Справа № 278/3225/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2022 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді Дубовік О. М., за участю секретаря судового засідання Мороз К. Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Вердикт Капітал» звернулося до суду з вказаним позовом, який мотивувало тим, що 16.11.2018 між ОСОБА_1 та ПАТ «УкрСиббанк» був укладений кредитний договір № 0 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 48219,50 грн на строк до 16.11.2020 року включно.

07.10.2019 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» був укладений договір факторингу № 149, відповідно до якого ПАТ «УкрСиббанк» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», а ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» набуло право вимоги за кредитним договорами до позичальників, у тому числі за договором № 0 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку від 16.11.2018 року, що укладений між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1

08.10.2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 08-10/19, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги за кредитним договорами до позичальників, у тому числі за договором № 0 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку від 16.11.2018 року, що укладений між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 .

За період користування кредитними коштами, позичальником здійснені часткові платежі на погашення основної суми кредиту, проте, заборгованість останнім за кредитним договором в повному обсязі не погашена.

Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом та пені за порушення умов кредитного договору, що підлягає стягненню з позичальника станом на 15.09.2021 року, відповідно до розрахунку заборгованості, становить 45880,31 грн, з яких:

-заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 44219,50 грн.;

-заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 0 грн.;

-заборгованість за нарахованими відсотками згідно Кредитного Договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 0 грн;

-заборгованість з комісії - 1660,81 грн;

-заборгованість з пені - 0 грн.

Враховуючи, що ОСОБА_1 заборгованість не сплатив, а відтак ним прострочене грошове зобов`язання по поверненню грошових коштів, у ТОВ «Вердикт капітал» виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення інфляційних витрат та 3% річних.

Загальний розмір заборгованості по сплаті інфляційних витрат та 3% річних за користування кредитом, що підлягає стягненню станом на 15.09.2021 року становить 4858,60 грн, з яких три відсотка річних 1104,88 грн та 3185,92 грн інфляційні витрати.

На підставі зазначеного, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у сумі 50171,11 грн; витрати по сплаті судового збору в сумі 2270,00 грн та витрати на правову допомогу у сумі 20000,00 грн.

У відзиві на позовну заяву (а.с. 114-115) відповідач зазначає, що надані позивачем документи не можуть підтверджувати факт існування боргу відповідача перед позивачем, а розрахунок заборгованості не може підтверджувати існування боргу, оскільки він не є первинним обліковим бухгалтерським документом, не відповідає ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та відповідно не може підтверджувати існування тих чи інших фінансових операцій. Окрім того, позивачем надано лише таблиці розрахунків та не надано детального розрахунку 3% річних, комісій та інфляційних.

Також відповідач не визнає і вважає, що позивач безпідставно просить стягнути з нього витрати на правничу допомогу у сумі 20000,00 грн.

Просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

Представником позивача подано відповідь на відзив на позовну заяву; просить позовну заяву задовольнити у повному обсязі (а.с. 122-125), зазначає, що на підтвердження суми видачі кредитних коштів, позивачем долучено виписку по рахунку за кредитним договором, меморіальний ордер від 16.11.2018 року, а на підтвердження розміру заборгованості детальний розрахунок боргу із зазначенням дати погашення, дати фактичного погашення, сума фактичного погашення та залишку боргу.

Позивач вважає, що заявлена сума до стягнення підтверджується матеріалами справи, натомість відповідачем не спростовано відсутність боргу.

У судове засідання представник позивача не з`явився; у позовній заяві міститься клопотання про розгляд справи представника позивача (а.с. 6).

Представник відповідача у судовому засіданні позов визнав лише в частині заборгованості за кредитним договором (тіло кредиту); в решті просив відмовити за необгрунтованістю. Зазначив, що відповідачем заборгованість не погашалась. Категорично заперечував щодо стягнення судом витрат на правничу допомогу у визначеному розмірі, оскільки сума не співмірна а ні зі складністю справи, а ні з ціною позову та іншими чинниками, регламентованими ч. 4 ст. 137 ЦПК України.

Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що між ПАТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 16.11.2018 року був укладений кредитний договір № 0 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку (а.с. 7-9).

Відповідно до п. 2.1 вказаного договору, Банк надає позичальнику кредит, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитними коштами відповідно до умов даного договору та Правил. Банк відкриває позичальнику поточний картковий рахунок та здійснює його касово-розрахункове обслуговування.

Відповідно до п. 3.9. кредитного договору процентна ставка за кредитним договором встановлюється в розмірі 0,00001 % річних.

Пунктом 3.10. кредитного договору передбачено, що за користування кредитними коштами за кредитом понад встановлений Договором термін процентна ставка встановлюється в розмірі 7,00001 % річних, що діє для строкової суми основної заборгованості на дату виникнення такого прострочення. Такий розмір процентної ставки застосовується для всієї простроченої суми основного боргу Позичальника за договором, та починає нараховуватись на прострочену суму основного боргу з дати виникнення простроченої, а саме з наступного дня після дня не сплати або не повної сплати платежу встановленого у кредитному договорі, і нараховуються до моменту погашення такої заборгованості.

Відповідно до паспорту споживчого кредиту від 16.11.2018 року, який містить підпис ОСОБА_1 , визначено пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми неоплаченого в строк грошового зобов`язання, але не більше за 15 % суми простроченого платежу, що нараховується за кожен день прострочення (а.с. 13-14).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно зі ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

ПАТ «Укрсиббанк» виконало свої зобов`язання за договором № 0 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку від 16.11.2018 року та виплатило ОСОБА_1 кредитні кошти в сумі 48219,50 грн, що підтверджено меморіальним ордером № від 16.11.2018 року (а.с. 99).

