КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер апеляційного провадження: №22-ц/824/2281/2022
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2022 року м. Київ

Справа № 759/18804/21

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Махлай Л.Д., Немировської О.В.,

за участю секретаря судового засідання Кравченко Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана представником ОСОБА_2 , на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 27 вересня 2021 року, ухвалене у складі судді Ул`яновської О.В.,

у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - ОСОБА_3 про встановлення факту тотожності адрес будинків та квартир,

встановив:

У серпні 2021 року заявник ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою, в якій просить встановити факт тотожності адрес будинків та квартир за адресами, а саме: адреса АДРЕСА_1 , вказана в ордері серії № Г 304849 від 14 жовтня 1977 року, виданому Виконавчим комітетом Київської міської Ради депутатів трудящих, тотожна адресі реєстрації та проживання ОСОБА_3 з 05.04.1988 року АДРЕСА_2 , тобто квартири розміщені в одній і тій самій місцевості, в одному і тому самому будинку, мають одну і ту ж саму житлову площу, одну і ту саму кількість кімнат.

Заява обґрунтована тим, що 10 квітня 2019 року ОСОБА_1 було подано до Оболонського Центру надання адміністративних послуг (Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб) Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації заяву про реєстрацію місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 . Згоду наймачів даної квартири - матері заявника ОСОБА_4 та рідного брата заявника ОСОБА_3 (зацікавлена особа) було отримано, про що свідчать особисті підписи на зворотній стороні заяви. Однак, адміністратором Оболонського ЦНАП у реєстрації місця проживання заявнику було відмовлено на тій підставі, що нею не подано необхідних документів або інформації, про що вказано у відповідному розділі цієї ж заяви. Під поданням необхідних документів адміністратор мав на увазі невідповідність адрес займаної наймачами квартири, а саме, в ордері та в паспортах наймачів, де повинна була зареєструватись ОСОБА_1 .

Вказує, що при опрацюванні заяви з поданими копіями документів виявлено невідповідність місця проживання/реєстрації, а саме: по даним копії паспортів ОСОБА_4 та зацікавлена особа ОСОБА_3 зареєстровані в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , проте, у наданій копії ордеру серії №Г 304849 від 14 жовтня 1977 р. зазначено адресу: АДРЕСА_1 . Рішення адміністратора ЦНАП про відмову в реєстрації місця проживання ОСОБА_1 вважала протиправним, а тому подала до Окружного адміністративного суду міста Києва адміністративний позов про визнання його протиправним та скасування, а також про зобов`язання зареєструвати місце проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 . Ухвалою судді цього суду від 13 липня 2020 року позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків. Після усунення недоліків позовної заяви ухвалою суду від 12 серпня 2020 року було відмовлено у задоволенні заяви від 05 серпня 2020 р. адвоката Храпійчука В.О. про поновлення строку для звернення з вищевказаним позовом до адміністративного суду, а позовну заяву ОСОБА_1 повернуто особі, яка її подала. В апеляційному порядку ухвала не оскаржувалась.

Вказує, що для встановлення тотожності займаної наймачами квартири АДРЕСА_3 вказаним в ордері та паспортах адресам протягом травня 2019 року - вересня 2020 року вона із зацікавленою особою ОСОБА_3 та адвокатом Храпійчуком В.О. звертались до різних державних установ та комунальних підприємств міста Києва, однак самостійно встановити факт зміни адреси в будинку не виявляється можливим.

Таким чином, оскільки заявником були вичерпані всі можливості самостійно встановити факт зміни адреси в будинку, в якому проживає зацікавлена особа ОСОБА_3 з 1988 року по цей час, просить в порядку окремого провадження встановити факт зміни адреси з будинку АДРЕСА_4 , оскільки від встановлення факту тотожності цих адрес залежить оформлення реєстрації місця проживання заявника у спірній квартирі.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 27 вересня 2021 року у задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити заяву про встановлення факту, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_1 та її рідними було проведено цілий ряд дій для встановлення причин переіменування АДРЕСА_1 на адресу: АДРЕСА_2 . Тільки після того, як були вичерпані всі можливості для встановлення тотожності зазначених вище адрес, вона змушена була звернутись до Святошинського районного суду м.Києва. Звертає увагу на те, що від встановлення факту тотожності зазначених вище адрес залежить оформлення реєстрації у спірній квартирі. Зазначає, що якби у заявника були всі необхідні докази перейменування вказаної вище вулиці, як того вимагає суд першої інстанції у своєму рішенні, то у неї взагалі не було б потреби звертатися до суду із заявою в порядку окремого провадження.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_2 підтримав доводи апеляційної скарги, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, задовольнити

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, будучи повідомленими про день та час розгляду справи у встановленому законом порядку, тому колегія суддів вважала можливим розглянути справу за їх відсутності відповідно до вимог ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.

