КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження № 22-ц/824//880/2022
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Кирилюк Г.М.,

суддів: Рейнарт І. М., Семенюк Т. А.

при секретарі Опришко О. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, треті особи: Головне управління юстиції у місті Києві, Друга Київська державна нотаріальна контора, Головне управління Держгеокадастру у Київській області, Департамент (Центр) надання адміністративних послуг апарату виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання права власності в порядку спадкування, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - адвоката Дубчак Лесі Сергіївни на рішення Печерського районного суду м. Києва від 17 червня 2021 року в складі судді Батрин О. В.,

встановив:

18.06.2020 ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на ті підстави, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 86 років помер її батько ОСОБА_3 .

Після смерті батька відкрилась спадщина, що складається з: 2/3 квартири АДРЕСА_1 ; гаражного боксу № НОМЕР_1 в ГБК «Волна» по АДРЕСА_2 ; земельної ділянки загальною площею 0,0969 га, що знаходиться на території СТ «Факел» Ничипорівської сільської ради Яготинського району Київської області.

Спадкоємцями померлого за законом в рівних частках є вона та її брат ОСОБА_2 .

Державним нотаріусом Другої київської державної нотаріальної контори 06 грудня 2018 року винесені постанови про відмову ОСОБА_1 у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на вищевказане нерухоме майно, що належало померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Зазначала, що інший спадкоємець ОСОБА_2 не претендує на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 , 1/2 гаражного боксу № НОМЕР_1 в ГБК «Волна» по АДРЕСА_2 ; 1/2 земельної ділянки загальною площею 0,0969 га, що знаходиться на території СТ «Факел» Ничипорівської сільської ради Яготинського району Київської області, власником якого за законом наразі є ОСОБА_1 .

У зв`язку з відсутністю умов для одержання свідоцтва про право на спадщину за законом у нотаріальній конторі, просила позов задовольнити та визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на: 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 ; 1/2 частину гаражного боксу № НОМЕР_1 в ГБК «Волна» по АДРЕСА_2 ; 1/2 частину земельної ділянки загальною площею 0,0969 га, що знаходиться на території СТ «Факел» Ничипорівської сільської ради Яготинського району Київської області.

З огляду на неможливість отримати дублікат правовстановлюючого документа, вважала, що до участі у справі повинні бути притягнуті місцеві органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування в якості третьої особи, які не заявляють самостійних позовних вимог щодо предмета спору, так як вони не оспорюють право позивача і не знаходяться з ним у матеріально-правовому спорі. Розгляд справи повинен відбуватися в позовному провадженні, проте без відповідача.

30.09.2020 ОСОБА_1 подала заяву про уточнення позовних вимог в частині відповідача, яким визначила Київську міську раду.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 17 червня 2021 року вказаний позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на спадщину після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 ; 1/2 частину гаражного боксу № НОМЕР_1 в ГБК «Волна» по АДРЕСА_2 ; 1/2 земельної ділянки загальною площею 0,0969 га, що знаходиться на території СТ «Факел» Ничипорівської сільської ради Яготинського району Київської області, кадастровий номер :03:001:0047.

Роз`яснено ОСОБА_4 положення ч.4 ст. 81 Земельного кодексу України.

29.09.2021 представник ОСОБА_2 , який не брав участі в розгляді справи в суді першої інстанції, - адвокат Дубчак Л. С. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Печерського районного суду м. Києва від 17 червня 2021 року та ухвалити нове рішення , яким відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовної вимоги про визнання за нею права власності на спадщину після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 . Стягнути на користь ОСОБА_2 понесені ним судові витрати в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ОСОБА_2 є рідним сином ОСОБА_3 та ОСОБА_5 .

Після смерті матері він успадкував 1/3 частки її майна, яке складалось, зокрема, з Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 , про що 22.02.2008 державним нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/6 її частину.

08.11.2017 між ОСОБА_3 (дарувальник) та ОСОБА_2 (обдаровуваний) було укладено договір дарування 2/3 часток квартири, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тоцькою О. В., зареєстрований в реєстрі за №925.

Відповідно до п.1 цього договору, дарувальник подарував своєму сину, а обдаровуваний прийняв від батька в дар 2/3 частин квартири АДРЕСА_1 , безоплатно.

В цей же день, 08.11.2017, право власності на 2/3 частини квартири було зареєстровано приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тоцькою О. В. за ОСОБА_2 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ( з відкриттям розділу), індексний номер :38008845 від 08.11.2017.

03.12.2018 ОСОБА_2 звернувся до Другої київської нотаріальної контори з заявою прийняття спадщини після смерті його батька.

При цьому ОСОБА_2 разом із заявою до спадкової справи були надані копії документів для оформлення спадщини, які не були втрачені.

