Справа № 658/4417/21
(провадження № 2/658/22/22)
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2022 року Каховський міськрайонний суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Лященко В.В.

за участю: секретаря Яковлєвої А.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача Черноморченка М.М.

відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Каховці Херсонської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №658/4417/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про вселення та визначення порядку користування квартирою, суд

встановив:

В грудні 2021 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що йому на праві приватної спільної часткової власності належить 1/4 частка, а ОСОБА_3 на праві приватної спільної часткової власності належить 3/4 частки квартири АДРЕСА_1 . Квартира загальною площею 58,9 кв.м., та складається з трьох кімнат, кухні, санвузлу, двох коридорів. ОСОБА_1 не має можливості проживати у спірній квартирі, оскільки відповідач чинить йому перешкоди у користуванні квартирою, змінила замки на вхідних дверях, не впускає його до квартири. У зв`язку з чим, позивач просить усунути йому перешкоди в користуванні, житловим приміщенням шляхом вселення його в квартиру АДРЕСА_1 , визначити порядок користування спірною квартирою та вирішити питання про судові витрати.

Ухвалою суду від 06.09.2021 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

Позивач та його представник адвокат Черноморченко М.М. в судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягали.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов визнала чстково. Зазначила, що не чинила перешкоди в користуванні спірною квартирою, позивач хотів користуватися іншою кімнатою, яка більша за площею. Також, не погодилася із занадто перевищеними витратами за надання правової допомоги.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні ним правовідносини.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі статтею 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст. ст. 13, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

В судовому засіданні встановлено, що квартира за адресою АДРЕСА_1 , належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 , частка якого становить 1/4, та ОСОБА_3 , частка якої становить 3/4.

Відповідно до технічного паспорту на квартиру за адресою АДРЕСА_1 , виготовленого 04.11.2021 року Комунальним підприємством «Каховське бюро технічної інвентаризації», вказана квартира загальною площею 58,9 кв.м., та складається з трьох кімнат, житловою площею 43,2 кв.м., перша кімната (5) 10,4 кв.м., друга кімната (6) 18,4 кв.м., третя кімната (7) 14,4 кв.м., кухня (4) 5,6 кв.м., санвузол (3) 2,9 кв.м., коридор (2) 6,1 кв.м., коридор (1) 1,1 кв.м.

Частиною 1 ст. 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Згідно з ч. 1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 Про судову практику в справах про захист власності та інших речових прав , власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, проте при здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник не може завдавати шкоди правам, свободам інших осіб, інтересам суспільства і зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Згідно зі статтею 41 Конституції України вказано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ст. 155 Житлового кодексу України, жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством Союзу РСР і Української РСР.

Частинами 1, 3 ст. 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, прав та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 150 ЖК України, позивач має право користуватися та розпоряджатися своєю власністю (квартирою) на свій розсуд, а відповідач зобов`язаний не чинити позивачу перешкоди у користуванні власністю.

Згідно статті 369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Як зазначено в п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 р. №20 (із змінами і доповненнями) Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності , квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Ця норма свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість.

За таких обставин, зважаючи на те, що судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач є співвласником квартири за адресою АДРЕСА_1 , та має право користуватися нею, що передбачено чинним законодавством, але вселитися в квартиру не має можливості, оскільки відповідач замінила ключі від вхідних дверей спірної квартири, враховуючи, що відповідач погоджується із запропонованим позивачем варіантом порядку користування спірною квартирою, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що наявні законні підстави для задоволення позову.

Відтак, позовні вимоги ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом вселення та визначення порядку користування квартирою підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо витрат на професійну правову допомогу, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України).

За змістом ст.137 ЦПК для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Представником позивача на підтвердження витрат на правову допомогу було надано Договір про надання правової допомоги від 20.12.2021 року, ордер на надання правничої (правової) допомоги, квитанцію №б/н від 20.12.2021 року про сплату ОСОБА_1 витрат на правову допомогу у загальному розмірі 4 000, 00 грн.

Отже, враховуючи вищевказане, характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, критерію необхідності та значимості здійснених адвокатом дій, суд приходить до висновку, що доведеними, документально обґрунтованими та такими, що відповідають критерію розумної необхідності є понесені позивачем ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000, 00 грн.

Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 816, 00 грн.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Вселити ОСОБА_1 в квартиру за адресою АДРЕСА_1 .

Встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , виділивши в користування ОСОБА_1 житлову кімнату (5) площею 10,4 кв.м., залишити у загальному користування співвласників кухню (4) - 5,6 кв.м., санвузол (3) - 2,9 кв.м., коридор (2) - 6,1 кв.м., коридор (1) - 1,1 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу адвоката 2 000,00 грн. та 1 816, 00 грн. судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення, може бути подана апеляційна скарга до Херсонського апеляційного суду.

Повний текст рішення виготовлено 04.02.2022 року.

Суддя В. В. Лященко