Постанова

Іменем України

09 червня 2022 року

м. Київ

справа № 337/5678/20

провадження № 61-1559св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Коротуна В. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

треті особи: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Савицька Олена Владиславівна, приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Коноваленко Олена Вікторівна,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Байдою Мар`яною Олегівною, на постанову Запорізького апеляційного суду від 07 грудня 2021 року у складі колегії суддів: Дашковської А. В., Кримської О. М., Маловічко С. В.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Савицька О. В., приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Коноваленко О. В., про розірвання спадкового договору.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його дід ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_1 .

За життя 12 жовтня 2016 року ОСОБА_3 склав заповіт, за яким усе своє майно заповів дітям ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які, у свою чергу, подали заяву до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу про відмову від спадщини на його (позивача) користь.

У подальшому йому стало відомо про те, що 28 грудня 2015 року ОСОБА_3 уклав із ОСОБА_2 спадковий договір, за яким остання взяла на себе обов`язок після його смерті здійснити поховання за свій рахунок та встановити пам`ятник. Проте зобов`язання за спадковим договором не виконала, за життя ОСОБА_3 будь-якої допомоги не надавала, не цікавилась станом здоров`я, витрати на поховання понесли діти померлого ОСОБА_6 та ОСОБА_5 .

Уточнивши позовні вимоги, позивач просив розірвати спадковий договір від 28 грудня 2015 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ; зобов`язати приватного нотаріуса Коноваленко О. В. зареєструвати припинення обтяження - заборону, що була зареєстрована у зв`язку з посвідченням спадкового договору.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 26 липня 2021 року у складі судді Котляр А. М. позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Розірвано спадковий договір, укладений 28 грудня 2015 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Коноваленко О. В. і зареєстрований в реєстрі за № 9332.

Суд першої інстанції виходив із невиконання відповідачкою умов спадкового договору, у зв`язку з чим дійшов висновку про його розірвання.

Короткий зміст постанови апеляційної інстанції

Постановою Запорізького апеляційного суду від 07 грудня 2021 року за наслідками розгляду апеляційної скарги приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Коноваленко О. В. рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 26 липня 2021 року скасовано та прийнято нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Апеляційний суд виходив із того, що за змістом статті 1308 ЦК України спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень. Інші особи, у тому числі спадкоємці відчужувача, не можуть пред`являти вимоги про розірвання спадкового договору.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

23 січня 2022 року ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Байду М. О. звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Підставами касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме суд застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 23 січня 2019 року в справі № 355/385/17, від 06 березня 2019 року в справі № 183/262/17 та постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року в справі № 6-75цс13 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Також заявник вказує на порушення судами норм процесуального права, а саме суд не дослідив зібрані у справі докази (пункт 4 частини другої статті 389, пункт 1 частини третьої статті 411 ЦПК України).

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга аргументована тим, що суд неповно дослідив обставини справи, не надав їм належної правової оцінки та дійшов помилкових висновків при вирішенні справи.

Статтею 1308 ЦК України не регламентовано всі варіанти розірвання спадкового договору, які передбачити неможливо. Зокрема, спадковий договір може бути розірваний і після смерті відчужувана, коли виконання не було здійснено або було здійснено частково, чи здійснювалось неналежно або з простроченням. У таких ситуаціях можливе застосування аналогії закону. Так, частиною першою статті 727 ЦК України визначено, що дарувальник має право вимагати розірвання договору дарування нерухомих речей чи іншого особливо цінного майна, якщо обдаровуваний умисно вчинив злочин проти життя, здоров`я, власності дарувальника, його батьків, дружини (чоловіка) або дітей. Якщо обдаровуваний вчинив умисне вбивство дарувальника, спадкоємні дарувальника мають право вимагати розірвання договору дарування.

Враховуючи, що відносини між відчужувачем і набувачем за спадковим договором також мають як правовий, так і моральний аспект, буде справедливим у випадку спричинення умисними злочинними діями набувача позбавлення життя відчужувача, настання цивільно-правових наслідків у вигляді розірвання спадкового договору, предметом якого ж нерухоме майно. І право вимагати розірвання такого договору одержують спадкоємці відчужувана.

Доводи інших учасників справи

Відзив (заперечення) на касаційну скаргу не надходили.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 11 лютого 2022 рокупоновлено ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Запорізького апеляційного суду від 07 грудня 2021 року.

Відкрито касаційне провадження у даній справі.

Витребувано з Хортицького районного суду міста Запоріжжя цивільну справу № 337/5678/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Савицька Олена Владиславівна, приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Коноваленко Олена Вікторівна, про розірвання спадкового договору.

