08.06.2022
Справа № 331/5604/21
Провадження № 8/331/1/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2022 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі

головуючого судді: Жуковій О.Є

за участю секретаря: Карнаух О.А.

представника заявника: Борисенкова В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, -

ВСТАНОВИВ:

10.01.2022 до суду надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, в якій він просить скасувати судовий наказ виданий Жовтневим районним судом м. Запоріжжя 19.10.2021 року у справі 331/5604/21 про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

На обґрунтування цієї заяви вказував, що на час розгляду цієї справи судом діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживали з ним за адресою: АДРЕСА_1 та знаходилися на його утриманні. Разом з тим, мати дітей, будучи зареєстрованою за тією ж адресою, з 30.08.2021 за місцем реєстрації не проживає, її місцезнаходження йому невідоме. Вважав, що підстав для стягнення з нього аліментів немає, оскільки діти проживають разом з ним, знаходяться на його утриманні, а тому просив скасувати судовий наказ, виданий у справі 331/5604/21.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11 січня 2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження за заявою ОСОБА_1 про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами.

Ухвалою суду від 18 лютого 2022 року в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів відмовлено.

Ухвалою суду від 18 лютого 2022 року поновлено ОСОБА_2 процесуальний строк на подання відзиву на заяву ОСОБА_1 про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами.

18 лютого 2022 року представником ОСОБА_2 адвокатом Піскарьовим А.О. було надано відзив, в якому останній в задоволенні заяви просив відмовити з тих підстав, що судовим наказ виданий Жовтневим районним судом м. Запоріжжя у справі 331/5604/21 є повністю законним, оскільки спільні діти мешкають разом з матір`ю, крім того, боржник подав суду нові докази у справі, які встановлюють нові обставини, по суті змінюючи ті, що були встановлені судом у судовому рішенні.

У вступному слові представник заявника заяву підтримав, наполягав на її задоволенні з підстав викладених у заяві.

Заінтересована особа ОСОБА_2 , належним чином повідомлена про час та місце слухання справи, до судового засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила , в зв`язку з чим на підставі ч.3ст. 223 ЦПК України справу розглянуто у її відсутність відповідача на підставі доказів наявних в матеріалах справи та з урахуванням наданого відзиву.

Судом встановлено , що 19 жовтня 2021 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя було видано судовий наказ у справі 331/5604/21 , яким було стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частки від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду, тобто з 13.10.2021 року і до досягнення найстаршою дитиною ОСОБА_3 повноліття.

10 січня 2022 року боржник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу про стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей. Як підставу для задоволення вказаної заяви посилався на акт Керівника органу самоорганізації населення Вознесенівського району сіста Запоріжжя № 63 (квартальний комітет) від 10 листопада 2021 року , висновки про підтвердження місця проживання дитини для її тимчасового виїзду за межі України № 0101-1813090, № 0101-1813091 від 22 грудня 2021 року, якими, на його думку, спростовуються обставини, зазначені ОСОБА_2 при зверненні до суду з метою отримання судового наказу.

Відповідно до частини першої статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Частиною восьмою статті 170 ЦПК України передбачено, що у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи (пункт 1 частини другої статті 423 ЦПК України).

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Необхідними умовами нововиявлених обставин є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Розрізняють нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини. Нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами докази, які не оцінювались судом у процесі розгляду справи (пункт 2 частини четвертої статті 423 ЦПК України).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, 18 листопада 2004 року).

Судом встановлено , що заявник по суті отримав та подав до суду нові докази у справі, які встановлюють нові обставини, по суті змінюючи ті, що були встановлені судом у судовому рішенні, про перегляд якого подано заяву.

Заявник після видання судового наказу 19 жовтня 2021 року отримав акт Керівника органу самоорганізації населення Вознесенівського району сіста Запоріжжя № 63 (квартальний комітет) від 10 листопада 2021 року , висновки про підтвердження місця проживання дитини для її тимчасового виїзду за межі України № 0101-1813090, № 0101-1813091 від 22 грудня 2021 року, про те, що діти зареєстровані та фактично проживають з ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, заявник подав нові докази, які не були і не могли бути розглянуті під час видання судового наказу, оскільки в них ідеться про обставини, зафіксовані після видання судового наказу.

За таких обставин суд приходить до висновку , що зазначені заявником обставини не є нововиявленими, а тому підстави для задоволення заяви відсутні.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 30 серпня 2021 року у справі № 461/1229/20.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч. 3ст. 133 ЦПК України до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно вимогст. 137 ЦПК Українивитрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, ОСОБА_2 суду надані ордер на надання правової серії АР № 1085748 , згідно якого інтереси ОСОБА_2 на підставі Договору про надання правової допомоги № 08/22 від 17 лютого 2022 року при розгляді заяви представляв адвокат Піскарьов А.О..

Згідно акту прийому наданих послуг за Договором про надання правової допомоги № 08/22 від 17 лютого 2022 року адвокатом Піскарьовим А.О. при розгляді вказаної справи були надані наступні послуги: вивчення матеріалів справи та формування правової позиції, збір доказової бази, складання та подання відзиву, складання заяви про виклик свідків, участь у судовому засіданні по справі 18 лютого 2022 року . Загальна вартість виконаних робіт склала 7200,00 гривень.

Квитанцією до прибуткового касового ордеру від 17 лютого 2022 року № 1 підтверджено , що ОСОБА_2 було сплачено адвокату Піскарьову А.О. 7200,00 гривень за надання правової допомоги за Договором № 08/22 від 17 лютого 2022 року .

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Пунктом 4 частини 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За змістом ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі та до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Тобто, розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, слід виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Такий правовий висновок було зроблено Верховним Судом в постанові від 06.03.2019 року у справі № 922/1163/18.

Враховуючи, що представником ОСОБА_2 надано до суду опис робіт, виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, сума витрат на оплату послуг адвоката в розмірі 7200,00 гривень є співмірною з обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, заявником клопотання про зменшення витрат на оплату професійної правничої допомоги не заявлялося, суд вважає необхідним стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на оплату професійної правничої допомоги адвоката у розмірі 7200,00 гривень .

Керуючись ст. ст.13,161,170,423,424,429 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати на оплату професійної правничої допомоги адвоката у розмірі 7200,00 гривень .

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків або після перегляду ухвали в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Повний текст ухвали складено 13 червня 2022 року.

Суддя: О.Є. Жукова