Житомирський апеляційний суд
Справа №279/1066/22 Головуючий у 1-й інст. Шульги О.М.
Категорія 78 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Трояновської Г.С.

суддів: Павицької Т.М., Миніч Т.І.

з участю секретаря судового засідання Трикиші Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу № 279/1066/22 за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Коростенський завод МДФ", Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська холдингова лісопильна компанія" про стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок порушення права на безпечне для життя і здоров`я довкілля, на безпечні і здорові умови проживання

за апеляційними скаргами Приватного акціонерного товариства "Коростенський завод МДФ" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська холдингова лісопильна компанія" на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 26 квітня 2022 року, ухваленого під головуванням судді Шульги О.М. в м. Коростені,

в с т а н о в и в:

У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із названим позовом та просила стягнути з Приватного акціонерного товариства «Коростенський завод МДФ» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська холдингова лісопильна компанія» на свою користь по 100 000 гривень з кожного на відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням її права на безпечне для життя і здоров`я довкілля, на безпечні і здорові умови проживання, а також судові витрати та витрати на правничу допомогу.

В обгрунтування позовних вимог зазначила, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Поблизу її житлової забудови побудовані та здійснюють свою діяльність Приватне акціонерне товариство «Коростенський завод МДФ», Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська холдингова лісопильна компанія».

Протягом всього періоду своєї роботи як ПрАТ «Коростенський завод МДФ» так і ТОВ «Українська холдингова лісопильна компанія» допускали постійні порушення екологічних норм, які були виявлені в процесі планових та позапланових перевірок, в переважній більшості, що проявлялось в понаднормованих викидах забруднюючих речовин в атмосферне повітря. Зазначене підтверджується листами відповідями органів держекоінспекцій.

Вказала, що постановою Житомирського апеляційного суду від 16.11.2021 року по справі №279/2933/20 було надано оцінку висновку комісійної інженерно-екологічної експертизи №5292/18-48/1259/18-23/1507/19-23 від 12 липня 2019 року, проведеної в рамках судової справи за позовом ОСОБА_2 , як належного доказу по справі за позовом ОСОБА_3 , оскільки фактичні виміри забруднюючих речовин проводилися фахівцями на житловій забудові по АДРЕСА_1 . Зміст описової частини вказаної експертизи свідчить про те, що дослідження повітря здійснювалися й на території її домогосподарства (протокол 04-03 від 15 квітня 2019 року). У висновку цієї експертизи зазначено, що діяльність ПрАТ «Коростенський завод МДФ» та ТОВ «Українська лісопильна компанія» (як разом так і окремо) призвела до забруднення навколишнього природного середовища небезпечними хімічними речовинами.

Зазначила, що даною експертизою доводиться факт порушення відповідачами вимог природоохоронного законодавства у сфері охорони атмосферного повітря і причинно-наслідковий зв`язок між виробничою діяльністю ПрАТ «Коростенський завод МДФ» та ТОВ «Українська холдингова лісопильна компанія», з однієї сторони, та забруднення атмосферного повітря й стану довкілля на території її садиби , з іншої сторони.

Також звертає увагу на ту обставину, що розташування цих підприємств в м. Коростені, яке віднесено до зони добровільного гарантованого відселення, не відповідає положенням ст.ст. 16, 17 Закону України Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення.

Наголосила, що масові порушення вимог природоохоронного законодавства, грубі порушення у сфері атмосферного повітря, постійні понаднормовані викиди забруднюючих речовин від діяльності, як ПрАТ «Коростенський завод МДФ», так і ТОВ «Українська холдингова лісопильна компанія» (як разом, так і окремо), що не дають повноцінно жити та дихати без перебільшення, всьому м. Коростеню Житомирської області, зафіксовані у незалежному висновку Київського науково-дослідницького інституту судових експертиз, листах Державної екологічної інспекції у Житомирській області за наслідками проведених позапланових перевірок на місці здійснення діяльності та їх зміст детально розписаний у рішеннях суду першої та апеляційної інстанції по своїй сутті є протиправними діяннями, оскільки за свою правовою природою є правопорушеннями.

