Справа № 348/649/22
Провадження № 22-ц/4808/706/22
Головуючий у 1 інстанції Міськевич О.Я.
Суддя-доповідач Максюта
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 червня 2022 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючого (суддя-доповідач) Максюти І.О.,

суддів: Василишин Л.В., Фединяка В.Д.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Орган опіки та піклування - Виконавчий комітет Ланчинської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Сліпенчук Наталії Андріївни на ухвалу Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області, постановлену суддею Міськевич О.Я. 27 квітня 2022 року у м. Надвірна Івано-Франківської області,

в с т а н о в и в:

У квітні 2022 року Ширяєв В.В. звернувся з позовом до Алєксєєвої Г.О., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Орган опіки та піклування - Виконавчий комітет Ланчинської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів (а.с.1-7).

Провадження у справі не відкривалося.

Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 27 квітня 2022 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Орган опіки та піклування - Виконавчий комітет Ланчинської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів передано на розгляд до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області (а.с.20-21).

Не погоджуючись із ухвалою, представник Ширяєва В.В. адвокат Сліпенчук Н.А. подала апеляційну скаргу, посилаючись на незаконність і необґрунтованість ухвали.

Скарга мотивована хибністю висновків суду про направлення справи за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача, оскільки він об`єднав у позовній заяві декілька позовних вимог, серед яких є вимога про стягнення аліментів, що згідно ч.1 ст.28 ЦПК України дає йому підстави для подання позову за зареєстрованим місцем його проживання.

Зауважує, що суд некоректно застосовує положення ч.3 ст.166 СК України та нівелює право позивача на одночасне звернення з позовними вимогами про стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав у порядку альтернативної підсудності, встановленої ч.1 ст.28 ЦПК України.

Наголошує, що у зв`язку з введенням воєнного стану позивач з сином змінили місце проживання. Довідка Ланчинської селищної ради Надвірнянського району підтверджує факт того, що Ширяєв В.В. разом з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 29 березня 2022 року по даний час фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Відстань між с. Вишівці та містом Новомосковськ (де розташований суд) становить 1050 км. Орієнтовний час в дорозі складає 15 годин. Комендантська година на території Дніпропетровської та Івано-Франківської областей встановлена з 22:00 години до 05:00 години, що унеможливлює участь позивача у судових засіданнях без порушень комендантської години. Зазначене, у свою чергу, є порушенням права позивача брати участь у судових засіданнях.

Окрім цього, виїзди позивача для участі в судових засіданнях до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області можуть також спричинити неможливість його явки до центру комплектування та соціальної підтримки за зареєстрованою адресою його проживання до відповідальності за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Також у зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації, веденням активних бойових дій в областях, що межують з Дніпропетровською областю та систематичними ракетними атаками Дніпропетровської області участь в судових засіданнях несе небезпеку для життя та здоров`я позивача, який фактично є єдиною особою, хто здійснює виховання та утримання малолітньої дитини.

Зазначає, що позовні вимоги про стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав є самостійними, тому посилання суду на позовну вимогу про стягнення аліментів як похідну суперечить нормам сімейного права.

Вважає, що передання справи на розгляд Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області матиме наслідком порушення його права брати участь у судових засіданнях, передбаченого п.2 ч.1 ст.43 ЦПК України, а в протилежному випадку може зумовити притягнення до адміністративної або кримінальної відповідальності, передбаченої ст.210-1 КУпАП та ст.336 ККУ відповідно.

З цих підстав просить скасувати ухвалу судді першої інстанції, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції (а.с.24-29).

Відповідач і третя особа правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися, що відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Згідно приписів ч.2 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції про передачу справи на розгляд іншого суду (п.9 ч.1 ст.353 ЦПК) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи.

Вислухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши, відповідно до ст.367 ЦПК України, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга є необґрунтованою, виходячи з таких підстав.

