Справа № 522/6921/22
Провадження № 2з/522/197/22
У Х В А Л А

14 червня 2022 року

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Абухін Р.Д., розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих коштів,

ВСТАНОВИВ:

08.06.2022 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих коштів, по якому просить:

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 50 000 (п`ятдесят тисяч доларів) США, що на момент подачі позову складає 1 462 745 (мільйон чотириста шістдесят дві тисячі сімсот сорок п`ять) грн. по курсу НБУ.

Сплачені судові витрати, у розмірі 12 405 (дванадцять тисяч чотириста п`ять) грн., стягнути з відповідача.

За результатами автоматизованого розподілу справа передана для розгляду судді Приморського районного суду м. Одеси Абухіну Р.Д..

09.06.2022 року в порядку ч. 6 ст. 187 Цивільного процесуального кодексу України судом направлений запит щодо отримання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача.

Станом на теперішній час відповідь щодо місця реєстрації відповідача на адресу суду не надійшла.

10.06.2022 року позивач подав заяву про забезпечення позову, по якій просить:

Забезпечити позов шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме 2/5 частки квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності відповідачу ОСОБА_2 .

Розглянути та задовольнити заяву про забезпечення позову не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи відповідно до ч.1 ст. 153 ЦПК України.

13.06.2022 року заява отрмана головуючим суддею.

Заява про забезпечення позову підлягає розгляду за правилами, встановленими частиною 1 статті 153 ЦПК України, Заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Згідно зіч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 3, 5 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України єдиною підставою для забезпечення позову є заява учасника справи. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. (п.4постанови Пленуму ВСУ від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

Згідно з п. 1ч. 1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти.

Заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно заявник обгрунтовує тим, що між позивачем та відповідачем виник спір щодо стягнення безпідставно отриманих коштів. Зазначає, що 26 листопада 2021 року ОСОБА_2 отримав від нього грошову суму в розмірі 50 000 (п`ятдесят тисяч) доларів США, в якості повного розрахунку за продану квартиру АДРЕСА_1 , та взяв на себе зобов`язання в подальшому оформити нотаріальний договір купівлі-продажу вказаної квартири з ним, в строк до 01.01.2022р., що підтверджується власноручно написаною розпискою ОСОБА_2 від 26 листопада 2021 р.

На даний час ОСОБА_2 відмовляється повернути взяті кошти, уникає зустрічей, не відповідає на телефонні дзвінки, тому, вважає, що у нього виникло право на звернення до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів в розмірі 50 000 (п`ятдесят тисяч) доларів США.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власност і на нерухоме майно ОСОБА_2 є власником 2/5 часток квартири АДРЕСА_1 . Іншого майна, що належить йому на праві власності ОСОБА_3 не має.

Враховуючи те, що предметом позову є стягнення грошових коштів в розмірі 50 000 доларів США, то допустимим та співмірним засобом забезпечення позову є накладення арешту на нерухоме майно відповідача, а саме 2/5 частки квартири в будинку АДРЕСА_2 .

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Верховним Судом України у постанові від 25.05.2016 року по справі №6-605цс16 зроблено висновок, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових Інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При розгляді заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, суддя враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Разом з тим, суддя враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Суддею враховується до уваги той факт, що матеріали справи не містять підтвердження намірів відповідачем відчужувати майно на яке позивач просить накласти арешт, а рішення суду на припущеннях не може грунтуватись.

Умовою застосування заходів для забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення або утруднення його виконання без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Отже, в кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Саме лише звернення до суду із позовом не є безумовною підставою вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим його виконання.

З урахуванням вищевикладеного, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, суддя вважає, що заява не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149, 150, 258-259,263-265, 353 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної силиз моменту її підписання суддею.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя Р.Д. Абухін

14.06.2022