Оригінали документів, а саме свідоцтво про право власності від 22.10.2008 серія НОМЕР_2 на гаражний бокс № НОМЕР_1 в ГБК «Волна» та Державний акт про право власності на земельну ділянку, що розташована в АДРЕСА_3 , від 30 жовтня 2009 року серія ЯИ №220015, знаходяться в ОСОБА_2 .

В порушення вимог чинного цивільного процесуального законодавства суд першої інстанції не надав належної оцінки вказаним обставинам.

Інформаційна довідка КП Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» серія КВ-2018 №33706 від 31.08.2018, яка міститься в матеріалах спадкової справи, не є належним доказом права власності станом на дату видачі такої довідки, оскільки в ній повідомляється про реєстрацію права власності згідно з даними реєстрових книг БТІ. В такій довідці відсутня інформація про право власності на квартиру ОСОБА_1 , що свідчить про її неповноту та невідповідність.

В порушення вимог ст. 81 ЦПК України позивач не довела, а суд першої інстанції не встановив на підставі належних, достатніх, достовірних та допустимих доказів факту наявності у спадкодавця ОСОБА_3 права власності на квартиру АДРЕСА_1 на час відкриття спадщини, а тому правові підстави для задоволення позову в цій частині були відсутні.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Дробін Д. О. просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Зобов`язати ОСОБА_2 припинити зловживати своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом. Скасувати зупинення дії рішення Печерського районного суду м. Києва від 17 червня 2021 року.

Зазначив, що скаржник не навів жодного посилання на конкретні правові норми, які були порушені судом першої інстанції під час винесення рішення. В поданій апеляційній скарзі останній підтвердив, що оригінали документів, а саме свідоцтво про право власності на гаражний бокс та Державний акт про право власності на земельну ділянку знаходяться у нього.

Факт перешкоджання ОСОБА_2 у доступі до оригіналів документів щодо спадкового майна підтверджується протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення та поясненням, складеними дільничним офіцером поліції Печерського УП ГУНП в м. Києві старшим лейтенантом поліції Пащенком О. В. від 06.01.2018 за зверненням позивачки ОСОБА_1 , в яких зазначено, що внаслідок її конфлікту з рідним братом ОСОБА_2 з приводу майнових відносин на квартиру померлого батька за адресою: АДРЕСА_4 , 05 січня 2018 року ОСОБА_2 поставив новий замок на вхідні двері, що унеможливило доступ ОСОБА_1 до власного майна (частки квартири) та втрачених через це оригіналів документів на спадщину.

Листом Головного управління Національної поліції у м. Києві від 13.09.2018 №474//з/125/52/05-18 на запит про втрату оригіналів документів, виданих на ім`я ОСОБА_3 , рекомендовано звернутися за місцем їх попередньої видачі.

ОСОБА_2 був обізнаний з матеріалами спадкової справи і навмисно бажав, зловживаючи процесуальними правами, приховуючи документи, ускладнити правове оформлення спадщини його рідною сестрою ОСОБА_1 .

Представник Департаменту (Центру) надання адміністративних послуг апарату виконавчого органу Київської міської ради ( Київської міської державної адміністрації) - Приймак О. С. просив ухвалити рішення на розсуд суду.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , про що Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві 12.12.2017 складено відповідний актовий запис №462 (а.с.49 т.1).

15.12.2017 ОСОБА_1 звернулась до Другої київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_3 (а.с. 170 т.1).

15.12.2017 завідувач Другою київської державною нотаріальною конторою звернулась до Комунального підприємства Київське міське бюро технічної інвентаризації з проханням повідомити, на підставі яких документів зареєстроване право власності на квартиру АДРЕСА_1 , яка належала гр. ОСОБА_3 (а.с. 228 т.1).

03.05.2018 ОСОБА_2 звернувся до Другої київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_3 (а.с. 186 т.1).

До заяви про прийняття спадщини ОСОБА_3 надано копію Державного акту на право власності на земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , кадастровий №:03:001:0047, виданий ОСОБА_3 30.10.2009 (а.с. 46 т.1); свідоцтво про право власності від 22.10.2008, видане Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради ( Київської міської державної адміністрації) на гаражний бокс № НОМЕР_1 в ГБК «Волна» площею 33,20 кв.м, який розташований в АДРЕСА_2 , власником якого є ОСОБА_3 (а.с. 222 т.1).

28.08.2018 заст. завідувача Другої київської державної нотаріальної контори Ткач О. А. звернулась КП Київське міське бюро технічної інвентаризації з запитом, в якому просила видати ОСОБА_1 інформаційну довідку щодо квартири АДРЕСА_1 , щодо суб`єкта майна гр. ОСОБА_3 (а.с. 216 т.1).

Відповідно до інформаційної довідки Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації) від 31.08.2018 КВ -2018 №33706, згідно з даними реєстрових книг Бюро квартира АДРЕСА_1 на праві власності зареєстрована за: Ѕ ч. ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 02.03.1998 Державною адміністрацією Московського району м. Києва ; 1/6 ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Київською державною нотаріальною конторою №2 від 22.02.2008 №3-324 (а.с. 224 т.1).

