КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2022 року м. Київ

Унікальний номер справи № 758/7737/21

Апеляційне провадження 22-ц/824/5299/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Махлай Л.Д.,

суддів Немировської О.В., Ящук Т.І.

при секретарі Гойденко Д.В.

сторони

заявник ОСОБА_1

Заінтересована

особа Подільська районна у м. Києві державна адміністрація

ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 13 грудня 2021 року, постановлену під головуванням судді Ковбасюк О.О., за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Подільська районна у м. Києві державна адміністрація, ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини,

в с т а н о в и в :

у червні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, в якій просила встановити факт постійного проживання разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 з 2011 року і до часу відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування заяви зазначала, що 12.08.2011 між нею та ОСОБА_3 укладено шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, та після його смерті відкрилась спадщина.

З 2011 року і до самої смерті чоловіка вона проживала разом із ним за адресою його реєстрації АДРЕСА_1 . Проте має реєстрацію місця проживання за іншою адресою АДРЕСА_2 .

19.05.2021 звернувшись до Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції у м. Києва із заявою про прийняття спадщини, проте нотаріус Пилипчук О.І. відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, мотивуючи неможливістю встановити факт спільного проживання зі спадкодавцем та пропуском строку для прийняття спадщини. Вважає, що факт її постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини підтверджується довідкою ЖБК «Авіатор - 11», а також тим, що вона оплачувала комунальні платежі за квартиру за місцем реєстрації/проживання спадкодавця, що підтверджується квитанціями та банківськими виписками.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 13.12.2021 позов залишено без розгляду.

Не погоджуючись з даною ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу та постановити нове рішення, яким встановити факт постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Посилається на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, вважає помилковими висновки суду першої інстанції про наявність спору про право, яке базується лише на даних спадкової справи, яку було заведено Чотирнадцятою київською державною нотаріальною конторою. Суд не дослідив дані Інформаційної довідки зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про спадщину), в якій відсутня інформація у спадковому реєстрі щодо ОСОБА_3 . Отже заповіт спадкодавцем не складався, а інший спадкоємець - син померлого не має будь - яких вимог до спадкового майна та не заперечував проти задоволення заяви.

У письмових поясненнях представник Подільської районної у м. Києві державної адміністрації - Швед А.О. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін посилаючись на її законність та обґрунтованість. Зазначає, що заявнику відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріальною конторою у зв`язку із тим, що нею пропущений строк для прийняття спадщини. Відповідно до п.п. 3.21 п. 3 глави 1 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (Порядку) спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України не заявив про відмову від неї. Згідно п.п. 3.22 п. 21 п. 3 глави 1 розділу 2 Порядку у разі відсутності у паспорті такого спадкодавця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем. Вважає, що підстави для видачі заявниці свідоцтва про право на спадщину немає. Розгляд справи просили провести без їх участі.

У судовому засідання заявниця та її представник ОСОБА_5 підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_2 просив апеляційну скаргу задовольнити.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися у судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За обставинами справи встановлено, що заявниця ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст. 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини у строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно матеріалів спадкової справи № 357/2021, заведеної Чотирнадцятою Київською державною нотаріальною конторою 19.05.2021, номер у спадковому реєстрі 67667933 ОСОБА_1 звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини померлого ОСОБА_3 після спливу шестимісячного строку, встановленого законом, а саме 19.05.2021.

Нотаріусом також встановлено, що заявниця та спадкодавець були зареєстровані за різними адресами.

Вказані обставини стали підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Іншим спадкоємцем померлого є його син ОСОБА_2 , який не звертався із заявою про прийняття спадщини.

Спадкодавець ОСОБА_3 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (одна особа) та знятий з реєстраційного обліку 02.04.2020 у зв`язку із смертю.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. У разі якщо на об`єкті нерухомого майна на момент відкриття спадщини знаходиться рухоме майно, що входить до складу спадщини, таке рухоме майно переходить у власність територіальної громади, якій передано нерухоме майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

В порядку окремого провадження, серед іншого, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України).

У справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.

Таким чином, в порядку окремого провадження розглядаються справи за заявою фізичних осіб про встановлення фактів, якщо встановлення фактів не пов`язується з наступним вирішенням спору про право і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Метою встановлення факту проживання із спадкодавцем заявниці з 2011 року до його смерті є отримання заявницею свідоцтва про право на спадщину за законом.

Оскільки заінтересована особа Подільська районна в м. Києві державна адміністрація заперечує проти встановлення такого факту, вважаючи, що заявницею не надано доказів про те, що вона була зареєстрована за однією адресою із спадкодавцем, суд першої інстанції дійшов правильних висновків про те, що між сторонами виник спір щодо права на спадкове майно, який підлягає розгляду в порядку позовного провадження.

Відсутність спору між заявницею та сином іншим спадкоємцем ОСОБА_2 не свідчить про відсутність спору між нею та Подільською районною в м. Києві державною адміністрацією.

Наявність чи відсутність заповіту щодо спадкового майна за вищевказаних обставин не має правового значення при вирішенні питання про наявність чи відсутність спору.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою і не може бути скасована з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 13 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня проголошення постанови до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду з підстав, викладених у ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлений 13.06.2022

Головуючий Л. Д. Махлай

Судді О. В. Немировська

Т. І. Ящук