Розглядаючи справу в порядку окремого провадження, суд першої інстанції посилався на те, що заявником не було надано достатніх доказів для вирішення судом вимоги про встановлення факту тотожності адрес. Зважаючи на відсутність документа (розпорядження) про присвоєння адреси, відсутність належно засвідченої зміни номера будинку в документах, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимоги про встановлення факту тотожності адрес.

Відповідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 5 частини 2 статті 293 ЦПК України, визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ст. 315 ЦПК суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об`єднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року в справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок про те, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до висновків Верховного Суду у постановах від 13 грудня 2018 року у справі № 712/10959/17, від 27 грудня 2019 року у справі № 371/669/15-ц, під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав осіб; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Отже, визначальною обставиною при розгляді заяви про встановлення певних фактів в порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право.

Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, ОСОБА_1 просить встановити, що адреса : буд. АДРЕСА_1 , що зазначена в ордері серії Г № 304849 від 14 жовтня 1977 року, виданому виконавчим комітетом Київської міської ради депутатів трудящих, є тотожною адресі реєстрації та проживання з 05.04.1988 року зацікавленої особи ОСОБА_3 : буд. АДРЕСА_2 , тобто квартири розміщені в одній і тій же місцевості, тому самому будинку і мають ту саму жилу площу, одну і ту саму кількість кімнат, посилаючись на те, що встановлення такого факту їй необхідно для реєстрації у спірній квартирі та в подальшому її приватизації.

Таким чином, заявник фактично просить встановити той факт, що квартира, яка зазначена у ордері від 14.10.1977 року, є тією самою квартирою, в якій зареєстрований та проживає заінтересована особа ОСОБА_3 , не зважаючи на різні адреси, і вказує, що зазначений факт матиме доказове значення для здійснення реєстрації місця проживання заявника у спірній квартирі та в подальшому її приватизації, про що зазначає в заяві.

Однак при розгляді судом справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, докази не фіксуються і не встановлюється їх доказове значення поза спором про право, що такими доказами підтверджується чи оспорюється.

Разом з тим, з наявної у матеріалах справи копії заяви ОСОБА_1 до Органу реєстрації з питань місця проживання Оболонської РДА вбачається, що заявнику 10.04.2019 року відмовлено у реєстрації місця проживання за адресою АДРЕСА_2 , оскільки вона не подала необхідних документів або інформації, а саме: відсутня копія з оригіналу ордера, завірена адміністратором ЦНАП, відсутні підтвердження зміни адреси в ордері з АДРЕСА_1 на АДРЕСА_2 .

Таким чином, для вирішення питання щодо реєстрації місця проживання за вказаною адресою, заявником не було подано уповноваженому органу документу, що підтверджує факту зміни адреси квартири із тієї, що зазначена в ордері, на ту, за якою зареєстрований заінтересована особа ОСОБА_3 .

Таких документів не подано заявником також і до суду.

Отже, юридичний факт, який просить встановити заявник ОСОБА_1 , не підлягає розгляду в порядку окремого провадження, оскільки його встановлення пов`язане з наступним вирішенням спору про право, який підлягає розгляду у порядку позовного провадження.

Подібна правова позиція з аналогічних правовідносин, викладена у постанові Верховного Суду від 07 квітня 2020 року у справі № 758/35/18 .

Однак, суд першої інстанції, розглянувши заяву про встановлення факту в порядку окремого провадження, вищевикладеного не врахував, не з`ясував наявність спору про право, який підлягає розгляду виключно у порядку позовного провадження.

Доводи апеляційної скарги колегія суддів відхиляє, оскільки від встановлення юридичного факту, який просить встановити заявник, безпосередньо не залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав ОСОБА_1 , виходячи з того, що вона проживає та зареєстрована за іншою адресою - АДРЕСА_5 ), а факт тотожності адреси квартири просить встановити щодо заінтересованої особи ОСОБА_3 . Встановлення судом зазначеного факту щодо ОСОБА_3 слугуватиме підставою для подальшого вирішення питань щодо наявності у заявника права на реєстрацію місця проживання у квартирі АДРЕСА_6 , та у подальшому - приватизації зазначеної квартири. За таких обставин встановлення юридичного факту, про який просить заявник ОСОБА_1 , є неможливим в порядку окремого провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

За таких обставин оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а заява ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин - залишенню без розгляду.

Вищевказані обставини не позбавляють ОСОБА_1 права звернутись до суду з відповідним позовом на загальних підставах.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374- 379, 381-383 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана представником ОСОБА_2 , - задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 27 вересня 2021 року - скасувати.

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - ОСОБА_3 про встановлення факту тотожності адрес будинків та квартир - залишити без розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 14 червня 2022 року.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Махлай Л.Д.

Немировська О.В.