печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2022 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Остапчук Т.В.,

при секретарі судового засідання - Пшава О.О.,

за участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

представника відповідача Желепа С.П.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Київської обласної ради, Комунального підприємства Київської обласної ради «ДРУКАР» про визнання розпорядження незаконним та поновлення на роботі

ВСТАНОВИВ:

Позивач в липні 2021р. звернувся до суду з позовом про визнання розпорядження незаконним та поновлення на роботі. В обґрунтування посилається , що

02.03.2021 року розпорядженням Київської обласної ради № 84, генерального директора Комунального підприємства Київської обласної ради «ДРУКАР» ОСОБА_5 відсторонено від виконання обов`язків на період проведення перевірки, а ОСОБА_4 призначено виконуючим обов`язки генерального директора Комунального підприємства Київської обласної ради «ДРУКАР» на період проведення перевірки.

06.04.2021 року розпорядженням Київської обласної ради № 144, ОСОБА_5 звільнено з посади генерального директора Комунального підприємства Київської обласної ради «ДРУКАР», а Управління з питань комунальної власності та житлово-комунального господарства виконавчого апарату Київської обласної ради зобов`язано винести питання щодо схвалення даного розпорядження на чергову сесію Київської обласної ради.

07.04.2021 року розпорядженням Київської обласної ради № 147, ОСОБА_6 призначено виконуючим обов`язки генерального директора Комунального підприємства Київської обласної ради «ДРУКАР» до призначення керівника даного підприємства.Однак, розпорядженням Київської обласної ради від 11.06.2021 року № 267, розпорядження Київської обласної ради від 06.04.2021 року № 144 скасовано, ОСОБА_5 поновлено на посаді, а ОСОБА_6 звільнено від виконання обов`язків генерального директора.Підставою для скасування розпорядження Київської обласної ради від 06.04.2021 року № 144 стало те, що таке розпорядження не було схвалено на черговій сесії Київської обласної ради.Таким чином, при звільненні ОСОБА_5 з посади генерального директора Комунального підприємства Київської обласної ради «ДРУКАР» Київська обласна рада мала погодити таке розпорядження на черговій сесії. Більше того, в розпорядженні Київської обласної ради вказано, що розпорядження від 06.04.2021 року № 144 не схвалено на черговій сесії, тому ОСОБА_5 необхідно поновити на посаді. На жодній з проведених сесії Київської обласної ради не було розглянуто питання про звільнення ОСОБА_5 з посади генерального директора Комунального підприємства Київської обласної ради «ДРУКАР». У зв`язку з тим, що Київська обласна рада не вирішила питання про звільнення чи поновлення ОСОБА_5 , останній не може бути поновленим на посаді генерального директора, а ОСОБА_7 в свою чергу не може бути звільненим з посади виконуючого обов`язки.

Тому враховуючи той факт, що Київська обласна рада не вирішила питання про звільнення ОСОБА_5 , то ОСОБА_7 має право продовжувати виконувати свої обов`язки на позиції виконуючого обов`язки генерального директора Комунального підприємства Київської обласної ради «ДРУКАР». В зв`язку з незаконним звільненням просить визнати незаконним та скасувати розпорядження Київської обласної ради «Про скасування розпорядження Київської обласної ради №144 від 06.04.2021 року та про поновлення на посаді генерального директора Комунального підприємства Київської обласної ради «Друкар» від 11.06.2021 року №267.Поновити ОСОБА_4 на посаді виконуючого обов`язки генерального директора Комунального підприємства Київської обласної ради «Друкар» з 11.06.2021 року;Стягнути з Комунального підприємства Київської обласної ради «Друкар» середній заробіток за час вимушеного прогулу з 11.06.2021 року по 11.06.2022р. в розмірі 216 572 грн.;стягнути з Київської обласної ради 15000,00 грн. моральної шкоди;стягнути з Київської обласної ради витрати на правову допомогу в розмірі 22000грн.;стягнути з Київської обласної ради судовий збір 3976 грн.Представник позивач просив розглядати справу в відсутність. Надав відповідь на відзив КОР.