Позивач також вказала, що на неодноразові звернення до відповідачів щодо усунення порушень жодних заходів не проведено. Зазначене унеможливлює належні умови проживання, безпечне для життя та здоров`я довкілля поблизу вказаних суб`єктів господарювання.

Діяльність відповідачів відноситься до джерела підвищеної небезпеки, а тому вони в силу вимог ч.5 ст. 1187 ЦК України повинні відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки.

Розуміння того, що поряд такі вкрай небезпечні підприємства працюють із ризиком несення смертельних хвороб викликає сильні душевні та моральні страждання і хвилювання, постійну тривогу, у зв`язку з можливим негативним впливом на її здоров`я та її сім`ї, що завдає значної моральної шкоди. Також вказала, що нічого не можливо виростити на присадибних ділянках, оскільки вирощена продукція буде забрудненою хімічно небезпечними речовинами і непридатною для споживання. Відпочинку від роботи цих підприємств немає, адже цілодобовий цикл роботи. Кожного разу, поприбиравши на подвір`ї, помічає промисловий пил. Вказаний пил шарами осідає на вулиці, лавці, столі, особливо це видно на попраній білизні, яка через декілька годин роботи стає темною. Неможливо повноцінно відпочити, спати ніччю, коли підприємства постійно гуркочуть, неможливо повноцінно дихати, коли постійно пил і хімічно ядучий запах в повітрі, що подразнює і ніс, і горло, викликає задухи. Вказала, що зазначеними вище неправомірними діями відповідачів вона зазнала моральної шкоди розмір якої оцінила у 100 000 грн, що підлягає стягненню з кожного із відповідачів.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 26 квітня 2022 року позов задоволено частково. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Коростенський завод МДФ» на користь ОСОБА_1 50 000 гривень на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення права на безпечне для життя і здоров`я довкілля, на безпечні і здорові умови проживання, та 500 гривень понесених судових витрат по сплаті судового збору. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська холдингова лісопильна компанія» на користь ОСОБА_1 50 000 гривень на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення права на безпечне для життя і здоров`я довкілля, на безпечні і здорові умови проживання, та 500 гривень понесених судових витрат по сплаті судового збору.

В апеляційній скарзі ПрАТ «Коростенський завод МДФ», просить вказане рішення суду в частині задоволених до нього вимог скасувати і ухвалити нове судове рішення про відмову позову в цій частині. Вважає, що суд повинен був розглянути справу в порядку загального позовного провадження з огляду на складність справи і значення справи для сторін. Зазначає, що судом безпідставно прийнято до уваги в якості належного доказу висновки експертизи в іншій судовій справі № 283/518/17. Вважає, що висновок суду про безумовне порушення відповідачами прав Позивача на безпечне довкілля також не кореспондується з положеннями ст. З Закону України «Про охорону природного навколишнього середовища» відповідно до якої визначено основні принципи охорони навколишнього природного середовища. Відповідно до положень вказаної норми одним з основних принципів охорони навколишнього природного середовища є:«а) пріоритетність вимог екологічної безпеки, обов`язковість додержання екологічних стандартів, нормативів та лімітів використання природних ресурсів при здійсненні господарської, управлінської та іншої діяльності. Тобто, факт здійснення викидів в атмосферне повітря не свідчить про порушення прав позивача на безпечне довкілля, адже для запобігання негативного впливу на навколишнє природне середовище таких викидів, державою, на законодавчому рівні, здійснюються регуляторні заходи по обмеженню цих викидів шляхом встановлення лімітів, квот та інших обмежень. Крім цього за рахунок екологічних зборів здійснюються заходи по мінімізації впливу забруднюючих речовин на природне середовище та відтворенню відновлювальних природних ресурсів.

