ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/9706/21
провадження № 2/753/1089/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" липня 2022 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Сирбул О.Ф.

за участю секретаря Лаптєвої Ю.М.

представника позивача Кузнєцова Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Асоціації товарної нумерації України "ДЖІЕС1 УКРАЇНА" до ОСОБА_2 про повернення безпідставно набутих коштів, -

встановив:

У травні 2021 року представник позивача Асоціації товарної нумерації України "ДЖІЕС1 УКРАЇНА" звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про повернення безпідставно набутих коштів, в якому просила суд стягнути з ОСОБА_2 на користь Асоціації товарної нумерації України «ДЖІЕС1 УКРАЇНА» грошові кошти в розмірі 7 155 (сім тисяч сто п`ятдесят п`ять) гривень 70 коп. та судові витрати. В обґрунтування заявлених вимог вказує, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 25 вересня 2019 року по справі №761/36549/18 позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з Асоціації товарної нумерації України «ДЖІЕС1 УКРАЇНА» на користь ОСОБА_2 компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 63 888,24 грн., середній заробіток за затримку видачі трудової книжки у розмірі 7 317,05 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 89 462,35 грн. Постановою Київського апеляційного суду від 29 січня 2020 року у вказаній справі рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 25 вересня 2019 року частково змінено. Стягнуто з Асоціації товарної нумерації України «ДЖІЕС1 УКРАЇНА» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за затримку видачі трудової книжки у розмірі 7 155,70 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 143 159,80 грн., 1 000 грн. на відшкодування моральної шкоди. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Залишено без змін рішення Шевченківського районного суд в частині стягнення на користь ОСОБА_2 компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 63 888,24 грн. Стягнуто з Асоціації товарної нумерації України «ДЖІЕС1 УКРАЇНА» на користь ОСОБА_2 судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1 345,17 грн. 04 травня 2020 року Верховним Судом відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою Асоціації на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 26.09.2019 та постанову Київського апеляційного суду від 29.01.2020 у справі №761/36549/18. Окрім того, 30 червня 2020 року Верховний Суд задовольнив клопотання Асоціації товарної нумерації України «ДЖІЕС1 УКРАЇНА» про зупинення виконання судових рішень у справі № 761/36549/18 та зупинив виконання рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 26.09.2019 та постанови Київського апеляційного суду від 29.01.2020 у справі № 761/36549/18 до закінчення їх перегляду в касаційному порядку. Таким чином, рішення судів у справі № 761/36549/18 не набрали законної сили, у зв`язку з чим відповідач був звільнений від обов`язку здійснювати будь-які виплати на користь ОСОБА_2 до закінчення касаційного провадження у справі № 761/36549/18. Достеменно знаючи, що Верховним Судом здійснюється перегляд справи № 761/36549/18 у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та, не чекаючи остаточного рішення по даній справі. ОСОБА_2 звернулась до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві з заявою про примусове виконання рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 26.09.2019 та постанову Київського апеляційного суду від 29.01.2020 у справі №761/36549/18. 01 червня 2020 року старшим державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Салеомоном Артемом Андрійовичем було відкрито виконавче провадження № 62216620 про примусове стягнення з Асоціації товарної нумерації України «ДЖІЕС1 УКРАЇНА» на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки у розмірі 7 155,70 грн., середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 143 159,80 грн., моральної шкоди урозмірі 1 000,00 грн. та компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 63 888,24 грн. 16 червня 2020 року на виконання рішення судів у справі № 761/36549/18 в порядку примусового списання в ході здійснення виконавчого провадження ВП №62216620, з банківського рахунку Асоціації товарної нумерації України «ДЖІЕС1 УКРАЇНА» було списано грошові кошти у розмірі 238 703 грн. 80 коп., що включає в себе суму грошових коштів у розмірі 215 203 грн. 00 коп., присуджених на користь ОСОБА_2 та витрати виконавчого провадження.

