Справа № 396/1560/21
Провадження № 2/396/129/22
РІШЕННЯ

Іменем України

15.06.2022 року м. Новоукраїнка

Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Русіної Алли Анатоліївни,

за участю секретаря судового засідання Пасічник І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Новоукраїнка Кіровоградської області цивільну справу № 396/1560/21 за позовом ОСОБА_1 від імені якої діє адвокат Ведющенко Віктор Володимирович до Рівнянської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: державний нотаріус Новоукраїнської районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області Шевченко Наталія Григорівна про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Ведющенка В.В., звернулася до суду з позовною заявою до Рівнянської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: державний нотаріус Новоукраїнської районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області Шевченко Наталія Григорівна про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, в якій просить визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті брата ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її рідний брат ОСОБА_3 . Після його смерті відкрилася спадщина на все належне йому майно, зокрема: на Ѕ частину земельної ділянки № НОМЕР_1 площею 4,6908 га. переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Рівнянської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області.

Після смерті спадкодавця позивач хворіла на тяжке захворювання, і в період строку, наданого законодавством для подачі заяви про прийняття спадщини, а саме з 27.07.2020 року по 21.09.2020 року знаходилась на стаціонарному лікуванні хвороби, яка згідно до медичних критеріїв та нормативів включена до переліку тяжких захворювань.

17.09.2021 року з метою прийняття та оформлення спадщини позивач звернулася до державного нотаріуса Новоукраїнської районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області Шевченко Н.Г. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті брата ОСОБА_3 , але у вчиненні нотаріальної дії їй було відмовлено, оскільки вона пропустила встановлений законом строк для прийняття спадщини.

У встановлений законом шестимісячний строк позивач не звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у зв`язку з тим, що вона тривалий час хворіла на тяжке захворювання і знаходилася на стаціонарному лікуванні, в період пандемічних обмежень не мала реальної можливості звернутися до нотаріуса. У зв`язку із цим вона пропустила строк для подання заяви для прийняття спадщини та просить визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті брата в судовому порядку.

Ухвалою судді від 16.11.2021 року провадження у зазначеній справі відкрито в загальному позовному провадженні та призначено до розгляду в підготовчому засіданні.

17.02.2022 року за клопотанням представника позивача ухвалою суду було залучено до участі в справі в якості співвідповідача ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 21.04.2022 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду, витребовано докази.

03.06.2022 р. представник відповідача адвокат Єльнікова Н.О. в судовому засіданні, надала відзив та заявила клопотання про поновлення процесуального строку для подання відзиву по даній справі. Разом з тим, подала клопотання про витребування доказів

Ухвалою суду від 03.06.2022 року в задоволенні клопотання про поновлення строку для подачі відзиву на позовну заяву відмовлено, відзив залишено без розгляду.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав викладених у позові та зазначив, що позивачкою пропущений строк прийняття спадщини у зв`язку з тяжкою, тривалою хворобою та введення карантинних обмежень спричинених поширенням на території України CОVІD-19.

Відповідач ОСОБА_2 про розгляд справи повідомлений належним чином, до суду не зявився, забезпечив явку свого представника.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила відмовити в позові, вважає, що у позивача було достатньо часу для подання заяви про прийняття спадщини, її хвороба в останні дні спливу шестимісячного строку не є поважною причиною та підставою для встановлення додаткового строку, оскільки ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса не в короткий строк після виписки з лікарні, а лише через тривалий термін, що унеможливлює причинний зв`язок між пропуском строку для вступу в спадщину та хворобою. Вказала, що померлий ОСОБА_3 проживав у ОСОБА_2 та останній його хоронив. Позивачка після смерті брата приходила до ОСОБА_2 з вимогою надати їй документи на земельну ділянку дляїї вступу в спадщину.

Представник третьої особи Рівнянської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без участі представника сільської ради.

Третя особа державний нотаріус Новоукраїнської державної нотаріальної контори Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без участі представника нотаріальної контори.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, оцінивши досліджені докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України).

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача, стосовно якої він просить ухвалити рішення, у матеріальному розумінні це певна річ (об`єкт), щодо якої виник спір.

Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За правилом ч. 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_2 (а.с.5).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на належне йому майно, зокрема на Ѕ частини земельної ділянки № НОМЕР_1 площею 4,6908 га.

Факт родинних відносин, як сестри та брата, між померлим спадкодавцем ОСОБА_3 та позивачем по справі ОСОБА_1 , підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , серії НОМЕР_3 від 27.11.2011 року (а.с.37) та копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 № 7 від 15.09.1921 р., батьками ОСОБА_1 та ОСОБА_3 вказані ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.38).

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) інформація відсутня (а.с.31).

Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 61670092 від 15.09.2020 року в спадковому реєстрі зареєстровано спадкову справу - спадкодавець ОСОБА_3 (а.с.32).

З копії спадкової справи № 224/2020, вбачається, що до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини 15.09.2020 року звернувся ОСОБА_2 (а.с.27-28).

17.09.2021 року позивач звернулася до державного нотаріуса Новоукраїнської районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину, однак нотаріус своєю постановою від 17.09.2021 року відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки спадкоємець ОСОБА_1 пропустила встановлений ст.1270 ЦК України шестимісячний строк прийняття спадщини, факт спільного проживання не довела, рішення суду про надання додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини не надала (а.с.28).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ч.1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно ч.1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За нормами ст.1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Як вбачається із матеріалів справи, на час смерті спадкодавця позивач не була зареєстрована у будинку за місцем реєстрації спадкодавця та не проживала разом з померлим на момент смерті.