Також частково задовольняючи заявлені позивачем вимоги по стягненню моральної шкоди, суд першої інстанції посилався на положення ст. 23 Цивільного кодексу України, проте в рішенні суду першої інстанції не конкретизовано, який саме негативний наслідок або наслідки визначені ст.23 ЦК України мали місце у позивача і він підтвердив це доказами, як то душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, або знищенням чи пошкодженням її майна, або приниженні честі та гідності фізичної особи. За таких обставин вважає, що судом було неправильно застосовано положення вищевказаної норми. Крім цього вказує, що при розгляді справи суд першої інстанції зробив неправильну правову оцінку певним обставинам справи стосовно перевищення граничнодопустимих норм викидів забруднюючих речовин, та, як наслідок. порушення вимог екологічного законодавства. Також вважає, що суд припустився помилкових висновків, щодо перевищення гранично допустимих обсягів викидів забруднюючих речовин, оскільки базувався на окремих висновках інженерно-екологічної експертизи від 12.07.2019р. № 5292/18-48/1259/18-23/1507/19 23, при цьому судом не було взято до уваги інші докази, які надавались сторонами.

В апеляційній скарзі ТОВ «Українська холдингова лісопильна компанія», просить рішення суду в частині задоволених до нього вимог скасувати і ухвалити нове судове рішення про відмову позову в цій частині. Зазначає, що суд першої інстанції припустився помилкових висновків, щодо перевищення гранично допустимих обсягів викидів забруднюючих речовин, ґрунтуючись на окремих висновках інженерно-екологічної експертизи від 12.07.2019р. № 5292/18-48/1259/18-23/1507/19 23. При цьому судом не було надано належної оцінки наявним доказам у справі, а тому суд дійшов помилкового висновку про наявність грубих порушень у діяльності підприємства у 2012-2017 роках, так як ТОВ «УХЛК» ввело в експлуатацію виробничі потужності тільки з 21.02.2017 . Вважає, що висновок суду про безумовне порушення відповідачами прав позивача на безпечне довкілля не кореспондується з положеннями Закону України «Про охорону природного навколишнього середовища». Крім того вважає, що позивачем не доведено належними доказами факту наявності вини при здійсненні господарської діяльності ТОВ «Українська холдингова лісопильна компанія» та факту нанесеної моральної шкоди.

Відзив на апеляційні скарги не надходив.

В суді апеляційної інстанції представник Приватного акціонерного товариства "Коростенський завод МДФ" Пашинський Ю.А. доводи апеляційних скарг підтримав, просив задовольнити свою апеляційну, надав пояснення аналогічні викладеному в ній.

Представник ТОВ «Українська холдингова лісопильна компанія» Дем`янець В.В. також підтримав доводи апеляційних скарг, просив задовольнити свою апеляційну скаргу, надавши аналогічні пояснення.

ОСОБА_1 категорично заперечила проти задоволення апеляційних скарг, пояснила, що її домоволодіння знаходиться на відстані приблизно 200 метрів від промислових приміщень відповідачів, а тому всі негативні наслідки щодо шуму, запаху, забруднення поверхонь та повітря гостро відчувається нею та членами її сім`ї, призводять до погіршення фізичного здоров`я , душевних переживань, моральних страждань.

Представник позивача адвокат Пашинська А.П. проти доводів апеляційних скарг заперечила, надала пояснення аналогічні, викладеному в позовній заяві та рішенні суду першої інстанції.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Поряд з її будинком здійснюють свою діяльність Приватне акціонерне товариство "Коростенський завод МДФ" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Українська холдингова лісопильна компанія" в процесі якої в атмосферне повітря потрапляють викиди забруднюючих речовин.

Діяльність ПрАТ « Коростенський завод МДФ», за основним видом КВЕД 16.21 виробництво фанери, дерев`яних плит і панелей, шпону.

Діяльність ТОВ Українська холдингова лісопильна компанія, за видом КВЕД 16.10 лісопильне та стругацьке виробництво, а також за видом КВЕД 16.23 виробництво інших дерев`яних будівельних конструкцій і столярних виробів.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 подала лист Державної екологічної інспекції у Житомирській області від 6 липня 2016 року з якого вбачається, що питання дотримання вимог природоохоронного законодавства під час будівництва та експлуатації ПрАТ "Коростенський завод МДФ" у 2012, 2013, 2014, 2015 роках перевірялися в ході планових та позапланових перевірок.