У зв`язку з тим, що виконавче провадження було завершене, 17 червня 2020 року старшим державним виконавцем Салеомоном A.A. було видано постанову про закінчення виконавчого провадження.

19 серпня 2020 року Верховним Судом винесено рішення у справі № 761/36549/18, яким постанову Київського апеляційного суду в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_2 гро стягнення середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки скасовано, у задоволенні цих позовних вимог відмовлено, у решті рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 25 вересня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 29 січня 2020 року залишено без змін.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_2 в порядку примусового виконання рішення суду у справі № 761/36549/18 було одержано від Асоціації товарної нумерації України «ДЖІЕС1 УКРАЇНА» суму середнього заробітку за затримку видачі трудової книжки у розмірі 7 155 грн. 70 коп., у стягненні якої 19.08.2020 Верховним Судом їй було відмовлено, вищевказана сума підлягає поверненню ОСОБА_2 на рахунок Асоціації товарної нумерації України «ДЖІЕС1 УКРАЇНА» як безпідставно набута. 30 вересня 2020 року ОСОБА_2 була направлена відповідна вимога про повернення безпідставно набутих коштів, однак станом на травень 2021 року вказані кошти не були повернуті на рахунок Асоціації товарної нумерації України «ДЖІЕС1 Україна». Оскільки грошові кошти у розмірі 7 155 грн., 70 коп. Відповідачем були отримані від Позивача на підставі судового рішення, яке в подальшому було скасовано Верховним Судом, то вони підлягають поверненню позивачу на підставі статті 1212 ЦК України як безпідставно набуті кошти.

Ухвалою суду від 18.06.2021 відкрито по справі спрощене позовне провадження з викликом сторін.

Ухвалою суду від 12.07.2022, яка занесена до протоколу судового засідання, долучено до матеріалів справи відзив відповідача.

Представником відповідача надано відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування поданого відзиву вказує, на те що що позивачем не правильно обрано спосіб захисту його законних прав та інтересів.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просиа суд позов задовольнити з підстав та мотивів викладених у позовній заяві, правом на подачу відзиву не скористався.

Відповідач та його представник у судове засідання не зв`явились про розгляд справи повідомлені у встновленому законом порядку.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, виходячи з принципів змагальності та диспозитивності, приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити, з огляду на наступне.

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Вимогами ст. 10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 25 вересня 2019 року по справі №761/36549/18 позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з Асоціації товарної нумерації України «ДЖІЕС1 УКРАЇНА» на користь ОСОБА_2 компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 63 888,24 грн., середній заробіток за затримку видачі трудової книжки у розмірі 7 317,05 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 89 462,35 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 29 січня 2020 року у вказаній справі рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 25 вересня 2019 року частково змінено. Стягнуто з Асоціації товарної нумерації України «ДЖІЕС1 УКРАЇНА» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за затримку видачі трудової книжки у розмірі 7 155,70 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 143 159,80 грн., 1 000 грн. на відшкодування моральної шкоди. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішення Шевченківського районного суд в частині стягнення на користь ОСОБА_2 компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 63 888,24 грн. залишено без змін. Стягнуто з Асоціації товарної нумерації України «ДЖІЕС1 УКРАЇНА» на користь ОСОБА_2 судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1 345,17 грн.

04 травня 2020 року Верховним Судом відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою Асоціації на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 26.09.2019 та постанову Київського апеляційного суду від 29.01.2020 у справі №761/36549/18.

30 червня 2020 року Верховним Судом за клопотанням Асоціації товарної нумерації України «ДЖІЕС1 УКРАЇНА» зупинено виконання рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 26.09.2019 та постанови Київського апеляційного суду від 29.01.2020 у справі № 761/36549/18 до закінчення їх перегляду в касаційному порядку.

Відповідач ОСОБА_2 зверталась до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві з заявою про примусове виконання рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 26.09.2019 та постанову Київського апеляційного суду від 29.01.2020 у справі №761/36549/18.

