Справа № 359/9681/21
Провадження №2/359/3215/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.01.2022 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Чирки С.С.,

при секретарі Шамало Р.А. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Бориспільської міської державної нотаріальної контори, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Бориспільський відділ державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту з майна

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з вказаним позовом, яким просила зняти арешт з квартири АДРЕСА_1 .

Свої вимоги, позивач обґрунтовує тим, що вона є повноправним власником цієї квартири. Маючи намір її продати їй стало відомо, що на квартирі наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно, а саме постановою б/н від 26.04.2002 виконавча служба наклала арешт, який зареєстрований 13.07.2004 за №62639 Бориспільською міською державною нотаріальною конторою.

Позивач зверталась до Бориспільського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з питанням про зняття арешту з майна на що отримала відповідь про те, що строк зберігання переданих до архіву виконавчих проваджень становить 3 роки, тому надати більш детальну інформацію та зняти арешт з майна є неможливим.

Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 жовтня 2021 року провадження у справі відкрито та призначено підготовче судове засідання.

11.11.2021 року ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача подав до суд заяву про розгляд справи у його відсутність, при вирішенні даного спору поклався на думку суду.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про день, час і місце слухання справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 29.03.2000 року укладеного між ОСОБА_2 ,, ОСОБА_3 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , яка діє від імені ОСОБА_1 остання купила квартиру АДРЕСА_1 (а.с.6)

Квартира АДРЕСА_1 зареєстрована на праві власності за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 29.03.2000 року посвідченого Бориспільською держнотконторою 29.03.2000 року і записана в реєстрову книгу під №40 Бориспільського БТІ.(а.с.10).

Згідно довідки КП «Бориспільське БТІ» №56 від 25.01.2021 року ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 (а.с.11).

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно,Єдиного реєстру заборон відчуження об`єкту нерухомого майна на квартиру АДРЕСА_1 накладено арешт на підставі постанови б/н від 26.04.2002 року виконавчої служби (арешт 13.07.2004 року зареєстровано за №62639 Бориспільською міською державною нотаріальною конторою) (а.с.12).

Відповідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч. 1. ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Частина 1 ст. 319 ЦК України передбачає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно ч. 1 статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини визначає: кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно рішення Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року під поняттям «охоронювані законом інтереси», що вживається в законах України, слід розуміти як прагнення до користування матеріальним та/або нематеріальним благом, так і зумовлений загальним змістом, об`єктивний і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і Законом України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності.

У відповідь на заяву ОСОБА_1 15.09.2021 року Бориспільський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) листом за № 70127 повідомив, що строк зберігання переданих до архіву виконавчих проваджень становить 3 роки, тому зняти арешт із належного їй майна не є можливим (а.с.14).

У відповідь на заяву ОСОБА_1 14.09.2021 року приватний нотаріус Бориспільського районного нотаріального округу Гапоненко Т.В. листом за № 115/01-16 повідомила, що у зв`язку з наявністю арешту нерухомого майна нотаріальна дія щодо відчуження нерухомого майна не може бути вчинена до зняття арешту цього нерухомого майна (а.с.15,16)

На підставі наведеного суд приходить висновку, що на даний час виконавче провадження закінчено. Наявний арешт порушує права позивача, так як вона не має можливості реалізувати свої права, як власник.

Згідно ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно п. 6 ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» зняття арешту з майна органом державної виконавчої служби можливе в разі отримання державним виконавцем рішення суду про скасування заходів забезпечення позову, раніше застосованих судом у відношенні даного майна.

Згідно ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов`язаний вживати заходів примусового виконання рішення, встановлених цим Законом, не упереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець: здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом; розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження та їх клопотання.

Згідно вказаного Закону України державний виконавець зобов`язаний використовувати наданні йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, він знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Тобто, законодавець пов`язує можливість звернення особи з даним позовом у разі порушення права власності на майно, на яке накладено арешт.

За правилами ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

У матеріалах справи відсутні докази того, що на даний час існує потреба в арешті вищезазначеного майна, яке належить на праві власності ОСОБА_1 .

Таким чином, зважаючи на встановлені судом обставини та враховуючи наявність накладеного арешту на майно позивача, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту, захистити своє порушене право не може, суд приходить висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність захисту його прав шляхом скасування такого арешту, а відтак і про задоволення позову у повному обсязі.

Керуючись, ст.ст. 316, 317, 319, 321, 391 ЦК України, ст.ст. 141, 258-259, 263-265, 353-354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Бориспільської міської державної нотаріальної контори, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Бориспільський відділ державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту з майна задовольнити.

Зняти арешт з квартири АДРЕСА_1 , зареєстрований 13 липня 2004 року Бориспільською міською державною нотаріальною конторою в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження №62639.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 21 січня 2022 року.

Суддя Чирка С.С.