Під час проведення перевірок виявлялися ряд грубих порушень, таких як наднормативні викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря, несанкціонований скид забруднюючих речовин за територію підприємства без попередньої очистки, відхилення від норм, встановлених висновком державної екологічної експертизи, невідповідність роботи очисних споруд до робочого проекту, перевищення вмісту забруднюючих речовин у стічних водах, які скидалися на очисні споруди водоканалу.

Виявлені порушення фіксувалися актами перевірок, надавалися приписи з метою їх усунення, у 2012 році Державною екологічною інспекцією у Житомирській області винесено рішення про тимчасову заборону діяльності ПрАТ «Коростенський завод МДФ» до повного усунення порушень, а також обраховано збитки за наднормативні викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря у розмірі 196000 гривень, які у подальшому були повністю відшкодовані.

Останньою перевіркою інспекції у 2015 році встановлено, що ПрАТ "Коростенський завод МДФ" усі необхідні документи екологічного характеру отримано, грубі порушення вимог природоохоронного законодавства усунуто.

Разом з тим, із листа Державної екологічної інспекції за №645/05-16, наданого на звернення ОСОБА_2 щодо питань дотримання вимог природоохоронного законодавства, вбачається, що в період з 26 жовтня 2016 року по 14 листопада 2016 року планової перевірки ПрАТ "Коростенський завод МДФ" виявлені наступні порушення вимог природоохоронного законодавства у сфері охорони атмосферного повітря, а саме: не надано під час перевірки дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря від стаціонарних джерел викидів, яким визначено видовий та кількісний склад викидів забруднюючих речовин, а також позитивний висновок державної експертизи по робочому проекту будівництва відділення підготовки та зберігання смоли, джерело викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря (стартова труба відводу димових газів енергоблоку) не обладнано майданчиком для відбору проб викидів та відсутній вхідний отвір для відбору проб.

Також Державною екологічною інспекцією з 22 по 29 червня 2017 року проводилась позапланова перевірка дотримання вимог природоохоронного законодавства ТОВ "Українська холдингова лісопильна компанія", за результатами якої виявлені порушення вимог природоохоронного законодавства у галузі охорони атмосферного повітря, а саме: не пронумеровані джерела викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря; не надані документи у галузі охорони атмосферного повітря: паспорти газоочисних установок на джерелах викидів, інструкцію з експлуатації ГОУ, наказ про призначення осіб, відповідальних за технічний стан ГОУ, журнали проведення поточних та планових ремонтів та обліку робочого часу ГОУ, довідки щодо постановки на державний облік в галузі охорони атмосферного повітря.

Суд першої інстанції зазначив, що позивач, обгрунтовуючи свої вимоги, додала до позовної заяви постанову Житомирського апеляційного суду від 16.11.2021 по справі №279/2933/20, якою частково задоволені аналогічні позовні вимоги її чоловіка ОСОБА_3 .

Із змісту постанови Житомирського апеляційного суду від 16.11.2021 року по справі №279/2933/20, яка набрала законної сили, вбачається, що експертами Київського науково-дослідного інституту судових експертиз в межах цивільної справи №283/518/17-ц було проведено комісійну інженерно-екологічну експертизу та надано висновок №5292/18-48/1259/18-23/1507/19-23 від 12 липня 2019 року, який зокрема містить інформацію що дослідження повітря на території домогосподарства позивача - АДРЕСА_1 ( протокол 04-03 від 15 квітня 2019 року).

У висновку вказаної експертизи вбачається, до діяльність ПрАТ Коростенський завод МДФ та ТОВ Українська лісопильна компанія ( як разом так і окремо) призвела до забруднення навколишнього природного середовища небезпечними хімічними речовинами.