Старшим державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Салеомоном А.А. 01 червня 2020 року відкрито виконавче провадження № 62216620 з примусового стягнення з Асоціації товарної нумерації України «ДЖІЕС1 УКРАЇНА» на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки у розмірі 7 155,70 грн., середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 143 159,80 грн., моральної шкоди урозмірі 1 000,00 грн. та компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 63 888,24 грн.

У свою чергу, на виконання рішення судів у справі № 761/36549/18 в порядку примусового списання в ході здійснення виконавчого провадження ВП №62216620, 16 червня 2020 року з банківського рахунку Асоціації товарної нумерації України «ДЖІЕС1 УКРАЇНА» відбулось списання грошові кошти у розмірі 238 703 грн. 80 коп., на користь ОСОБА_2 та витрати виконавчого провадження, що підтверджується випискою по особовому рахунку Асоціації за 16.06.2020 та меморіальним ордером №ВП6223001 від 16.06.2020

Звертаючись до суду із позовом, як правову підставу для його задоволення позивач посилався на положення ст.1212 ЦК України.

Загальні підстави для виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.

Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

За змістом статті 1212 ЦК України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: набуття або збереження майна; набуття або збереження за рахунок іншої особи; відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками вiдповiдних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків. Зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені ст. 11 ЦК України

Частиною 5 ст. 11 ЦК України визначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати за рішенням суду.

Набуття однією із сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання судового рішення не є безпідставним.

Тобто, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав, якщо таке майно, у тому числі грошові кошти, передано на виконання судового рішення виключає можливість застосування до них судом положень ч. 1 ст. 1212 ЦК України.

Відповідач не збагатилась за рахунок позивача поза підставою, передбаченою законом, та питання наявності чи відсутності підстав для стягнення з Асоціації товарної нумерації України «ДЖІЕС1 УКРАЇНА» середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки у розмірі 7 155,70 грн., середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 143 159,80 грн., моральної шкоди урозмірі 1 000,00 грн. та компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 63 888,24 грн. належних до виплати ОСОБА_2 на підставі постанови Київсього апеляційного суду м. Києва від 29.01.2020, яка набрала законної сили з дня її прийняття. Тобто, відповідач не була позбавлена можливості пред`явити вказане судове рішення до виконання.

Таким чином, суд приходить до переконання, що до спірних правовідносин не підлягає застосуванню положення ст. 1212 ЦК України, оскільки вирішення спірного питання врегульовано нормами процесуального законодавства.

Поворот виконання рішення - це процесуальна форма захисту прав боржника. Воно можливе лише після набрання судовим рішенням законної сили. Його суть зводиться до повернення стягувачем боржнику всього одержаного за скасованим рішенням.

Відповідно до частини першої статті 444 ЦПК України, суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він: закриває провадження у справі; залишає позов без розгляду;відмовляє в позові повністю; задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

За змістом частин першої - третьої статті 444 ЦПК України, поворот виконання рішення, якщо цього вимагає відповідач, можливий у будь-якому випадку, незалежно від того, в якому порядку (апеляційному, касаційному чи за нововиявленими обставинами) скасовано судове рішення.

Згідно ч. 2 ст. 444 ЦПК України, якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд, суд, ухвалюючи рішення, вирішує питання про поворот виконання, якщо під час нового розгляду справи: 1) закриває провадження по справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Відповідно до ч. 9 ст. 444 ЦПК України якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої - третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Отже, поворот виконання рішення, якщо цього вимагає відповідач, можливий будь-якому випадку, незалежно від того, в якому порядку (апеляційному, касаційному чи за нововиявленими обставинами) скасовано судове рішення.

Таким чином, для настання повороту виконання рішення необхідні: одержання майна або грошових коштів у порядку виконання рішення суду; зміна чи скасування судового рішення і прийняття нового рішення про закриття провадження у справі; залишення позову без розгляду; повну відмову в позові; задоволення позовних вимог в меншому розмірі, а також подання стороною відповідної заяви.