Представник відповідача КОР надав відзив , вказував на те що права позивача не були порушені при звільненні, просив розглядати справу в відсутність

Представник відповідача Комунального підприємства Київської обласної ради «Друкар» надав заперечення щодо позову. Про час розгляду справи повідомлений належним чином.

Ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 29 липня 2021 року відкрито провадження в порядку спрощеного з викликом сторін.

Суд, дослідивши надані докази, приходить до слідуючого.

Судом встановлено.

Положення частини першої статті 2 ЦПК України передбачають, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Згідно із п. 20 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виключно на пленарних засіданнях районної, обласної ради вирішуються такі питання: вирішення в установленому законом порядку питань щодо управління об`єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, що перебувають в управлінні районних і обласних рад; призначення і звільнення їх керівників, крім випадків, передбачених частиною другою статті 21 Закону України "Про культуру".

Відповідно до п. 2.1. Порядку призначення на посаду та звільнення із займаної посади керівників підприємств (їх об`єднань), закладів, установ та організацій спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Київської області, затвердженого рішенням Київської обласної ради від 21.04.2011 № 092-06-УІІІ (зі змінами), керівник суб`єкта господарювання призначається на посаду і звільняється з посади Київською обласною радою на її пленарних засіданнях за поданням структурного підрозділу Київської обласної ради з питань управління комунальною власністю (далі - Структурний підрозділ).

Рішенням Київської обласної ради «Про деякі питання щодо трудових відносин з керівниками комунальних закладів, підприємств спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Київської області» від 22 червня 2020 року № 836-35-УІІ, призначено ОСОБА_5 на посаду генерального директора Комунального підприємства Київської обласної ради «Друкар» терміном на п`ять років на умовах контракту.

Відповідно до наказу Комунальної установи Київської обласної ради «Фонд комунального майна» від 08 лютого 2021 року №4-П та Протоколу робочої групи із заслуховування керівників комунальних закладів та підприємств, що перебувають у спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст Київської області щодо стану їх діяльності від 25 січня 2021 року, проводилась перевірка Комунального підприємства Київської обласної ради «Друкар» .

Згідно наказу Комунальної установи Київської обласної ради «Фонд комунального майна» від 26 лютого 2021 року №5-П. було прийнято рішення про продовження терміну перевірки

В подальшому, було прийнято рішення про відсторонення на період проведення перевірки від виконання обов`язків генерального директора КП КОР «Друкар» ОСОБА_5 , про що Київською обласною радою було видано розпорядження від 02 березня 2021 року №84 «Про відсторонення від виконання обов`язків генерального директора Комунального підприємства Київської обласної ради «Друкар».

Вказаним розпорядженням ОСОБА_4 призначено виконуючим обов`язки генерального директора КП КОР «Друкар» з 02 березня 2021 року.

Відповідно до п. 4.1 Порядку, звільнення з посади керівника суб`єкта господарювання здійснюється за рішенням Київської обласної ради: за ініціативи керівника суб`єкта господарювання; за ініціативи Київської обласної ради; за наявності відповідного рішення суду; у разі недотримання вимог контракту; у випадку закінчення строку дії контракту;у разі смерті керівника суб`єкта господарювання та інших підстав, передбачених трудовим законодавством.

06 квітня 2021 року Київською обласною радою було видано розпорядження №144 «Про звільнення генерального директора Комунального підприємства Київської обласної ради «Друкар», яким ОСОБА_5 звільнено з посади.

Пунктом 2 вказаного розпорядження управлінню з питання комунальної власності та житлово-комунального господарства виконавчого апарату Київської обласної ради доручено довести до відома ОСОБА_5 дане розпорядження в одноденний термін та забезпечити винесення питання щодо схвалення даного розпорядження на чергову сесію Київської обласної ради VIII скликання.

