Справа № 276/2079/21
Провадження по справі №2/276/157/22
31 січня 2022 року смт. Хорошів
Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді Бобра Д.О.,
за участю секретаря судового засідання Свиридок А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Кутузівський», третя особа - Хорошівська державна нотаріальна контора про усунення перешкод користування власністю, шляхом скасування заборони в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, -
Позивач звернулася до суду з даним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що їй на підставі приватної власності, належить жилий будинок з надвірними будівлями та земельна ділянка розміром 0,3872 га, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , які згідно договору дарування від 16 травня 2002 року подарувала їй ОСОБА_2 . Під час укладання договору дарування від 16.05.2002 року, який був посвідчений державним нотаріусом Володарсько-Волинської державної нотаріальної контори Косинською С.Я. та зареєстрований в реєстрі за №944, було встановлено, що жодних заборон на будинок немає і вчинення нотаріальних дій проведено без будь-яких застережень Володарсько-Волинської державної нотаріальної контори. Відповідно до рішення 4-ої сесії XXIV скликання Володарсько-Волинської селищної ради народних депутатів від 07.08.2002 року їй було передано у власність земельну ділянку площею 0,3872 га, яка знаходиться в АДРЕСА_1 . Маючи на меті провести державну реєстрацію, належного їй на підставі договору дарування від 16.05.2002 року майна, позивачу стало відомо, що на вказане майно накладено заборону на відчуження. Згідно відповіді Архівного відділу Житомирської районної державної адміністрації Житомирської області від 28.10.2021 року №210, в наявних архівних документах колгоспу ім. Кутузова, а саме в рішеннях правління колгоспу та загальних зборів колгоспників за 1976 рік, підтвердження фактів надання грошового кредиту та встановлення заборони на відчуження житлового будинку ОСОБА_2 - не встановлено. Крім того, Архівним відділом повідомлено, що у 1992 році колгосп ім. Кутузова було реформовано в КСП «Кутузівське», а у 2000 році КСП «Кутузівське» перейменоване в СВК «Кутузівський», який фактично з 2005 року не веде господарської діяльності. Також, вона зверталась з листом до Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області, щодо зняття заборони за № 3036066 від 30.03.2006 року та №3036084 від 30.03.2006 року на жилий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , однак листом від 23.10.2021 року №02-44/1014-Т, її повідомили, що зняття заборони проводиться на підставі судового рішення про припинення заборони (архівного запису) яке набрало законної сили. Майно, що знаходиться під арештом фактично перебуває у володінні та користуванні позивача, а тому вважає, що дана заборона (архівний запис) підлягає скасуванню, оскільки підстав для накладання заборони на майно немає, а через наявну заборону вона позбавлена можливості розпорядитися вказаним майном на власний розсуд.
Ухвалою судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 10 січня 2022 року відкрито провадження в справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
В судове засідання позивач не прибула, направила до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Як вбачається з матеріалів справи, копія ухвали про відкриття провадження в справі від 10.01.2022 року та позовна заява з додатками надіслана відповідачу рекомендованою кореспонденцією за адресою місцезнаходження юридичної особи.
Проте, вказана поштова кореспонденція 27.01.2022 року повернулись на адресу суду з довідкою оператора поштового зв`язку, що адресат відсутній за вказаною адресою.
У свою чергу, пунктом 99-2 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270 (далі - Правила № 270), встановлено, що рекомендовані поштові відправлення з позначкою «Судова повістка», адресовані юридичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються представнику юридичної особи, уповноваженому на одержання пошти, під розпис. У разі відсутності адресата за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за вказаною адресою», яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду.
З урахуванням наведеного можна дійти висновку, що відповідач вважається повідомленим про розгляд справи судом відповідно до пункту 4 частини 8 статті 128 ЦПК України.
Відповідач не скористався своїми процесуальними правами, передбаченими статями 12, 13, 76, 83, 84, 191 ЦПК України, відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав, що підтверджує відсутність заперечень проти позову.
Третя особа Хорошівська державна нотаріальна контора в судове засідання свого представника не направила, подала до суду заяву про проведення судового засідання за відсутності представника нотаріальної контори, покладається на розсуд суду.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, який належно повідомлявся про судове засідання, у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення.
З огляду на викладене, керуючись положеннями ст.ст. 280, 281 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд даної справи.
Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.
Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа мас право звернутися до суду за захистом свого особистого права та інтересу.
Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Статтею 386 ЦК України встановлено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.
На підставі статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном.
За змістом ч. 5 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" арешт може бути знятий за рішенням суду.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Згідно копії договору дарування від 16.05.2002 року ОСОБА_1 належить на праві власності житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , який їй подарувала ОСОБА_2 .
Відповідно до копії державного акту на право приватної власності на землю ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,3872 га за адресою: АДРЕСА_1
Технічний паспорт на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 виданий ОСОБА_1 .
Із відомостей з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 накладено обтяження у виді заборони №3036066 від 30.03.2006 року, зареєстроване реєстратором Черняхівської державної нотаріальної контори на підставі повідомлення б/н колгосп «Кутузова», дата виникнення 27.08.1976 року, власником майна зазначено ОСОБА_2 , архівний номер: НОМЕР_1 , архівна дата: 18.04.2000, № реєстра 9, внутрішній НОМЕР_4 та обтяження у виді заборони №3036084 від 30.03.2006 року, зареєстроване реєстратором Черняхівської державної нотаріальної контори на підставі повідомлення б/н колгосп «Кутузова», дата виникнення 06.11.1976 року, власником майна зазначено ОСОБА_2 , архівний номер: НОМЕР_2 , архівна дата: 18.04.2000, № реєстра 10, внутрішній НОМЕР_5.
Згідно відповіді Архівного відділу Житомирської районної державної адміністрації Житомирської області від 28.10.2021 року №210, в наявних архівних документах колгоспу ім. Кутузова, а саме в рішеннях правління колгоспу та загальних зборів колгоспників за 1976 рік, підтвердження фактів надання грошового кредиту та встановлення заборони на відчуження житлового будинку ОСОБА_2 - не встановлено, у 1992 році колгосп ім. Кутузова було реформовано в КСП «Кутузівське», а у 2000 році КСП «Кутузівське» перейменоване в СВК «Кутузівський», який фактично з 2005 року не веде господарської діяльності.
Із відповіді Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області №02-44/1014-Т від 23.10.2021 року слідує, що позивачу відмовлено у знятті заборон №3036066 та №3036084 від 30.03.2006 року, оскільки державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі судового рішення яке набрало законної сили.
Суд враховує, що згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «East/West Alliance Limited» проти України», яке набрало статусу остаточного 02.06.2014 р., в п. 167 рішення Суд наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним. Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля.
У п.168 суд також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдається досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар. Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти.
Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний» «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. Якщо хоча б одного із цих критеріїв не додержано, Європейський суд з прав людини констатує у такому випадку порушення статті 1 Першого протоколу.
Законність означає, що втручання держави у право власності особи повинно здійснюватися на підставі закону - нормативно-правового акту, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм. Сам лише факт, що правова норма передбачає більш як одне тлумачення, не означає, що закон не передбачуваний. Сумніви щодо тлумачення закону, що залишаються, враховуючи зміни в повсякденній практиці, усувають суди в процесі здійснення правосуддя.
Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу, при визначенні якого Європейський суд з прав людини надає державам право користуватися «значною свободою (полем) розсуду». Втручання держави в право на мирне володіння майном може бути виправданим за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності.
Принцип «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» передбачає наявність розумного співвідношення (обгрунтованої пропорційності) між метою, що передбачає для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотримано, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар».