Обставини справи

Суди встановили, що 28 грудня 2015 року ОСОБА_3 уклав із ОСОБА_2 спадковий договір, за умовами якого остання зобов`язалася виконувати передбачені в ньому розпорядження відчужувача і в разі його смерті набуває право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідно до пункту 8 цього договору право власності на вказану в договорі квартиру переходить до набувача після смерті відчужувача.

Окрім того, 19 жовтня 2016 року ОСОБА_3 склав заповіт, за яким належні йому на праві власності квартиру АДРЕСА_1 заповів сину ОСОБА_5 , транспортний засіб марки (модель) Москвич , випуску 1979 року, - доньці ОСОБА_6 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер.

Спадкоємці за заповітом ОСОБА_5 та ОСОБА_6 шляхом подачі заяви нотаріусу відмовились від прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_5 на користь онука спадкодавця ОСОБА_1 , який, у свою чергу, звернувся до нотаріальної контори з відповідною заявою.

Обґрунтовуючи підстави даного позову, позивач посилався на неналежне виконання ОСОБА_2 умов спадкового договору, у зв`язку з чим просив його розірвати у судовому порядку.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Так, підставою касаційного оскарження постанови Запорізького апеляційного суду від 07 грудня 2021 року є посилання заявника на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме суд застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 23 січня 2019 року в справі № 355/385/17, від 06 березня 2019 року в справі № 183/262/17 та постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року в справі № 6-75цс13 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України); порушення судами норм процесуального права, а саме суд не дослідив зібрані у справі докази (пункт 4 частини другої статті 389, пункт 1 частини третьої статті 411 ЦПК України).

Відповідно до статті 400 ЦПК України, якою визначено межі розгляду справи судом касаційної інстанції, встановлено, що, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції діє в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Спір між сторонами виник щодо неналежного виконання умов спадкового договору.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).

Згідно з частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до статті 1302 ЦК України за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов`язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача.

Статтею 1305 ЦК України передбачено, що набувач у спадковому договорі може бути зобов`язаний вчинити певну дію майнового або немайнового характеру до відкриття спадщини або після її відкриття.

Згідно з частиною першою статті 1308 ЦК України спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень.

Аналіз вищевказаних положень закону свідчить про те, що спадковий договір є нерозривно пов`язаним із його сторонами. ЦК України надає останнім право заявляти у суді вимоги про дострокове розірвання договору,тобто ініціювати розірвання спадкового договору в суді можуть лише відчужувач або набувач. Відчужувач має право заявляти позов про розірвання спадкового договору, якщо набувач не виконує або виконує неналежним чином покладені на нього обов`язки щодо здійснення дій майнового або немайнового характеру.

Встановивши, що за життя ОСОБА_3 не звертався до суду з позовом про розірвання спадкового договору та, виходячи з того, що спадковий договір може бути розірвано на вимогу відчужувача або набувача, інші особи, у тому числі спадкоємці відчужувача, не можуть пред`являти вимоги про його розірвання, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у позові.

Колегія суддів погоджується з такими висновками апеляційного суду, оскільки у цій справі позов про розірвання спадкового договору пред`явлений спадкоємцем за заповітом після смерті відчужувача ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , проте задоволення такої вимоги за правилами статті 1308 ЦК України можливе лише за умови пред`явлення її відчужувачем.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження апеляційним судом та додаткового правового аналізу не потребують.

Посилання в касаційній скарзі на незастосування апеляційним судом у даному випадку аналогії закону, а саме частини першої статті 727 ЦК України, якою передбачені підстави розірвання договору дарування нерухомих речей чи іншого особливо цінного майна, колегія суддів відхиляє, оскільки вказана норма закону визначає підстави розірвання такого договору у разі умисного вчинення злочину проти життя, здоров`я, власності дарувальника.Таким чином, у випадку смерті дарувальника, яка була спричинена умисними злочинними діями обдаровуваного - позбавленням життя дарувальника, право вимагати розірвання договору дарування одержують спадкоємці дарувальника.

У справі, яка є предметом касаційного перегляду, такі обставини судом не встановлені.

Інші наведені в касаційній скарзі аргументи не спростовують висновків апеляційного суду, зводяться до неправильного тлумачення заявником норм матеріального права та до необхідності переоцінки доказів і встановлення обставин, які не були встановлені судом. В силу вимог статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Доводи касаційної скарги не дають підстави для висновку, що оскаржене судове рішення ухвалене без додержання норм матеріального та процесуального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає необхідним касаційну скаргу залишити без задоволення, постанову апеляційного суду - без змін.

Щодо судових витрат

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки в цій справі оскаржуване судове рішення підлягає залишенню без змін, розподіл судових витрат Верховний Суд не здійснює.

Керуючись статтями 400, 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Байдою Мар`яною Олегівною, залишити без задоволення.

Постанову Запорізького апеляційного суду від 07 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: М. Є. Червинська

С. Ю. Бурлаков

В. М. Коротун