Передаючи справу на розгляд до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області, суд обґрунтовував свої висновки тим, що даний позов не підсудний Надвірнянському районному суду Івано-Франківської області, а належить до територіальної юрисдикції Сєвєродонецького міського суду Луганської області за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача. Враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Верховний Суд розпорядженням від 06.03.2022 року №1/0/9-22 змінив територіальну підсудність судових справ Сєвєродонецького міського суду Луганської області на Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області, таким чином дану справу необхідно передати для розгляду за підсудністю до цього суду.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з таких підстав.

У позовній заяві позивач зазначив, що подає позовну заяву до Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області та зазначає адресу реєстрації Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Курчатова, 19/26, а фактичне місце проживання вул. Незалежна, 77 с. Вишнівці Надвірнянського району Івано-Франківської області. А зареєстрованим місцем проживання відповідачки Алєксєєвої Г.О. зазначив м. Сєвєродонецьк, пр. Гвардійський, 18Б/80 Луганської області.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.9).

Відповідно до довідки Ланчинської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області № 318/02.2-09 від 30.03.2022, долученої до позовної заяви, фактичне місце проживання позивача ОСОБА_3 за адресою: вул. Незалежна, 77 с. Вишнівці Надвірнянського району Івано-Франківської області (а.с. 10).

Із змісту довідки відділу освіти військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецька від 14.04.2022 встановлено, що в 7-Б класі середньої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №6 міста Сєвєродонецька Луганської області навчається ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.14).

Згідно довідки Ланчинського ліцею ім.Ю.Шкрумеляка Ланчинської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області №41 від 18.04.2022 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зарахований до 7-А класу Ланчинського ліцею 23 березня 2022 року за заявою батька Ширяєва В.В. (а.с.15).

Однією із умов реалізації права фізичної та юридичної особи на пред`явлення позову є дотримання вимог підсудності.

У зв`язку із цим підсудність як умова реалізації права на пред`явлення позову тісно пов`язана з процесуальною правоздатністю та компетентністю суду.

Згідно з нормами процесуального закону завданням інституту підсудності є розподіл цивільних справ між судами загальної юрисдикції для більш швидкого і правильного розгляду і вирішення справи, найбільш ефективного захисту прав, свобод та інтересів суб`єктів права.

Право на розгляд справи належним судом є складовою частиною права на справедливий суд відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Дотримання судами процесуальних норм інституту підсудності є вимогою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яке гарантує, що кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

У статті 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії.

Крім того,статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

За змістом пункту 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Також у низці рішень Європейського суду з прав людини закріплено, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежено державою, лише якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права.

Відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України та статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України звернутися до належного за підсудністю суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Підсудність - це розподіл підвідомчих загальним судам цивільних справ між різними судами першої інстанції залежно від роду (характеру) справ, що підлягають розгляду, і від території, на яку поширюється юрисдикція того чи іншого суду.

Підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції (статті 27 - 30 ЦПК).

Встановлено, що Ширяєв В.В. звернувся до Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області з позовом до Алєксєєвої Г.О. про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

Відповідач Алєксєєва Г.О. зареєстрована у м.Сєвєродонецьк, пр.Гвардійський, 18Б/80 Луганської області.

В апеляційній скарзі представник Ширяєва В.В. зазначила, що враховуючи, що позовна вимога про позбавлення батьківських прав поєднується з вимогою про стягнення аліментів, позов може подаватися за вибором позивача.

Оскаржуване судове рішення мотивоване тим, що даний позов не підсудний Надвірнянському районному суду Івано-Франківської області, а належить до територіальної юрисдикції Сєвєродонецького міського суду Луганської області за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача.

Враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Верховний Суд розпорядженням від 06.03.2022 року №1/0/9-22 змінив територіальну підсудність судових справ Сєвєродонецького міського суду Луганської області на Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області.

Згідно з частиною 1 статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Виняток з вказаного правила становить альтернативна підсудність (стаття 28 ЦПК України) та виключна підсудність (стаття 30 ЦПК України).

