Провадження № 2/127/4752/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2022 рокум. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Шаміної Ю.А.,

при секретарі судового засідання Чорнобров О.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Вінницької міської ради про визнання права користування та зобов`язання укладення договору найму на житлове приміщення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Виконавчого комітету Вінницької міської ради про визнання права користування та зобов`язання укладення договору найму на житлове приміщення. Свої вимоги мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки - ОСОБА_2 , яка рахується квартиронаймачем квартири АДРЕСА_1 . За життя ОСОБА_2 вказану квартиру не приватизувала. Позивач є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 та звернулась до Департаменту житлового господарства із заявою про переукладення договору найму з померлої ОСОБА_2 на ОСОБА_1 . Однак, позивачу було відмовлено в укладенні договору найму, оскільки відсутній ордер на зайняття квартири АДРЕСА_1 . Позивач проживає в даній квартирі та сплачує комунальні послуги. Крім того, в даній квартирі були зареєстровані брат позивача - ОСОБА_3 , його цивільна дружина - ОСОБА_4 та донька брата - ОСОБА_5 . ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були зняті з реєстрації ще в 2007 році. За таких обставин ОСОБА_1 просить визнати за нею право користування квартирою АДРЕСА_1 та зобов`язати виконавчий комітет Вінницької міської ради укласти із нею договір найму на вищевказану квартиру.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 27.10.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 13.01.2022 підготовче провадження в справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, натомість 03.02.2022 подала до суду заяву (вх. №8937) згідно якої просила розгляд справи провести у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, судові витрати просила залишити за позивачем.

Представник відповідача ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, 03.02.2022 також подав до суду заяву (вх. №8938) згідно якої просив розгляд справи провести у відсутність представника відповідача, при розгляді справи поклався на розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, що склалися між сторонами у справі, що врегульовані відповідними нормами ЖК УРСР.

Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради народних депутатів «Про надання дозволу громадянам на обмін квартирами» № 490 від 11.12.1986 дозволено обмін квартирами ОСОБА_7 , склад сім`ї 4 особи, та його колишній дружині ОСОБА_8 , склад сім`ї 4 особи, які проживають по АДРЕСА_2 , займають чотирикімнатну квартиру площею 66,3 кв.м. з переселенням: ОСОБА_7 , склад сім`ї 4 особи, в квартиру АДРЕСА_3 ; ОСОБА_8 , склад сім`ї 4 особи, в квартиру АДРЕСА_4 (а.с. 39-41).

12.11.1986 шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серія НОМЕР_1 , виданого 12.11.1986 Замостянським райвідділом РАГС. Після розірвання шлюбу дружині присвоєно прізвище - ОСОБА_9 (а.с. 42).

27.09.1989 ОСОБА_10 зареєструвала шлюб з ОСОБА_11 , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серія НОМЕР_2 , виданого 27.09.1989 Міським відділом РАГС м. Вінниці. Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище - ОСОБА_12 (а.с. 43).

Згідно копії особового рахунку № НОМЕР_3 МКП «УК «Замостя» (вих. №3613 від 22.09.2021) у квартирі АДРЕСА_1 були зареєстровані: ОСОБА_2 (квартиронаймач) (дата вибуття 31.01.2013), ОСОБА_3 (син), ОСОБА_4 (невістка) (дата вибуття 01.12.2017), ОСОБА_5 (онука) (дата вибуття 01.12.2017), тип квартири - державна (а.с. 11).

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 виданого 27.12.2012 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 12).

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 , виданого 12.08.2021 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (а.с.13).

Як вбачається із копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 , виданого 25.02.1983 року Міським відділом РАЦС м. Вінниці, ОСОБА_8 є матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 9).

У зв`язку із реєстрацією шлюбів, їх розірванням та реєстрацією нового шлюбу ОСОБА_1 змінила прізвище « ОСОБА_1 », « ОСОБА_1 », « ОСОБА_1 » та носить прізвище « ОСОБА_1 », що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_7 виданого 06.02.1991 Ленінським районним відділом ЗАГС м. Вінниці, копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_8 виданого 26.07.1994 Відділом реєстрації актів громадянського стану Староміського райвиконкому м. Вінниці, копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_9 виданого Вінницьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану (а.с. 56-58).

Згідно довідки №3612 від 22.09.2021 МКП «Управляюча компанія «Замостя» ОСОБА_1 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 з 13.02.1987 по 25.04.1997 (а.с.15).

Як вбачається із акту опиту сусідів №23, затвердженого начальником МКП «Управляюча компанія «Замостя» Олійниченко В.Д., ОСОБА_1 дійсно проживає за адресою: АДРЕСА_6 (а.с. 65)

Відповідно до особового рахунку № НОМЕР_10 виданого Управляючою компанією «Замостя» вих. №4977 від 21.12.2021 у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (а.с. 44).

Із копії особового рахунку № НОМЕР_10 вбачається, що ОСОБА_2 була квартиронаймачем квартири АДРЕСА_1 на підставі ордера №1347 від 16.12.1986 (а.с. 45).

