Провадження № 2-і/127/5/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 червня 2022 року м. Вінниця
Вінницький міський суд Вінницької області в складі судді Антонюка В.В., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики,-
03.05.2021 року Вінницьким судом Вінницької області винесено заочне рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики - задоволено.
Постановою Вінницького апеляційного суду від 02.10.2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 і ОСОБА_4 задоволено частково, заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 03.05.2019 року скасовано, справу направлено за підсудністю до Козятинського міськрайонного суду Вінницької області.
Постановою Верховного Суду від 03.05.2022 року касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено.
13.06.2022 року на адресу суду від представника позивача ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову по даній цивільній справі.
Заява мотивована тим, що 03.05.2022 року Верховним Судом винесено постанову, якою касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено, постанову Вінницького апеляційного суду в частині вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 зкасовано, заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області змінено, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 13.09.2011 року №1 у розмірі 679 453,81 грн., що еквівалентно 23 229,19 доларів США; стягнуто з ОСОБА_3 судові витрати в розмірі 9 514,80 грн.
На даний час ОСОБА_2 не отримав виконавчий лист з метою пред`явлення до примусового виконання, тому невжиття відповідних заходів забезпечення виконання рішення суду може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення.
У зв`язку із викладеним позивач просить накласти арешт на рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_3 до моменту виконання рішення суду.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій зі сторони відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволення вимог позивача. Зазначені обмеження встановлюються ухвалою суду, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову (ст. ст. 156, 158 ЦПК України).
Підставність заяви про забезпечення позову повинна бути доведена заявником, з врахуванням вимог ст. 12 ЦПК України.
Разом з цим, цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.
Положеннями ч.1 ст.150 ЦПК України передбачено, що позов може забезпечуватись, зокрема, шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.
Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.
Зважаючи на наведені норми, враховуючи характер позову та подані докази при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд насамперед має дослідити, чи існує небезпека ускладнення можливості виконання рішення суду, чи є така небезпека реальною та чи співмірні запропоновані заходи забезпечення позову позовним вимогам. При цьому єдиною передбаченою законом підставою для застосування заходів забезпечення позову є ризик ускладнення виконання або неможливості виконання рішення суду у справі.
Крім того, суд має враховувати, що обраний позивачем вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача.
Заявник, посилаючись в заяві про забезпечення позову на те, що існує загроза того, що відповідач може в будь-який момент відчужити належне йому майно, не долучає до позову та заяви про забезпечення позову документи, які б свідчили про те, що у власності відповідача перебуває будь-яке майно, що позбавляє суд можливості оцінити вимогу заявника з огляду на принцип співмірності бажаного заходу забезпечення позову із заявленими позовними вимогами.
Окрім зазначеного, позивач не наводить ризиків та не представляє будь яких документальних підтверджень тому, що ОСОБА_3 наразі здійснює чи має реальний намір будь яким чином здійснити реалізацію свого майна, зокрема й шляхом укладення цивільно - правових угод і т.п.
За таких обставин, внесена на розгляд суду заява про забезпечення позову до задоволення не підлягає.
Керуючись ст. ст.149-153, 259-261, 353- 354 ЦПК України, суд -
В задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики - відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею.
Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду.
Суддя: