ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2022 року Фастівський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого-судді Ковалевської Л.М.

за участі секретаря Погребняк О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Фастові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк», третя особа: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, Фастівський відділ державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Савчак Я.О. подав до суду позовну заяву до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк», третя особа: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, Фастівський відділ державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Свої вимоги мотивує тим, що 28.08.2007 між АТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № KIF0GK00833601, згідно якого АТ КБ «Приват Банк» надало, а ОСОБА_1 отримала грошові кошти у тимчасове користування (з метою придбання квартири за адресою: АДРЕСА_1 ) зі сплатою процентів за користування коштами.

Задля належного виконання зобов`язань за Кредитним договором укладеного між AT КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки посвідчений приватним нотаріусом Фастівським міським нотаріальним округом Київської області Сушановою Т.В., за реєстровим номером 3092, відповідно до якого в іпотеку передалось наступне майно: двокімнатна квартира, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . 17 травня 2019 року, за заявою АТ КБ «Приватбанк» приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за номером 1421, яким запропоновано за рахунок коштів отриманих від реалізації вищезазначеного нерухомого майна задовольнити вимоги АТ КБ «Приватбанк» за період з 28.08.2007 по 26.02.2019 в загальному розмірі на суму 1 923 236, 20 грн. 20 жовтня 2021 року постановою державного виконавця Фастівського відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відкрито виконавче провадження за № 67190407 за виконавчим написом приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. №1421 від 17.05.2019 року та в межах зазначеного виконавчого провадження приватним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника від 22.10.2021 року, вимогу державного виконавця про проведення виконавчих дій від 27.10.2021 та запит на отримання технічної документації на квартиру. Однак, зазначений виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. про звернення стягнення на майно, а саме квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 вчинено з порушенням вимог чинного законодавства, а тому він має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню.

На підставі вищевикладеного, з посиланням на відповідні норми законодавства просить суд визнати виконавчий напис, вчинений 17.05.2019 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., зареєстрований в реєстрі за № 1421 таким, що не підлягає виконанню повністю з моменту його вчинення. Крім того просить стягнути з відповідача понесені судові витрати та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15000 грн.

Ухвалою Фастівського міськрайонного смуду Київської області від 30 листопада 2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та задоволено клопотання представника позивача - адвоката Савчака Я.О. про витребування доказів та витребувано у приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.О., документи які стали підставою для вчинення виконавчого напису 17 травня 2019 року за № 1421.

В судове засідання представник позивача - адвокат Савчак Я.О. не з`явився. Про день розгляду справи повідомлений судом належним чином, 27.01.2022 до канцелярії суду надав письмову заяву про розгляд справи в його відсутності, просив позов задовольнити.

Представник відповідача АТ КБ «Приват Банк» в судове засдання не з`явився, про день розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив.

Треті особи на стороні відповідача: приватний нотаріус Бондар І.М. та Фастівський відділ ДВС у судове засідання не з`явилися будучи належним чином повідомлені про день, час та місце слухання даної справи. До канцелярії суду надали письмові заяви про розгляд справи у їх відсутність.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази.

Судом встановлено, що між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 28 серпня 2007 року укладено кредитний договір № KIF0GK00833601, згідно якого АТ КБ «Приват Банк» надало, а ОСОБА_1 отримала грошові кошти у тимчасове користування (з метою придбання квартири за адресою: АДРЕСА_1 ) зі сплатою процентів за користування коштами (а.с.25-29).

Крім того, задля належного виконання зобов`язань за Кредитним договором, між сторонами було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Фастівського міського нотаріального округу Сушановою Т.В., за реєстровим номером 3092, відповідно до якого в іпотеку передавалось майно: двокімнатна квартира, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (а.с.31-36).

У п.22 вказаного договору передбачено порядок звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема на підставі виконавчого напису нотаріуса

Відповідно до п.12.5 договору іпотеки, вказана квартира, що є предметом іпотеки, перебуває у спільній власності і передана в заставу за згодою всих співвласників (а.с.31).

При цьому, як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, власником квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_1 (а.с.72).

17 травня 2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною вчинено виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за № 1421 про звернення стягнення на нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 , а саме: на двокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Зазначено, що вказане майно, на підставі договору іпотеки посвідченого приватним нотаріусом Фастівського міського нотаріального округу Сушановою Т.В., за реєстровим номером 3092, передано в іпотеку АТ КБ «Приватбанк»

За рахунок коштів отриманих в реалізації отриманого майна пропонується задоволнити вимоги АТ КБ «Приватбанк» за період з 28.08.2007 по 22.02.2019 у розмірі:

- 31 695,85 доларів США -забонованість за кредитом;

- 17 079,85 доларів США - заборгованість за відсотками;

- 3 123,96 доларів США -комісія;

- 19 355,97 доларів США -пеня, що становить загальну суму 71 255, 63 доларів США, що за курсом НБУ станом на 26.02.2019 становить 1 923 236 гривень 20 копійок (а.с40).

Згідно Постанови про відкриття виконавчого провадження від 20.10.2021, державним виконавцем Фастівського відділу ДВС Тхоржевською О.В., на підставі вищезазначеного виконавчого напису № 1421 від 17.05.2019, відкрито виконавче провадження ВП № 67190407 та звернуто стягнення на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_1 а саме на двокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

За рахунок коштів отриманих від реалізації такого майна запропоновано задовольнити вимоги АТ КБ «Приватбанк» у розмірі, вказаному у виконавчому написі (а.с.40).

На виконання ухвали суду приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. надані копії документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис: сам виконавчий напис та заяву АТ КБ «Приватбанк» у якій просить вчинити виконавчий напис на суму заборгованості за кредитом; кредитний договір та договір іпотеки; розрахунок заборгованості за договором кредиту № KIF0GK00833601 від 28.08.2007, письмові вимоги про усунення порушень за кредитним договором, довіреність; опис вкладення у лист та рекомендоване повідомлення (а.с.39-72).

Згідно письмових вимог про усунення порушень за кредитним договором адресованих ОСОБА_1 , кредитор АТ КБ «Приватбанк» вимагає усунути порушення умов Кредитного договору та погасити заборгованість у 30-тиденний термін з моменту отримання цієї вимоги, у розмірі 74 818,41 доларів США. У разі невиконання такої вимоги, АТ КБ «Приватбанк» змушений буде розпочати процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки у порядку і шляхом, визначеним законом/договором (а.с.46,49,52).

Суд звертає увагу, що всі три письмові вимоги датовані 07.03.2019, є ідентичними і згідно квитанцій про оплату ії направлення адресату всі три датовані 09.04.2019 о 10-37.

Отже, суд позбавлений можливості встановити, що вказане стосується саме письмових вимог, дата документу -07.03.2019, однак направлення відправлення вказана-09.04.2019.

Крім цього, суд звертає увагу, шо 14.09.2016 року Фастівським міськрайонним судом було розглянуто справу за позовом ПАТ Приватбанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовои ОСОБА_1 до ПАТ Приватбанк про захист прав споживачів. У задоволенні позову ПАТ Приватбанк позивачу було відмовлено, а зустрічний позов було задоволено (а.с.40-45).

17.04.2017 року Апеляційним судом Київської області рішення щодо позову Пат Приватбанк до ОСОБА_1 про відмову в задоволенні позову, залишено без змін.

При цьому, предметом судового розгляду був саме кредитний договір № KIF0GK00833601, згідно якого АТ КБ «Приват Банк» надало, а ОСОБА_1 отримала грошові кошти у тимчасове користування (з метою придбання квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Дослідивши матеріали справи суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд вважає, що позов обґрунтований і він підлягає задоволенню.

Норми права, які застосував суд.

Відповідно до ч.4 ст.42 Конституції України держава захищає права споживачів.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п.6 ч.1 ст.3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 12, ч. 1 ст. 13, ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Відповідно до ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса.

Тобто статтями 87,88,89 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюється з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.

Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому Наказом Міністерства Юстиції України 22.02.2012 за №296/5(далі - Порядок) визначено порядок вчинення виконавчих написів.

Так пунктом 1 глави 16 розділу ІІ, підпунктами 2.1, 2.2, 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку встановлено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріуси відмовляють у вчиненні виконавчого напису у випадках, коли витребовується майно, звернення стягнення на яке забороняється законодавством України або здійснюється виключно на підставі рішення суду. Виконавчий напис вчинюється нотаріусом незалежно від місця виконання вимоги, місцезнаходження боржника або стягувача. Для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця.

Пунктом 3 глави 16 розділу ІІ Порядку встановлено умови вчинення виконавчого напису. Так вказаним пунктом передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку. У разі вчинення виконавчого напису за договором іпотеки нотаріус перевіряє за інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманою шляхом безпосереднього доступу до цього реєстру, наявність чи відсутність заставної, наявність чи відсутність інших іпотекодержателів. За наявності заставної вчинення виконавчого напису може бути здійснено лише на підставі заяви (вимоги) власника заставної.

Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішенні справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами, і що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у випадках, коли законом встановлено інший строк давності - не минув цей строк.

Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення.

У п. 10 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі.

Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі № 754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей15,16,18 ЦК України, статей50,87,88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Така правова позиція Великої Палати ВС відповідає висновкам, викладеним у раніше ухваленій постанові від 27.03.2019 року у справі №137/1666/16-ц із подібних правовідносин.

Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, та не переконався в тому, щоіпотекодержателем надіслано повідомлення - письмову вимогу про усунення порушень, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Так суд бере до уваги, що згідно письмової вимоги щодо усунення порушень за кредитним договором від 28.08.2007, адресованої ОСОБА_1 , кредитор АТ КБ «Приватбанк» вимагає усунути порушення умов Кредитного договору та погасити заборгованість у 30-тиденний термін з моменту отримання цієї вимоги, у розмірі 74 818,41 доларів США, однак згідно виконавчого напису сума заборгованості склала 71 255,63 доларів США. Саме така сума вказана і у наданому нотаріусу розрахунку заборгованості (а.с.62-64).

Таким чином, незважаючи на те, що хоча сума заборгованості, яка стягнута нотаріусом за виконавчим написом є меншою, однак вона різниться із заявленою сумою у досудовій вимозі.

Окрім того, безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору зі сторони боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не лише кредитора, а й самого боржника, або ж безумовно підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі.

Оскільки сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого, а позивач у тексті позовної заяви ставить під сумнів розмір нарахованої заборгованості, суд приходить до висновку, що сума боргу на яку звернено стягнення на підставі оскаржуваного виконавчого напису не може вважатись безспірною.

Враховуючи викладене, судом не може бути констатовано безспірність при стягненні заборгованості, а як наслідок правомірність вчинення виконавчого напису нотаріуса.

Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, приймаючи до уваги, що виконавчий напис приватного нотаріуса був вчинений в порушення вимог Закону «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача.

Щодо розподілу судових витрат.

Стороною позивача до початку розгляду справи по суті надано попередній розрахунок судових витрат по справі, який складається із витрат на правову допомогу та судового збору 908 гривень.

Вирішуючи дане питання суд приходить до наступного висновку.

Частини 1-3статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Разом з цим, Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Частиною 1статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Оскільки, позивач при зверненні до суду з позовними вимогами сплатив судовий збір у сумі 908 грн. 00 коп., враховуючи задоволення позовних вимог в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у повному розмірі.

Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу суд виходить із наступного.

Так, між ОСОБА_1 та адвокатом Савчак Я.О.. укладено договір про надання професійної правничої допомоги від 21 листопада 2021 року (а.с.17-21).

На виконання умов договору, адвокатом виписано ордер (а.с.23).

Також суду надано попередній розрахунок розміру витрат за надання професійної правничої допомоги, який є додатком до вищевказаного Договору, яким передбачено надані послуги та їх вартість(а.с.91).

Згідно даних Акту №1 приймання-передачі наданих послуг від 20.01.2022 адвокатом Савчак Я.О., у відповідності до вищезазначеного Договору про надання професійної правничої допомоги від 01 листопада 2021 року надано послуги на суму 15000 гривень.

Отже, а підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: копію договору про надання професійної правничої допомоги №01-11/2021 від 01.11.2021 року, ордер, копію акта №1 про надання правової допомоги до договору про надання професійної правничої допомоги від 01.11.2021 року з описом наданої професійної правничої допомоги із зазначенням часу витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт, розрахунок розміру витрат за надання професійної правничої допомоги, який є додатком до вищевказаного Договору, що підтверджується матеріалами справи.

Однак, заявником не надано належних та допустимих доказів в підтвердження сплати позивачем коштів в розмірі 15000 гривень, зокрема, не надано відповідної квитанції, платіжного доручення чи будь-якого розрахункового документу фінансового характеру, що зареєстрований у встановленому порядку.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову представнику позивача ОСОБА_1 -адвокату Савчак Я.О. в стягненні витрат на професійну правову допомогу в розмірі 15000,00 гривень.

На підставі викладеного та ст.ст. 50, 14, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, керуючись ст.ст. 7, 10, 12, 13, 133, 134, 141, 258- 259,263 - 265,268,273,354,355 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк», третя особа: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, Фастівський відділ державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - задовольнити частково.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений 17.05.2019 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. зареєстрований в реєстрі за №1421, про звернення стягнення на нерухоме майно, що належить на праві власності ОСОБА_1 з метою погашення заборгованості перед АТ КБ «Приват Банк» за кредитним договором №KIF0GK00833601/1 від 28.08.2007.

Стягнути з АТ КБ «Приват Банк», , адреса: м. Київ, вул.. Грушевського, 1Д на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 сплачений нею судовий збір в розмірі 908,00 (дев`ятсот вісім) грн.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду виготовлений 01.02.2022.

Суддя Л.М.Ковалевська