Згідно довідки № 1444 від 16.09.2021 року виданої Рівнянською сільською радою Новоукраїнського району Кіровоградської області, спадкодавець ОСОБА_3 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , один по день смерті. Заповіт від імені ОСОБА_3 Рівнянською сільською радою не посвідчувався (а.с.34).

Строк для прийняття спадщини, позивачем було пропущеного із-за тривалого лікування, що підтверджується випискою № 198 із медичної картки амбулаторного (стаціонарного, санаторного) хворого ТБ 09 від 21.09.2021 виданої Комунальним некомерційним підприємством Обласного протитуберкульозного диспансеру Кіровоградської області позивач у період з 27.07.2020 по 21.09.2020 року перебувала на стаціонарному лікуванні (а. с. 7).

Разом з тим, крім вказаної виписки, на підтвердження тривалої хвороби позивачки, представником долучено повідомлення з Кіровоградського облтубдиспансера ЛДК-2 про госпіталізацію ОСОБА_1 з 27.07.2020 року, індивідуальний план супроводу пацієнта ОСОБА_1 , хворого на ТБ/ХРТБ з відповідним переліком послуг та термінів призначення, який переглядається не рідше одного разу на 6 місяців, та складений на період з 21.09.2020 по 22.12.2020 року, індивідуальну програму реабілітації інваліда № 30 від 14.01.2020 року відповідно до якої ОСОБА_1 , виконувала зазначені профілактичні заходи амбулаторно з 23.12.2019 року по 22.12.2020 року, довідку до акта огляду МСЕК, якою ОСОБА_1 встановлено ІІ групу інвалідності та рекомендовано стаціонарне, амбулаторне, санаторне лікування та нагляд у лікаря.

Позивач у встановлений законом шестимісячний строк не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у зв`язку з тривалою хворобою.

Як роз`яснив Пленум ВСУ в абз.6 п.24 постанови від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Згідно з правовою позицією ВСУ від 04.11.2015 р. (справа №6-1486цс15), відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити їй додатковий строк, достатній для подання нею заяви про прийняття спадщини. За змістом вищезазначеної статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Верховний Суд у Постанові від 26.06.2019 року у справі № 565/1145/17 зауважив, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

При вирішенні цивільно-правового спору суд враховує, що одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року № 15-рп/2004у справі № 1-33/2004.

Вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд враховує, що такі причини визначаються поважними в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності.

Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

Таку позицію висловив Верховний Суд у постанові від 17.10.2018 р. при розгляді справи №681/203/17-ц.

Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Статтею 13 Конвенції визнається право на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Положеннями ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Ілхан проти Туреччини» від 27 червня 2000 р. зазначив, що при вирішенні питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру.

Згідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 17.09.2021 року встановлено, що заява ОСОБА_1 щодо прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого ОСОБА_3 надійшла після спливу 6-ти місячного строку, встановленого ст. 1273 Цивільного кодексу України.

Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через поважні причини, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Як на поважність пропуску строку позивачка посилається на свою хворобу в період пандемічних обмежень та перебування у період з 27.07.2020 року по 21.09.2020 року на стаціонарному лікуванні в Кіровоградському протитуберкульозному диспансері. З метою дотримання карантинних обмежень спричинених її хворобою та в період пандемічних обмежень, позивачка ОСОБА_1 не могла своєчасно звернутися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті брата.

Згідно із Законом України«Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» з дня оголошення карантину зупиняється перебіг строків звернення за отриманням адміністративних та інших послуг. Від дня припинення карантину перебіг цих строків продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення. Положень щодо поширення дій цього закону на вчинення нотаріальних дій, зокрема й тих, що пов`язані з можливим пропуском передбачених законодавством строків, немає.

При розгляді цієї справи судом враховується правовий висновок Верховного Суду у справі № 206/3473/20 від 20.09.2021, відповідно до якого необхідність дотримання карантинних обмежень і запобігання зараженню й поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) є об`єктивними та непереборними обставинами, що створили позивачу перешкоди для своєчасного подання заяви про прийняття спадщини.

Суд вважає причину пропуску позивачем строку на прийняття спадщини її хворобу в період введення карантинних обмежень спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» поважною, оскільки остання є спадкоємцем, яка не реалізувала належне їй право на прийняття спадщини внаслідок перебування на лікуванні та пропустивши визначений законом строк через наявність об`єктивних, істотних труднощів для спадкоємця на вчинення дій щодо прийняття спадщини.

Отже факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення спадкоємця від спадкування.

Тому суд прийшов до висновку про необхідність забезпечення права позивача на спадкування, враховуючи відсутність при цьому порушень прав третіх осіб чи інтересів держави та враховуючи встановлені обставини, які свідчать про наявність поважних причин на час завершення строку прийняття спадщини, тому суд вважає за доцільне встановити позивачу додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини терміном один місяць з моменту набрання рішенням законної сили.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 4, 12, 258-259, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 1269, 1270, 1272 ЦК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , терміном на 1 місяць з моменту набрання рішенням законної сили.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційного скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття.

Повний текст ухвали складено 16.06.2022 року.

Суддя: А. А. Русіна