Згідно із статтею 28 ЦПК України визначено перелік справ підсудність яких можлива за вибором позивача.

Відповідно до частини 16 статті 28 ЦПК України позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Як вбачається з змісту статті 28 ЦПК України, позов про позбавлення батьківських прав не входить до переліку справ, підсудність яких, крім визначеної законом (частина 1 статті 27 цього Кодексу), може бути також визначена за вибором позивача.

Положення статті 28 ЦПК України не можуть бути застосовані при визначені підсудності позову про позбавлення батьківських прав, отже не можуть бути застосовані і, зокрема, положення частини 16 статті 28 ЦПК України, можливість вибору позивача до якого суду звернутися з позовом про позбавлення батьківських прав, - відсутня, оскільки підсудність такої справи визначена законом.

Таким чином, з аналізу зазначених статей вбачається, що справи про позбавлення батьківських прав розглядаються за місцем проживання або місцезнаходженням відповідача, згідно зі статтею 27 ЦПК України.

Поєднання в одному провадженні двох позовних вимог (про стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини) не суперечить положенням процесуального закону, отже, не впливає на правильність визначеної судом територіальної юрисдикції (підсудності) такої справи і узгоджується з положеннями частини 3 статті 166 Сімейного кодексу України відповідно до якої при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Тобто суд вірно визначив, що позовна вимога про стягнення аліментів на дитину, яка поєднується із позовною вимогою про позбавлення батьківських прав, є похідною від останньої.

Враховуючи наведене, колегія апеляційного суду вважає, що судом першої інстанції оскаржувану ухвалу про передачу справи на розгляд Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області постановлено із дотриманням правил підсудності.

Щодо доводів представника апелянта про те, що місцем проживання його та його неповнолітньої дитини є с.Вишнівці Надвірнянського району Івано-Франківської області, тому передача справи на розгляд Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області призведе до ускладнення розгляду справи, збільшення судових витрат на поїздки, і не сприятиме своєчасному розгляду справи, то колегія апеляційного суду звертає увагу на таке.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви № 29458/04 та № 29465/04) від 20 липня 2006 року вказав, що «фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі «Занд проти Австрії» … Комісія висловила думку, що термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (...) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів».

Обставини, на які посилається позивач, хоча і є дуже вагомими для нього, але не передбачені статтею 28 ЦПК України як підстава для надання позивачу можливості вибору до якого суду звернутися з позовом про позбавлення батьківських прав.

А розгляд справи судами з порушенням правил підсудності є порушенням пункту 1 статті 6 Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки такі суди не є встановленими процесуальним законом для такого розгляду.

Крім того, 4 липня 2012 року було прийнято Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції". Завдяки цьому учасники судового розгляду в порядку цивільного, господарського, адміністративного судочинства отримали право брати участь у судовому процесі шляхом проведення відеоконференції.

Ці нововведення покликані полегшити доступ до правосуддя, підвищити оперативність судового розгляду справ, захистити сторони від надмірної тривалості процесу та зменшити витрати учасників судового процесу.

Тобто, позивач вправі скористатися правом клопотати про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції, яка може бути проведена як у приміщенні суду, так і поза його межами.

Крім того, позивач не позбавлений права пред`явити окремі позови про стягнення аліментів (за місцем свого проживання) і про позбавлення батьківських прав (за місцем знаходження відповідача).

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про те, що позов Ширяєва В.В. про стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав повинен бути поданий за загальним правилом підсудності відповідає як принципу верховенства права, Конституції України, так і нормам процесуального права, а також не позбавляє позивача можливості практично користуватися передбаченими процесуальним законом гарантіями доступу до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника Ширяєва Віталія Васильовича адвоката Сліпенчук Наталії Андріївни залишити без задоволення, а ухвалу Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 27 квітня 2022 року про передачу справи на розгляд іншому суду без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий І.О. Максюта

Судді: Л.В. Василишин

В.Д. Фединяк