Відповідно до абз. 5 п. 2.4 Порядку, у випадку відсутності керівника суб`єкта господарювання (більш ніж у місячний термін) чи вакантної посади керівника суб`єкта господарювання головою Київської обласної ради або першим заступником чи заступником голови Київської обласної ради, відповідно до розподілу обов`язків, призначається виконуючий його обов`язки за поданням Структурного підрозділу.

07 квітня 2021 року Київською обласною радою ОСОБА_4 призначено виконуючим обов`язки генерального директора КП КОР «Друкар» з 07 квітня 2021 року до призначення керівника даного підприємства, про що видане розпорядження №147 «Про призначення виконуючого обов`язки генерального директора Комунального підприємства Київської обласної ради «Друкар».

Згідно з п. 4.2 Порядку, у міжсесійний період з підстав визначених трудовим законодавством та з урахуванням висновків і рекомендацій профільних постійних комісій Київської обласної ради, голова Київської обласної ради або перший заступник чи заступник голови Київської обласної ради, відповідно до розподілу обов 'язків, видає розпорядження про звільнення керівника суб`єкта господарювання з подальшим схваленням такого розпорядження на черговій сесії Київської обласної ради.

Розпорядження Київської обласної ради від 06 квітня 2021 року №144 «Про звільнення генерального директора Комунального підприємства Київської обласної ради «Друкар» на сесії Київської обласної ради схвалено не було.

11 червня 2021 року Київська обласна рада вирішила скасувати розпорядження №144 від 06 квітня 2021 року розпорядженням №267 «Про скасування розпорядження Київської обласної ради №144 від 06 квітня 2021 року та поновлення на посаді генерального директора Комунального підприємства Київської обласної ради «Друкар» та поновити ОСОБА_5 на посаді генерального директора КП КОР «Друкар».

У зв`язку із поновленням генерального директора, ОСОБА_4 було увільнено від виконання обов 'язків генерального директора КП КОР «Друкар» з 11 червня 2021 року.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень статті 9 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1982 року № 158 «Про припинення трудових відносин з ініціативи роботодавця» тягар доведення наявності законної підстави для звільнення лежить на роботодавцеві.

Згідно із статтею 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Статтею 21 КЗпП України визначено, що трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін.

Відповідно до статті 23 КЗпП України трудовий договір може бути безстроковим, що укладається на невизначений строк, на визначений строк, встановлений за погодженням сторін та таким, що укладається на час виконання певної роботи.

Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

Підстави припинення трудового договору встановлено статтею 36 КЗпП України.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є закінчення строку (пункт 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не поставила вимогу про їх припинення.

На цій підставі може бути припинений тільки строковий трудовий договір, укладений як строковий відповідно до закону. Якщо ж строковий трудовий договір укладено всупереч правилам статті 23 КЗпП України, то умова про строк є незаконною. Трудовий договір у такому разі вважається укладеним на невизначений строк, і він не може бути припинений у зв`язку із закінченням строку.

Припинення трудового договору після закінчення строку не вимагає заяви або якогось волевиявлення працівника. Свою волю на укладення строкового трудового договору він уже виявив, коли писав заяву про прийняття на роботу за строковим трудовим договору. У цей же час він виразив і волю на припинення такого трудового договору після закінчення строку, на який він був укладений. Власник також не зобов`язаний попереджати або в інший спосіб інформувати працівника про майбутнє звільнення за пунктом 2 частини першої статті 36 КЗпП України.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 761/27037/17-ц (провадження № 61-44171св18).

Документом, що регламентує порядок тимчасового замісництва є роз`яснення Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 29 грудня 1965 року № 30/39 «Про порядок оплати тимчасового заступництва» (далі - Роз`яснення), відповідно до якого тимчасовим заступництвом вважається виконання службових обов`язків за посадою тимчасово відсутнього працівника, коли це викликано виробничою необхідністю (абзац 1 пункту 1).

