Дата документу 02.02.2022 Справа № 333/4569/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 333/4569/21 Головуючий у 1-й інстанції: Тучков С.С.
Провадження № 22-ц/807/124/22 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2022 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого,судді-доповідача суддів: за участю секретаря Подліянової Г.С., Кочеткової І.В., Кримської О.М., Остащенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20 липня 2021 року у справі за заявою ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2021 року ОСОБА_3 звернулась до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із заявою про видачу обмежувального припису.

В обґрунтування поданої заяви зазначила, що 17 вересня 2011 року між нею та ОСОБА_1 було зареєстровано шлюб, який розірвано рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя 17 січня 2020 року. У шлюбі в них народилося двоє дітей- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За час спільного проживання ОСОБА_1 неодноразово проявляв відносно неї агресію, ображав, кричав, завдавав болю. Вдаючись до фізичної сили та кидаючи побутовими речами різноманітних приводів.

З грудня 2020 року ОСОБА_1 почав приходити до місця її проживання з дітьми, за адресою; АДРЕСА_1 , поводити себе неадекватно, агресивно, голосно кричати, погрожувати, вибивати двері. Вимагати негайно віддати йому дітей.

Своєю агресивною поведінкою він лякає дітей. Через що вони ховались від нього за диваном та не хотіли розмовляти навіть по телефону.

Крім того, коли вона почала працювати в АТ « Мотор Банк» з 23 грудня 2020 року, колишній чоловік дуже часто приходить до неї на роботу та влаштовує сварки, погрожує, вимагає з ним говороти, провокує своєю поведінкою оточуючих та відволікає її від роботи.

З кінця квітня 2020 року колишній чоловік ображає її словесно, застосовує нецензурну лайку в її бік та в бік її батьків, у присутності дітей, постійно погрожує, принижує, переслідує та залякує. У зв`язку з такою поведінкою ОСОБА_1 вона неодноразово зверталася до поліції.

Співробітниками ВП № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області відносно ОСОБА_1 24 травня 2021 року було складено протокол про адміністративе правопорушення за ч. 1 ст. 173 КУпАП, та винесено терміновий заборонний припис у відношенні кривдника строком на 5 діб.

Відділом поліції №2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області розпочато кримінальне провадження за ст. 126-1 КК України за фактом нанесення їй ОСОБА_1 тілесних ушкоджень. Своєю поведінкою та словами ОСОБА_1 намагається налаштувати дітей проти неї. Домашнє насильство з боку колишнього чоловіка відбувється регулярно. Постійно та майже кожного дня.

Їх малолітні діти бачать прояви психологічного насильства з боку ОСОБА_1 до їх матері, його агресивну поведінку та бояться батька, старший син став замкнутим, уникає розмов. Через те, що ОСОБА_1 постійно вчиняє домашнє насильство щодо заявниці, що свідчить про вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, тому, для забезпечення дієвого та ефективного захисту від кривдника, ОСОБА_3 просить суд видати обмежувальний припис.

З урахуванням викладеного, просила суд видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в якому визначити наступні тимчасові обмеження його прав відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком на 6 місяців з наступними заборонами: заборонити наближатися на 300 метрів проживання за адресою: АДРЕСА_1 . навчання, роботи, інших місць частого відвідування ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,а саме: місця роботи ОСОБА_3 розташованого за аадресою: АДРЕСА_2 чи іншої адреси роботи в разі зміни фактичного розташування робочого місця, місця навчання ОСОБА_4 , розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , місця навчання ОСОБА_5 дитячого навчального закладу, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 та переслідувати їх у будь-який спосіб; заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 , якщо вони за власним бажанням перебувають у місці, невідомому кривднику, переслідувати їх та в будь-який спосіб спілкуватися з ними; заборонити вести листування, телефонні переговори зі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20 липня 2021 року заяву ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису задоволено повністю.

Видано обмежувальний припис стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , в якому визначити тимчасові обмеження його прав відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , строком на 6 (шість) місяців, з наступними заборонами:

заборонено наближатися на 300 метрів до місця проживання ( АДРЕСА_5 ), навчання, роботи, інших місць частого відвідування ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , а саме: місця роботи ОСОБА_3 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 (чи іншої адреси роботи, в разі зміни фактичного розташування робочого місця), місця навчання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , місця навчання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , дитячого навчального закладу, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , та переслідувати їх у будь-який спосіб;

заборонено особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , якщо вони за власним бажанням перебувають у місці, невідомому кривднику, переслідувати їх та в будь-який спосіб спілкуватися з ними; заборонено вести листування, телефонні переговори зі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20липня 2021 року скасувати, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_3 відмовити у повному обсязі.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що в матеріалах справи відсутні докази щодо проявів агресії ОСОБА_1 до дітей. Обмеження батька у здійсненні ним своїх прав та бов`язків щодо участі у вихованні дітей є недопустимим.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу, ОСОБА_2 зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з`ясовано їх правову природу та як наслідок ухвалео обгрунтоване та законне рішення, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та необгрунтованими. В зв`язку з наведеним, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скаргане підлягає задоволенню.

Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що через систематичний психологічний та фізичний тиск, який проявлявся у нанесені побоїв, застосуванні словесних образ, погроз і залякуванні, що чинить ОСОБА_1 відносно ОСОБА_3 , а щодо їхніх дітей психологічне насильство, що постраждали від домашнього насильства, потребує захисту у порядку, передбаченому Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству". Тому необхідно вжити захід тимчасового обмеження прав ОСОБА_1 у вигляді заборони наближатися до місця проживання, навчання, роботи інших місць відвідування ОСОБА_3 та дітей, переслідувати їх та у будь який спосіб спілкуватися з ними, заборонити вести листування, телефонні переговори, або або контактування з нею та дітьми через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб строком на шість місяців. На думку суду першої інстанції, видача обмежувального припису повинна забезпечити дієвий, ефективний та невідкладний захист заявника від домашнього насильства, буде сприяти недопущенню повторних випадків такого насильства, а інтереси жертв домашнього насильства у даній конкретній ситуації переважають над інтересами кривдника, який впродовж дії припису буде позбавлений права на спілкування з заявником.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують.