06.12.2018 державний нотаріус Другої київської державної нотаріальної контори Ткач О. А. винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яким є квартира АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно ( а.с. 51-52 т.1).

06.12.2018 державний нотаріус Другої київської державної нотаріальної контори Ткач О. А. винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яким є гаражний бокс № НОМЕР_1 в ГБК «Волна», по проспекту Науки, буд. 119 у м. Києві, який належав померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с. 53-54 т.1).

06.12.2018 державний нотаріус Другої київської державної нотаріальної контори Ткач О. А. винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яким є земельна ділянка площею 0,0969 га, яка знаходиться в садовому товаристві «Факел», ділянка № НОМЕР_3 , на території Ничипорівської сільської ради Яготинського району Київської області, яка належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с. 555-56 т.1).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 та її брат ОСОБА_2 є спадкоємцями за законом першої черги. ОСОБА_1 вчасно звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, проте у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, що підтверджують право власності на спадкове майно, остання позбавлена права на оформлення належним чином права власності в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 батька ОСОБА_3 .

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У розумінні положень цієї норми саме власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тому позовна вимога про визнання права власності на майно не відповідає належному способу захисту права особи, яка право власності на це майно не набула.

Вирішуючи спір про визнання права власності на підставі статті 392 ЦК України, слід враховувати, що за змістом цієї норми права судове рішення не породжує права власності, а лише підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює його.

Отже, передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності в судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами як права власності на майно, яке оспорюється або не визнається іншою особою, так і порушення (невизнання або оспорювання) цього права на спірне майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ч.1 ст. 1218 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування.

Тлумачення статті 51 ЦПК України свідчить, що належним відповідачем є особа, яка повинна відповідати за позовом.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 189 ЦПК України завданнями підготовчого провадження є остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу.

У справі, що переглядається, судом встановлено, що іншим спадкоємцем першої черги, що прийняв спадщину, є ОСОБА_2 .

Як вбачається з матеріалів спадкової справи, яка була витребувана судом першої інстанції, саме ОСОБА_2 були надані копії правовстановлюючих документів на спадкове майно - гараж та земельну ділянку, що спростовує доводи позивача про їх втрату.

Визнаючи за позивачем право власності на спадщину за законом - 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 , суд першої інстанції не з`ясував на підставі належних доказів, чи належав спадкодавцю на час відкриття спадщини вказаний об`єкт нерухомого майна.

Інформаційна довідка КП Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» серія КВ-2018 №33706 від 31.08.2018, яка міститься в матеріалах спадкової справи, таким доказом не є.

На підтвердження тієї обставини, що оскаржуваним судовим рішенням було порушено його права на 2/3 частин квартири АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 було надано копію договору дарування від 08.11.2017 , посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу (а.с. 108,109 т.2) та інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, сформовану станом на 11.09.2021, відповідно до якої 08.11.2017 право власності на 2/3 частини вказаної квартири зареєстроване за ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 08.11.2017 (а.с.110 т.2).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження».

Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Суд першої інстанції не врахував, що за пред`явленими позовними вимогами мав відповідати ОСОБА_2 , оскільки саме його прав та обов`язків стосується даний спір, неправильно визначився із суб`єктним складом учасників правовідносин та залишив поза увагою ту обставину, що спір між позивачем та Київською міською радою був відсутній.

Не залучення до участі в справі в якості відповідача ОСОБА_2 призвело до ухвалення судом рішення про його права та обов`язки, що є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Відповідно до ч.4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Допущене порушення судом першої інстанції порушення норм процесуального права є підставою для скасування ухваленого по справі рішення та ухвалення нового про відмову в задоволенні позову в повному обсязі заявлених позовних вимог.

Доводи представника про те, що дії ОСОБА_2 по оскарженню даного судового рішення були спрямовані з наміром завдати шкоди позивачу, а також зловживання ним правом, без додержання моральних засад суспільства, є необґрунтованими.

Про наявність спору саме з ОСОБА_2 позивачка була обізнана до моменту пред`явлення даного позову, проте не залучила вказану особу до участі в справі, чим порушила його права.

Згідно з частиною першою статі 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини другої статі 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача.

Судом встановлено, що за подання апеляційної скарги ОСОБА_2 сплачено судовий збір в сумі 1 261 грн 20 коп., а тому вказані судові витрати підлягають стягненню з ОСОБА_1 на його користь.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Дубчак Лесі Сергіївни задовольнити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 17 червня 2021 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Київської міської ради, треті особи: Головне управління юстиції у місті Києві, Друга Київська державна нотаріальна контора, Головне управління Держгеокадастру у Київській області, Департамент (Центр) надання адміністративних послуг апарату виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання права власності в порядку спадкування відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 261, 20 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 13 червня 2022 року.

Суддя-доповідач: Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. А. Семенюк