Експертами також зазначено, що відповідно до результатів дослідження повітря населених місць (протоколи вимірювання від 15 та від 25 квітня 2019 року) виявлено перевищення гранично допустимих концентрацій забруднюючих речовин, характерних для ПрАТ Коростенський завод МДФ та ТОВ Українська холдингова лісопильна компанія за межами санітарно-захисної зони.

За результатами досліджень інтенсивності викидів забруднюючих речовин із стаціонарних джерел ПрАТ Коростенський завод МДФ та ТОВ Українська холдингова лісопильна компанія, враховуючи свідчення фахівців, які проводили відбір проб та вимірювання, встановлено, що стаціонарні джерела викидів, на яких відбирались проби та проводились вимірювання, не працювали в максимальному режимі ( працювали з потужністю 0,25 4 % від показників потужності, визначених у матеріалах інвентаризації та дозволі на викиди ПрАТ Коростенський завод МДФ та 13 % від показників потужності, визначених у матеріалах інвентаризації та дозволі на викиди ТОВ Українська холдингова компанія). Разом з тим, навіть при такому режимі роботи стаціонарних джерел викидів у житловій забудові спостерігались перевищення граничнодопустимої концентрації суспендованих твердих частинок, недиференційованих за складом ( пилу) та груп сумацій.

Відповідно до протоколу №04-03 дослідження повітря населених місць від 15 квітня 2019 року у точці №2 ( житлова забудова, АДРЕСА_1 ) концентрація пилу становить 1,0 мг/м.куб при максимальній разовій граничнодопустимій концентрації 0,5 мг/м.куб, що є перевищенням в 2,0 рази.

Таким чином, експерти дійшли висновку, що при звичайних режимах роботи джерел викидів ПрАТ Коростенський завод МДФ та ТОВ Українська холдингова лісопильна компанія фактичні концентрації досліджуваних забруднюючих речовин в житловій забудові значно вищі за виявлені та, ймовірно, перевищують ГДК м.р.

Копія вказаного висновку експертизи, яка проводилась експертами Київського науково-дослідного інституту судових експертиз в межах цивільної справи №283/518/17-ц долучено до позову (а.с.23-63).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, враховуючи ту обставину, що внаслідок господарської діяльності відповідачів протягом 2012-2017 років, а також у 2019 році здійснювалось забруднення атмосферного повітря на території садиби позивача, дійшов висновку про те, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню і оцінив розмір моральної шкоди в сумі 100 000 гривень, по 50 000 гривень з кожного з відповідачів, що буде співмірним, розумним та справедливим.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Суд першої інстанції правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального права.

Так, статтею 50 Конституції України встановлено, що кожен має право на безпечне для життя і здоров`я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди.

Міжнародним договором, який закріпив зобов`язання держав у сфері доступу до правосуддя в екологічних справах, є Орхуська конвенція, ратифікована Законом України від 6 липня 1999 року №832-ХІV.

Пунктом 3 статті 9 Орхуської конвенції на її Договірні Сторони покладається зобов`язання, зокрема, забезпечувати доступ громадськості до процедур оскарження дій та бездіяльності державних органів і приватних осіб, що порушують вимоги національного екологічного законодавства.

Відповідно до положень Орхуської конвенції представники громадськості мають право оспорювати порушення національного законодавства у сфері довкілля незалежно від того, належать такі порушення до прав на інформацію і на участь громадськості при прийнятті рішень, гарантованих Орхуською конвенцією, чи ні. Орхуська конвенція забезпечує доступ до правосуддя як на підставі власних положень, так і в порядку забезпечення дотримання національного природоохоронного законодавства.

Відповідно до пунктів а, з статті 9 Закону України Про охорону навколишнього природного середовища кожний громадянин України має право на безпечне для його життя та здоров`я навколишнє природне середовище; подання до суду позовів до державних органів, підприємств, установ, організацій і громадян про відшкодування шкоди, заподіяної їх здоров`ю та майну внаслідок негативного впливу на навколишнє природне середовище.