Відповідно до довідки №4976 від 21.12.2021 МКП «Управляюча компанія «Замостя» ордер на квартиру АДРЕСА_1 не зберігся (а.с.46).

Згідно відповіді Департаменту житлового господарства Вінницької міської ради №Т-01-127148/01-20 від 24.09.2021року ОСОБА_1 повідомлено про відсутність у виконавчого комітету міської ради правових підстав щодо укладення із ОСОБА_1 договору найму жилого приміщення, так як ордер на зайняття квартири АДРЕСА_1 відсутній (а.с.14).

Як вбачається із квитанцій №98956 від 20.09.2021, №101131 від 18.10.2021, №114 від 21.10.2021, №103530 від 16.11.2021, №107156 від 21.12.2021 ОСОБА_1 оплачує комунальні послуги за утримання квартири АДРЕСА_1 (а.с. 18, 19, 20, 32, 48).

Згідно зі ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з частиною третьою статті 9 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Статтею 61 ЖК УРСР встановлено, що користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення, який укладається на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем, житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем громадянином, на ім`я якого видано ордер.

Відповідно до вимог частини першої статті 63 ЖК УРСР предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок.

Відповідно до частин першої та другої статті 64 ЖК УРСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Згідно положень частин першої, другої статті 106 ЖК УРСР повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача. У разі відмови наймодавця у визнанні члена сім`ї наймачем за договором найму спір може бути вирішено в судовому порядку.

Тобто за змістом вказаної норми закону будь-який член сім`ї наймача, що має повну цивільну дієздатність, має право вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення. Виходячи з принципу рівності прав та обов`язків наймача та членів його сім`ї (ст. 64 ЖК), члени сім`ї заміщують наймача в договірних правовідносинах найму.

Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 24 лютого 2021 року у справі №296/4642/19, тривалий час проживання особи в житлі, незалежно від його правового режиму, є достатньою підставою для того, щоб вважати відповідне житло належним такій особі в розумінні статті 8 Конвенції. Принцип пропорційності у розумінні Європейського суду з прав людини полягає в оцінці справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням у право людини на повагу до житла, й інтересами особи, яка зазнає негативних наслідків від цього втручання. Пошук такого балансу не означає обов`язкового досягнення соціальної справедливості у кожній конкретній справі, а передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між легітимною метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа внаслідок втручання в її право на повагу до житла несе надмірний тягар. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були би менш обтяжливими для прав і свобод цієї особи, оскільки обмеження її прав не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для досягнення вказаної мети.

У зв`язку із вищевикладеним, суд приходить до висновку, що посилання відповідача виконавчого комітету Вінницької міської ради на відсутність ордеру на зайняття квартири не може вважатись достатньою правовою підставою для відмови в задоволенні позову про визнання права користування на квартиру за особою, яка постійно протягом тривалого часу проживає в ній, несе витрати з її утримання.

Суд зазначає, що законність проживання позивача відповідачем не оспорено, вимоги про усунення перешкод у користуванні житлом відповідачем протягом усього часу проживання позивача не заявлялось.

Таким чином, позовні вимоги позивача про визнання права користування квартирою підлягають до задоволення як такі, що є підставними та обґрунтованими.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання укласти договір найму житлового приміщення, суд зазначає наступне.

Дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Поняття дискреційних повноважень наведене, зокрема, у Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2, відповідно до яких під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Тобто, дискреційними є право суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною.

У пункті 50 рішення від 13 січня 2011 року у справі «Чуйкіна проти України» ЄСПЛ зазначив, що порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції - гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі - провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені.

Отже, "ефективний засіб правого захисту" повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Відсутність "бажаного результату" виключає можливість визначення ефективності правового захисту, оскільки "бажаний результат" встановлює межі (кінцеву мету) правового захисту, який полягає у використанні передбачених законом можливостей для поновлення порушеного, визнання невизнаного, чи присудження оспорюваного права саме в цих межах.

Таким чином, у разі настання визначених законодавством умов, звернення позивача щодо укладення із ним договору найму квартири, у якій вона фактично проживає, відповідач виконавчий комітет Вінницької міської ради зобов`язаний вчинити конкретні дії і задоволити їх звернення.

Відтак, суд приходить до висновку, що позовну вимогу щодо зобов`язання виконавчий комітет Вінницької міської ради укласти з позивачем договір найму квартири теж слід задовольнити.

Судові витрати, за клопотанням позивача, залишаються за нею.

Керуючись ст.ст. 9, 61, 64, 65, 106 ЖК України, ст.ст. 4, 10, 12, 19, 76, 77, 81, 141, 258-261, 268, 353, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_11 , РНОКПП НОМЕР_12 , право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Зобов`язати Виконавчий комітет Вінницької міської ради укласти із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_11 , РНОКПП НОМЕР_12 , договір найму на квартиру АДРЕСА_1 .

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_11 , РНОКПП НОМЕР_12 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_7 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_5 ;

відповідач: Виконавчий комітет Вінницької міської ради, , місцезнаходження: вул. Соборна, 59, м. Вінниця, Вінницька область.

Суддя Шаміна Юлія Анатоліївна