Статею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист правлюдини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до положень частини першої статті 4 ЦПК України кожна сторона має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Судом встановлено, що 17 вересня 2011 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було зареєстровано шлюб, який розірвано рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя 17 січня 2020 року (а.с.21-22).

У шлюбі в них народилося двоє дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.19), ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.20).

На даний час ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 проживають за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 є одним із співвласників цієї квартири (а.с.16-17).

Згідно з даними інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України», за період з 01 січня 2021 року по 25 травня 2021 року до відділу служби «102» надійшло 23 повідомлення від ОСОБА_3 через поведінку ОСОБА_1 (а.с.24-26).

24 травня 2021 року винесено терміновий заборонний припис № 187420 стосовно кривдника ОСОБА_3 , з приводу того, що він 24 травня 2021 року вчинив відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_3 домашнє насильство психологічного і фізичного характеру (а.с.31).

24 травня 2021 року відносно ОСОБА_1 було складено два протоколи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст.173-2 КУпАП (а.с.32-33).

Постановою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 24 вересня 2021 року ОСОБА_1 було визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Провадження було закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з закінченням строку притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Постаново Запорізького апеляційного суду від 11 литстопада 2021 року постанову Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 24 вересня 2021 року залишено без змін.

Відділом поліції №2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області розпочато кримінальне провадження за ст. 126-1 КК України за фактом нанесення ОСОБА_3 , ОСОБА_1 тілесних ушкоджень (а.с.38-40).

Відповідно до статті 350-2 ЦПК Українизаява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства.

Пунктами 3, 6, 7, 8 частини першої статті 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Враховуючи положення Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Частиною другою статті 3 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти).

Частинами другою, третьою, четвертою статті 26 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування)

з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи).

Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Відповідно до частини третьої статті 26 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінка ризиків полягає в оцінюванні вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства та загальної оцінки ситуації вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи.

Статтею 350-6 ЦПК України передбачено, що, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" на строк від одного до шести місяців.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

Суд, встановивши фактичні обставини справи, від яких залежить правильне вирішення спору, вірно застосував норми матеріального права, дійшов обґрунтованого висновку про те, що через систематичний психологічний та фізичний тиск, який проявлявся у нанесенні побоїв, застосуванні словесних образ, погроз та залякування з боку ОСОБА_1 до ОСОБА_3 в присутності малолітніх дітей, спілкування ОСОБА_1 з малолітнім ОСОБА_5 з використанням нецензурних, образливих по відношенню до ОСОБА_3 виразів, у зв`язку з чим відносно ОСОБА_1 було складено два протоколи про адміністративне правопрорушення за частиною першою статті 173-2 КУпАП. 24 травня 2021 року винесено терміновий заборонний припис № 187420 стосовно ОСОБА_1 з приводу того, що він 24 травня 2021 року вчинив відносно своєї крлишньої дружини ОСОБА_3 домашнє насильство психологічного і фізичного характеру.Відділом поліції № 2 ЗРУ ГУНП в Запорізькій області розпочато кримінальне провадження за ст. 126-1 КК України за фактом нанесення ОСОБА_3 ОСОБА_1 тілесних ушкоджень. Постановою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 24 вересня 2021 року, яка залишена без змін Постановою Запорізького апеляційного суду від 11 листопада 2021 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративого правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, провадження було закрито у зв`язку з закінченням строку притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Разом з тим, суд оцінював всі докази у сукупності й взаємозв`язку, надавши їм належну правову оцінку.

Ураховуючи викладене, суд на підставі належним чином оцінених доказів, поданих ОСОБА_3 , врахувавши характер вчинених ОСОБА_1 протиправних дій, ризики вірогідності повторного вчинення останнім домашнього насильства, беручи до уваги нагальну необхідність захисту ОСОБА_3 та її малолітніх дітей ОСОБА_4 , ОСОБА_5 від насильства у сім`ї, дійшов правильного висновку про можливість застосування до ОСОБА_1 обмежувального припису у вигляді тимчасового обмеження його права: заборони наближатися на 300 метрів до місця проживання ОСОБА_3 , навчання, роботи, інших місць частого відвідування, ведення листування, телефонних переговорів з ОСОБА_3 , малолітніми дітьми ОСОБА_4 , ОСОБА_5 або контактування з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, заборони особисто або через третіх осіб розшукувати, переслідувати їх строком на шість місяців.

При цьому судом під час розгляду справи не допущено порушень процесуального закону.

Доводи апеляційної скарги, є безпідставними, та висновків суду першої інстанції не спростовують на законність ухваленного судового рішення не впливають, а зводяться до переоінки доказів у справі, яким суд першої інстанції надав належну оцінку обгрунтовано виклавши їх у мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до статті 89 ЦПК України судом першої інстанції всебічно, повно та об`єктивно надано оцінку зібраним у справі доказам в цілому, а підстави їх врахування чи відхилення є мотивованими.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 06 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до підпункту "в" пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга залишається апеляційний судом без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін підстав для розподілу судових витрат немає.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20 липня 2021 року у цій справі у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повна постанова складена 04 лютого 2022 року.

Головуючий, суддя СуддяСуддя
Подліянова Г.С.Кочеткова І.В.Кримська О.М.