За змістом наведеної норми можна дійти висновку про те, що природоохоронне законодавство встановлює дві різні підстави відповідальності, за наявності яких виникає обов`язок відшкодувати шкоду, а саме: у зв`язку з встановленням факту негативного впливу на навколишнє природне середовище, що є підставою для відшкодування шкоди особі, завданою порушенням права на безпечне довкілля, а також встановленням фактів завдання шкоди здоров`ю чи майну громадян внаслідок негативного впливу на навколишнє природне середовище.

Статтею 68 Закону України Про охорону навколишнього природного середовища передбачено відповідальність за порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Так, підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів.

Відповідно до статті 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства.

Частиною 1 статті 293 ЦК України передбачено, що фізична особа має право на безпечне для життя і здоров`я довкілля, право на достовірну інформацію про стан довкілля, про якість харчових продуктів і предметів побуту, а також право на її збирання та поширення.

Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних чи душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Враховуючи ту обставину, що внаслідок господарської діяльності відповідачів протягом 2012-2017 років, а також у 2019 році здійснювалось забруднення атмосферного повітря на території садиби позивача, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають до часткового задоволення та правильно визначив розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача, виходячи із характеру порушених прав позивача, яка разом із своєю сім`єю була позбавлена права на проживання у безпечному довкіллі, що мало суттєвий та триваючий характер.

Доводи апеляційних скарг про те, що суд першої інстанції безпідставно взяв до уваги висновок комісійної інженерно-екологічної експертизи №5292/18-48/1259/18-23/1507/19-23 від 12 липня 2019 року, проведеної експертами Київського науково-дослідного інституту судових експертиз в межах цивільної справи №283/518/17-ц не заслуговують на увагу, оскільки при її проведенні експертами здійснювалось також й дослідження повітря на території домогосподарства, у якому проживає позивач ( протокол № 04-03 дослідження повітря населених місць від 15 квітня 2019 року в точці №2) та викладено висновок щодо забруднення внаслідок промислової діяльності відповідачів атмосферного повітря на території домогосподарства АДРЕСА_1 , ця експертиза є належним письмовим доказом в розумінні положень ст. 95 ЦПК України на обґрунтування позовних вимог позивача щодо наявності факту порушення вимог природоохоронного законодавства у галузі охорони атмосферного повітря, що є визначальним при оцінці обставин доведення факту порушення відповідачами вимог природоохоронного законодавства у сфері охорони атмосферного повітря і причинно-наслідкового зв`язку між виробничою діяльністю ПрАТ Коростенський завод МДФ та ТОВ Українська холдингова лісопильна компанія, з однієї сторони, та забрудненням атмосферного повітря й стану довкілля на території садиби позивача, з іншої сторони.

Доводи ТОВ "Українська холдингова лісопильна компанія" про те, що Державною екологічною інспекцією Поліського округу під час перевірки господарської діяльності ТОВ «УХЛК» у вересні та листопаді 2020 року не виявлено порушень природоохоронного законодавства, не спростовують фактів порушення цим підприємством законодавства щодо безпечного для життя і здоров`я довкілля, які мали місце до цієї дати, що встановлено на підставі наданих суду доказів.

Доводи в апеляційній скарзі Приватного акціонерного товариства "Коростенський завод МДФ" про порушення судом першої інстанції норм процесуального права є безпідставними, оскільки порушень процесуального закону, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення, апеляційним судом не встановлено.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявників та їх відображення в оскаржуваному рішенні, питання вичерпності висновків суду першої інстанції, колегія суддів виходить із того, що у справі, що переглядається, сторонам надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені у апеляційних скаргах не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи наведені обставини та вимоги ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційні скарги без задоволення, а судове рішення без змін, оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381-384, 390-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги Приватного акціонерного товариства "Коростенський завод МДФ" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська холдингова лісопильна компанія" залишити без задоволення.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 26 квітня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 08.08.2022.

Головуючий Судді