Факт надання кредиту ОСОБА_1 відповідно до умов вищевказаного договору кредиту, підтверджується також випискою по рахунку (а.с. 91-98).

У зв`язку з чим, не заслуговують на увагу твердження представника відповідача про відсутність первинних бухгалтерських документів на підтвердження отримання кредиту ОСОБА_2 та наявності заборгованості на момент відступлення права вимоги.

07.10.2019 року між АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «ФК «Інвестохіллс веста» був укладений дговір факторингу № 149, відповідно до якого АТ «Укрсиббанк» відступило та ТОВ «ФК «Інвестохіллс веста», а ТОВ «ФК «Інвестохіллс веста» набуло право вимоги за кредитним договорами до позичальників, в тому числі і за договором № 0 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку від 16.11.2018 року, що був укладений між ПАТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 (а.с. 33-44).

08.10.2019 року між ТОВ «ФК «Інвестохіллс веста» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 08-10/19, відповідно до якого ТОВ «ФК «Інвестохіллс веста» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги за кредитним договорами до позичальників, у тому числі і за договором № 0 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку від 16.11.2018 року, що укладений між «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 (а.с. 45-56).

Долучені до матеріалів справи розрахунки свідчать про те, що внаслідок неналежного виконання ОСОБА_1 кредитних зобов`язань, у останнього виникла заборгованість у розмірі 50171,11 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 44219,50 грн, заборгованість з комісії 1660,81 грн, 3 % річних- 1104,88 грн та інфляційні втрати 3185,92 грн (а.с. 87-90).

Згідно статті 526 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Встановивши, що позивач набув права вимоги до ОСОБА_1 , як до боржника за кредитним договором № 0 від 16.11.2018 року, а також те, що останній не спростував факт наявності у нього заборгованості за цим договором, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ТОВ «Вердикт Капітал» в частині стягнення заборгованості за кредитом (твло кредиту) та заборгованості за комісією за кредитним договором є обґрунтованими, у зв`язку з чим підлягають задоволенню.

Щодо вимог про стягнення 3 % річних у сумі 1104,88 грн та втрат від інфляції у сумі 3185,92 грн, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 625 ЦПК України боржник, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом враховується правова позиція Великої Палати Верховного Суду у справі N 444/9519/12 від 28 березня 2018 року, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача банку забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 листопада 2019 року по справі N 127/15672/16-ц зазначено, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Так, кредитний договір № 0 укладено між ПАТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 16.11.2018 року, дата остаточного повернення кредиту, яка є датою припинення нарахування відсотків, є 16.11.2020 року.

З позовом до суду позивач звернувся 27.09.2021 року, в межах строку загальної позовної давності.

Отже, з урахуванням ст. 13 ЦПК України, нарахування 3 % річних та нарахування інфляційних втрат слід проводити за період з 17.11.2020 року по 15.09.2021 року, таким чином до стягнення підлягають 3 % річних у сумі 1104,41 грн та інфляційні втрати у сумі 3185,92 грн (а.с. 149, 150).

Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Як слідує з правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 01.10.2018 року в справі № 569/17904/17, - на підтвердження надання правової допомоги необхідно долучати, у тому числі, розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором. Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді, тощо.

У пункті 26 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» та п. 23 рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України № 2» наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Із наведеного вище слідує, що сторона, яка заявляє вимогу про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, зобов`язана надати відповідні докази, які у причинно-наслідковому зв`язку підтверджують затрачений час на правову допомогу, надану в справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги та фактичну передачу виконаних адвокатом робіт, які, зокрема, можуть міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.

Так, 05.03.2021 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та АО «Лігал Ассістанс» було укладено договір про надання правничої допомоги № 05-03/2021, за умовами якого адвокатське об`єднання взяло на себе зобов`язання надавати правову допомогу (а.с. 72-75).

Згідно копії заявки на надання юридичної допомоги № 26 та копії витягу з акту № 2 про надання юридичної допомоги від 16.06.2021 року вбачається, що вартість юридичних послуг адвокатським об`єднанням ТОВ «Вердикт Капітал» по клієнту ОСОБА_1 становить 20000,00 грн (а.с. 77, 78).

На підтвердження факту сплати ТОВ «Вердикт Капітал» на користь АО «Лігал Ассістанс» коштів за послуги з професійної правничої допомоги було надано платіжне доручення № від 18.06.2021 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З урахуванням складності справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи та значимості таких дій при розгляді справи, суд, виходячи з принципів розумності та справедливості, вважає, що зазначені позивачем витрати на професійну правничу допомогу є частково обґрунтованими на суму 5000,00 грн.

При визначенні суми відшкодування судових витрат суд також виходив з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та складності), розумності їхнього розміру та конкретних обставин справи.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції.

Зокрема, у рішеннях у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006 року (пункт 80), у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009 року (пункти 34-36), у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23.01.2014 року, у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015 року (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» 5000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 2270,00 грн судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 10, 12, 76, 141, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 261, 509, 525, 526, 530, 551, 625, 1050, 1054 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал", місцезнаходження: вул. Кудрявий Узвіз, 5-Б, м. Київ, , заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 16.11.2018 року у сумі 50170,64 грн, з яких: 44219,50 грн - тіло кредиту, 1104,41 грн - 3% річних, 3185,92 грн - інфляційні витрати, 1660,81 грн - заборгованість з комісії.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал", місцезнаходження: вул. Кудрявий Узвіз, 5-Б, м. Київ, , 2270,00 грн судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал", місцезнаходження: вул. Кудрявий Узвіз, 5-Б, м. Київ, , 5000,00 грн витрат на правову (правничу) допомогу.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 10.06.2022 року.

Суддя О. М. Дубовік