Відповідно до ст. 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» записи до Державного реєстру вносяться держателем або реєстраторами Державного реєстру протягом робочого дня, в який подано заяву обтяжувача. Моментом реєстрації обтяження є день, година та хвилина внесення відповідного запису до Державного реєстру, а моментом припинення реєстрації обтяження є день, година та хвилина реєстрації в Державному реєстрі відомостей про припинення обтяження.
Записи зберігаються в Державному реєстрі протягом п`яти років з моменту їх внесення. Обтяжувач має право в будь-який час подати заяву про припинення обтяження і подальше виключення запису або про продовження строку дії реєстрації на не більш як п`ятирічний строк.
Після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов`язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків.
Згідно п. 5 гл. 15 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 ввід 22.02.2012 р., нотаріус знімає заборону відчуження майна, серед іншого, при одержанні повідомлення кредитора про погашення позики, а також за рішенням суду.
Відповідно до ст.3 Закону України від 01.07.2004 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав є обов`язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.4 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державній реєстрації прав підлягають: заборона відчуження та арешт нерухомого майна, податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження.
Згідно вимог ст.6 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», визначено, що суб`єктами, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав є: Міністерство юстиції України та його територіальні органи; суб`єкти державної реєстрації прав.
Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.
Згідно ч.3 ст.26 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню.
У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.
Відповідно до ч.1 ст.31-1 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", реєстраційні дії на підставі рішень судів проводяться виключно на підставі рішень, отриманих у результаті інформаційної взаємодії Державного реєстру прав та Єдиного державного реєстру судових рішень, без подання відповідної заяви заявником.
При цьому, суд вбачає, що скасування заборони (архівний запис) на будинок, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , яка зареєстрована в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, є підставою для виключення запису про обтяження №3036066 від 30.03.2006 року та №3036084 від 30.03.2006 року з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна у порядку встановленим Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".
Враховуючи те що, підставою накладення обтяжень №3036066 від 30.03.2006 року та №3036084 від 30.03.2006 року на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 було повідомлення б/н колгосп «Кутузова» від 27.08.1976 року та від 06.11.1976 року, з моменту виникнення підстави накладення обтяження минуло 45 років, підтвердження фактів надання грошового кредиту та встановлення заборони на відчуження житлового будинку ОСОБА_2 - не встановлено, власником житлового будинку на який накладено обтяження є ОСОБА_1 , яка внаслідок накладеного обтяження не має можливості розпоряджатись своїм майном, що перешкоджає позивачеві здійснювати всі повноваження власника, відповідач відзив до суду не направив, що свідчить про відсутність заперечень щодо задоволення позову, суд виходячи із встановлених обставин, вбачає невідповідність заходу втручання держави в право власності ОСОБА_1 критеріям втручання в право особи на мирне володіння майном, сформованим у сталій практиці Європейського суду з прав людини та відсутність справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави, пов`язаними з втручанням в право власності, та інтересами особи, яка страждає від такого втручання, а тому вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача частково.
В іншій частині у задоволенні позовних вимог позивачу слід відмовити, оскільки рішення суду є підставою для внесення до Державного реєстру запису про скасування державної реєстрації прав та Хорошівська державна нотаріальна контора не є відповідачем у даній справі, а тому вимога до Хорошівської державної нотаріальної контори про зобов`язання зняти заборону відчуження житлового будинку задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 200, 206, 258, 259, 263-265, 280, 281 ЦПК України, ст. ст.317, 319, 321, 391 ЦК України, суд
Позов ОСОБА_1 до Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Кутузівський», третя особа - Хорошівська державна нотаріальна контора про усунення перешкод користування власністю, шляхом скасування заборони в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна задовольнити частково.
В решті позовних вимог відмовити за безпідставністю.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Відповідач: Сільськогосподарський виробничий кооператив «Кутузівський», місце знаходження: смт.Хорошів вул.Комсомольська 3, Хорошівського району Житомирської області, .

Третя особа - Хорошівська державна нотаріальна контора, місце знаходження: смт.Хорошів, вул.Г.України 1, Житомирська область, .

Головуючий суддя: Д.О. Бобер