,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя Жовтоводського міського суду

Дніпропетровської області: В.В. КУЧМА