Зазначене роз`яснення є чинними відповідно до постанови Верховної Ради України «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР» від 12 вересня 1991 року № 1545-ХІІ, згідно з якою до прийняття відповідних актів законодавства України на території республіки застосовуються акти законодавства Союзу РСР з питань, які не врегульовані законодавством України, за умови, що вони не суперечать Конституції і законам України.

Ураховуючи, що будь-яким іншим нормативно-правовим актом не викладено поняття та правової природи «виконуючий обов`язки» слід виходити із зазначеного визначення, яке за своєю суттю полягає у тому, що призначення особи на посаду тимчасово виконуючого обов`язки, зумовлено певною необхідністю, що виникає у зв`язку з певними виробничими обставинами.

Виконання службових обов`язків за більш відповідальною посадою тимчасово відсутнього працівника, коли це пов`язане з розпорядчими функціями, працівником, який працює на тому ж підприємстві, в установі, організації, є тимчасовим замісництвом. Тимчасове виконання обов`язків за посадою відсутнього працівника покладається на іншого працівника наказом (розпорядженням) на підприємстві. Працівник, який заміщує тимчасово відсутнього працівника, на період замісництва звільняється від виконання обов`язків, обумовлених трудовим договором за основним місцем роботи. Працівнику, що заміщує, виплачується різниця між фактичним окладом і посадовим окладом працівника, якого він заміщує.

Таким чином, виконання тимчасовим замісником посадових обов`язків відсутнього працівника обмежується періодом замісництва, такі трудові відносини за своїм характером завжди є строковими, оскільки замісництво встановлюється на конкретний проміжок часу.

Зазначені правові позиції викладені у постановах Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 756/5123/16-ц (провадження № 61-9077св18), від 28 серпня 2019 року у справі № 201/15850/17-ц (провадження № 61-37566св18).

З зазначеного слідує, що призначення позивача виконуючим обов`язки директора комунального підприємства обмежувалось чітко визначеною подією - призначенням директора цього підприємства. Таке призначення було тимчасовим і не визначено в часі, у зв`язку з неможливістю об`єктивно передбачити тривалість процедури погодження та призначення керівника комунального підприємства.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що звільнення позивача відбулось з дотриманням вимог чинного законодавства України, оскільки між сторонами було укладено строковий трудовий договір, строк якого закінчився у зв`язку з призначенням на посаду директора комунального підприємства.

Інших підстав для визнання незаконним звільнення з роботи позивачем не наведено.

Враховуючи те, що в задоволенні позовної вимоги про поновлення на роботі відмовляється, не підлягають задоволенню інші позовні вимоги, а саме про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, оскільки вони є похідними від неї (похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги) (абзац другий частини першої статті 188 Цивільного процесуального кодексу України).

Також, частиною другою статті 235 КЗпП України встановлено, що орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу при винесенні рішення про поновлення на роботі.

Крім того, згідно з правилами ч. 1 ст. 237-1 цього Кодексу відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушено його законні права.

Відповідно до п. 6) ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Так, згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відтак, враховуючи те, що суд дійшов висновку про відмову в позові, судові витрати, понесені позивачем, слід віднести на його рахунок.

Керуючись ст..36,235 КЗпПУ, ст.ст.12,13,77,79, 81,263,264,354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в позові ОСОБА_4 до Київської обласної ради, Комунального підприємства Київської обласної ради «ДРУКАР» про визнання розпорядження незаконним та поновлення на роботі.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

позивач: ОСОБА_4 : АДРЕСА_1

відповідач 1: Київська обласна рада:01196,м. Київ, площа Л.Українки,1

відповідач 2: Комунальне підприємство Київської обласної ради «ДРУКАР»: 08200, Київська область, м. Ірпінь, вул.. Ярославська,11

Суддя Остапчук Т.В.