За змістом наведених норм закону поворот виконання скасованого рішенні суду допускається у разі його фактичного виконання і ухвалення судом нового рішення у справі, а застосовуючи поворот виконання рішення суду, суд повине повинен зобов`язати позивача повернути відповідачеві безпідставно стягнуте з нього за скасованим рішенням.

У Рішенні Конституційного Суду України від 02 листопада 2011 року № 13-рп/2011 у справі за конституційним зверненням військової частини А 1080 щодо офіційного тлумачення положення пункту 28 частини першої статті 293 Цивільного процесуального кодексу України у взаємозв`язку з положеннями пунктів 2, 8 частини третьої статті 129 року Конституції України вказано, що поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.

Кондикційний позов є конструкцією матеріального права, а поворот виконання рішення - процесуального права.

Хоча по своїй суті кондикційний позов та поворот виконання рішення схожі, проте не перетинаються та регулюються різними нормами права. Аналіз статті 444 ЦПК України у редакції з 15 грудня 2017 року (статті 382 ЦПК України 2004 року) свідчить, що вона є нормою процесуального права і присвячена визначенню правових особливостей повороту виконання в окремих категоріях справ.

Тлумачення статті 1215 ЦК України свідчить, що вона є нормою матеріального права, а відтак не може бути застосована у випадку розгляду питання про поворот виконання рішення.

Дана позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 336/9595/14, яку в силу ч. 4 ст. 263 ЦПК України суд застосовує до спірних правовідносин.

Як зазначено вище та не заперечується позивачем, кошти, які просить стягнути останній з відповідача стягувалися саме на підставі рішення Шевченківського районного суду від 25.09.2019 та постанови Київського апеляційного суду від 29 січня 2020 року, тобто в порядку їх примусового виконання.

За таких обставин, оскільки судові рішення були у подальшому скасовані постановою Верховного Суду від 19.08.2020 в частині задоволення позовної вимоги про стягнення середнього заробітку за затримку видачі трудової книжки у розмірі 7155 грн. 70 коп. при їх перегляді, виникли обставини для позивача для звернення до суду із заявою про порот виконання рішення в порядку ст. 444 ЦПК України.

Таким чином, у даному випадку спеціальним способом захисту є поворот виконання рішення суду, який передбачений статтею 444 ЦПК України.

З наведених обставин у позовній заяві та висновків, які містяться в Постанові Верховного Суду по справі № 595/694/17-ц від 17 квітня 2019 року та постанові Верховного Суду по справі № 201/8493/18 від 05 лютого 2020 року та норм ст. 444 ЦПК України, можна зробити висновок про наявність спеціального інституту цивільного права з регулювання питання повернення коштів стягнутих під час виконання рішення суду змінне судом касаційної інстанції в частині задоволення позовних вимог в меншому розмірі.

За змістом ст.ст. 11, 15 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства України. Кожна особа має право на судовий захист. Отже об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів наводиться в ст. 16 ЦК України.

З огляду на досліджені судом докази, встановлені обставини у ході судового розгляду, та відповідні поравовідносини, суд не знайшов правових підстав для задоволення позовних вимог позивача, а тому в задоволенні позову слід відмовити, оскільки позивачем обрано не вірний спосіб захисту своїх порушених прав, відтак позовна заява не підлягає задоволенню, в зв`язку з неможливістю застосувати норми ст. 1212 ЦК України до спірних правовідносин про повернення коштів стягнутих під час виконання рішення суду скасованого в частині судом касаційної інстанції, а також наявністю способу захисту прав з повернення коштів стягнутих під час виконання рішення суду зміненого судом касаційної, саме зверненням до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції з заявою про поворот виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України витрати пов`язані з розглядом справи, слід покласти на позивача оскільки у задоволенні судом відмовлено у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 10, 12, 76-83, 133, 141, 209-211, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволені позову Асоціації товарної нумерації України "ДЖІЕС1 УКРАЇНА" до ОСОБА_2 про повернення безпідставно набутих коштів - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя: