Справа № 288/298/22
Провадження № 2/288/208/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2022 року. смт.Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Рудник М. І.,

за участю секретаря судових засідань - Колодяжної Н.В.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Попільня Житомирської області в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання договору оренди землі недійсним,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (далі - Позивач) звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 (далі - Відповідач) про визнання договору оренди землі недійсним в якому вказує, що 07 березня 2017 року між нею та Відповідачем було укладено договір оренди землі (далі - Договір), проте в даному Договорі відсутня така істотна умова, як розмір орендної плати.

Зазначені обставини є підставою для визнання Договору недійсним, оскільки орендар на власний розсуд визначає розмір орендної плати та здійснює розрахунки на свій вибір, в спосіб і строки, тим самим порушуючи права Позивача.

На підставі вищевикладеного, Позивач просить визнати недійсним договір оренди землі від 07 березня 2017 року, а саме земельних ділянок з кадастровими номерами :07:000:0004 та :07:000:0003, які розташовані за адресою: Житомирська область, Попільнянський район, Паволоцька сільська рада, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Представник Позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі.

Представник Відповідача в судовому засіданні не визнав позовні вимоги, просив відмовити в їх задоволенні.

19 квітня 2022 року надав до суду відзив в якому вказав, що до нього фактично ніякої пропозиції щодо зміни договору не поступило, а надійшла позовна заява про визнання договору оренди землі недійсним в зв`язку з відсутністю істотної умови ціни договору. Позивач замовляла нормативно грошову оцінку земельних ділянок у 2017 році, тобто до укладення договору їй було відомо, що оцінка ділянок становить - 158334.17 гривень та розрахунок здійснювався, виходячи з вказаної нормативної оцінки. Зазначає, що ним права орендодавця не порушувалися, а Позивач не довела обставини, які б свідчили про недійсність спірного договору оренди землі та порушення її права при укладенні оспорюваного правочину, підстави для визнання договору оренди землі недійсним відсутні, а тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. /а.с.41-49/

Від представника Позивача 10 травня 2022 року надійшла відповідь на відзив, в якій вона вказує, що заперечення Відповідача на поданий позов безпідставні. /а.с.72-74/

Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

У відповідності до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що 07 березня 2017 року між Орендодавцем ОСОБА_3 та Орендарем - ОСОБА_4 було укладено договір оренди землі, за умовами якого Орендодавець надає, а Орендар приймає у строкове платне користування земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровими номерами :07:000:0004, :07:000:0003, які розташовані за адресою: Житомирська область, Попільнянський район, Паволоцька сільська рада /п.1/. В оренду передаються земельні ділянки загальною площею: 3.4457 га та 3.5913 га /п.2/. Договір укладено на 7 (сім) років. Після закінчення строку дії договору, орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за тридцять календарних днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію /п.8/. Орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі: 8 % від нормативної грошової оцінки вартості земельних ділянок у гривнях, виключно у грошовій формі, готівкою /п.9/. Обчислення розміру орендної плати вноситься у такі строки: до 31 грудня поточного року щорічно /п.11/. /а.с.7-9, 50-51/

Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 114541 виданого 20 квітня 2004 року, ОСОБА_3 на підставі розпорядження Попільнянської районної державної адміністрації від 25 лютого 2004 року № 58 є власником земельної ділянки площею 3.4457 га, яка розташована на території Паволоцької сільської ради Попільнянського району, Житомирської області, цільове призначення (використання) земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. /а.с.10/

Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 114540 виданого 20 квітня 2004 року, ОСОБА_3 на підставі розпорядження Попільнянської районної державної адміністрації від 25 лютого 2004 року № 58 є власником земельної ділянки площею 3.5913 га, яка розташована на території Паволоцької сільської ради Попільнянського району, Житомирської області, цільове призначення (використання) земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. /а.с.11/

01 лютого 2022 року представником ОСОБА_3 - адвокатом Фадєєвою Н.І., було направлено на адресу ОСОБА_4 запит щодо зміни ціни договору в якому зважаючи на те, що з 2017 року ціна договору не переглядалась, індексація орендної плати не проводилась, просить письмово підтвердити про свою згоду щодо перегляду розміру орендної плати відповідно до договору оренди землі від 07 березня 2017 року, укладеного між ФОП ОСОБА_4 та ОСОБА_3 за земельні ділянки :07:000:0004 та :07:000:0003. /а.с.12/

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 16 березня 2017 року, на підставі договору оренди землі від 07 березня 2017 року, зареєстровано право оренди земельної ділянки строком на 7 (сім) років орендаря ОСОБА_4 на земельну ділянку за адресою: Житомирська область, Попільнянський район, Паволоцька сільська рада; кадастровий номер :07:000:0003; цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; площею 3.5913 га, орендодавець ОСОБА_3 . /а.с.13-14/

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 16 березня 2017 року, на підставі договору оренди землі від 07 березня 2017 року, зареєстровано право оренди земельної ділянки строком на 7 (сім) років орендаря ОСОБА_4 на земельну ділянку за адресою: Житомирська область, Попільнянський район, Паволоцька сільська рада; кадастровий номер :07:000:0004; цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; площею 3.4457 га, орендодавець ОСОБА_3 . /а.с.15-16/

06 березня 2017 року за вих.№ К-87/0-129/6-17 відділом у Попільнянському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, ОСОБА_3 видано Інформацію про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки, згідно якої: нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 3.5913 га, становить - 158334.17 гривень, з врахуванням коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки - 1.756. /а.с.20, 53/

17 січня 2022 року ОСОБА_3 видано Витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, згідно якого: нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :07:000:0003, площею 3.5913 га, становить - 114086.94 гривень, коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки - 1. /а.с.17/

06 березня 2017 року за вих.№ К-87/0-130/6-17 відділом у Попільнянському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, ОСОБА_3 видано Інформацію про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки, згідно якої: нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 3.4457 га, становить - 158334.17 гривень, з врахуванням коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки - 1.756. /а.с.19, 54/

13 грудня 2019 року ОСОБА_3 видано Витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, згідно якого: нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :07:000:0004, площею 3.4457 га, становить - 133879.66 гривень, коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки - 1. /а.с.18/

Як вбачається з розписки - ОСОБА_3 отримала орендну плату: - 2017 рік - 24900.00 гривень; - 2018 рік - 24900.00 гривень; - 2020 рік передоплата в сумі 10000.00 гривень. /а.с.55/

Згідно видаткового касового ордеру від 26 жовтня 2019 року, ОСОБА_3 , згідно договору оренди землі від 07 березня 2017 року, одержала кошти в розмірі 20865.00 гривень. /а.с.56/

Відповідно до: - квитанції № 0.0. від 10 листопада 2020 року, ОСОБА_3 сплачено кошти в розмірі 18000.00 гривень; - квитанції № 0.0..1 від 20 вересня 2021 року, ОСОБА_3 сплачено кошти в розмірі 8000.00 гривень; - квитанції № 0.0..1 від 20 жовтня 2021 року, ОСОБА_3 сплачено кошти в розмірі 16000.00 гривень. /а.с.56-58/

Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Позивач звернулась до суду з позовом про визнання договору оренди землі недійсним з тих підстав, що у вказаному договорі відсутня така істотна умова, як розмір орендної плати, в зв`язку з чим орендар на власний розсуд визначає розмір орендної плати та здійснює розрахунки на свій вибір, в спосіб і строки, тим самим порушуючи її права.

Спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України, Земельним кодексом України та Законом України «Про оренду землі».

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до частини четвертої статті 124 ЗК України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно зі статтею 125 ЗК України, право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Частиною першою статті 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно статті 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно з статтею 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

В пункті 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» (далі - Постанова) визначено, що правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Згідно зі статтями 16, 203, 215 ЦК України, для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорювання правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання правочину недійсним як способу захисту є усталеним у судовій практиці.

За змістом положень статей 210, 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий договір є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19) зроблено висновок, що «недійсність договору як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність договору не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим».

Позивач звертаючись до суду посилається на те, що оспорюваний договір оренди землі не містить передбаченої статтею 15 Закону України «Про оренду землі» істотної умови, а саме: розміру орендної плати, так як договором визначено її розмір - 8 % від нормативної грошової оцінки вартості земельних ділянок, проте при цьому в договорі не вказаний розмір нормативно грошової оцінки вартості земельних ділянок.

Статтею 15 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови. У разі якщо договором оренди землі передбачено здійснення заходів, спрямованих на охорону та поліпшення об`єкта оренди, до договору додається угода щодо відшкодування орендарю витрат на такі заходи. Договір оренди може передбачати надання в оренду декількох земельних ділянок, що перебувають у власності одного орендодавця (а щодо земель державної та комунальної власності - земельних ділянок, що перебувають у розпорядженні одного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування).

Відповідно до частини першої, другої статті 21 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України.

Згідно з пунктом 289.1 статті 289 Податкового кодексу України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

Положеннями пункту 2 частини першої статті 13, частини першої статті 15 Закону України «Про оцінку земель» визначено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності. Підставою для проведення оцінки земель (бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок) є рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Таким чином, нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про оренду землі» зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.

Згідно зі статтею 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною другою цієї статті визначено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

У постанові Верховного Суду України від 21 вересня 2016 року у справі № 6-1512цс16 зазначено, що правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Отже, якщо відсутність у договорі однієї з істотних умов не унеможливила виконання договору, зокрема в частині проведення розрахунків, і сторони протягом певного часу виконували договір погодженим способом, то незгода позивачів з умовою виконання договору не може бути підставою для визнання їх прав порушеними в момент укладення договору та визнання його недійсним з цих підстав.

Судом встановлено, що між сторонами 07 березня 2017 року було укладено договір оренди землі в якому зазначено розмір орендної плати - 8 % від нормативно грошової оцінки вартості земельних ділянок /п.9 договору/, проте розмір нормативно грошової оцінки земельних ділянок на дату укладення договору не вказано /п.4 договору/. Разом з тим, 06 березня 2017 року на підставі заяви ОСОБА_3 було надано розрахунок нормативного грошової оцінки земельних ділянок, які перебувають у її власності /а.с.19, 20, 53, 54/.

Договір оренди містить істотні умови визначені в пункті 3 частини першої статті 15 Закону України «Про оренду землі», а саме чітко зазначено про розмір орендної плати - 8 %, порядок обчислення її розміру з врахуванням індексації та інфляції, спосіб та умови розрахунків, строк та порядок внесення орендної плати, а також відповідальність за несплату орендної плати. Крім того, під час розгляду справи Відповідачем надано підтвердження сплати ним та отримання Позивачем коштів в рахунок оплати за оренду земельних ділянок.

Позивачу на час укладення договору оренди земельних ділянок було відомо про нормативно грошову оцінку земельних ділянок, які перебувають у її власності, Відповідач з часу укладення договору оренди сплачував їй орендну плату, тобто виконував умови договору оренди, Позивачем при зверненні до суду підтверджень того, що обрахунок орендної плати було здійснено невірно до суду не надала, тобто відсутність у договорі оренди розміру нормативно грошової оцінки земельних ділянок не унеможливила виконання договору, зокрема в частині проведення розрахунків, і сторони протягом певного часу виконували договір погодженим способом, таким чином Позивач не довела обставин, що свідчили б про недійсність спірного договору оренди землі та порушення їх прав при укладанні оспорюваного правочину, тобто Позивач не підтвердила порушення її прав з підстав відсутності у спірних договорах оренди землі істотних умов, передбачених пунктом першим частини першої статті 15 Закону України «Про оренду землі».

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини першої, п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що обставини, на які посилається Позивач, як на підставу для задоволення заявлених нею позовних вимог щодо недійсності правочину в зв`язку з відсутністю в договорі істотної умови - розміру орендної плати, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, оскільки не ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах по справі, які доводять наявність існування порушень чи реальної небезпеки порушень з боку Відповідача прав Позивача, які підлягають відновленню в порядку встановленому законом.

Статтею 89 ЦПК України визначено, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На підставі вищевказаного, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Позивач при поданні до суду позовної заяви звільнена від сплати судового збору, а тому суд не здійснює їх подальший розподіл.

Керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»; Законом України «Про оренду землі»; статтями 124, 125 ЗК України; статтями 15, 16, 202, 203, 204, 210, 215, 626, 627, 638, 651 ЦК України; статтями 4, 5, 12, 13, 19, 23, 28, 48, 76, 77, 78, 81, 89, 128, 141, 223, 258, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання договору оренди землі недійсним - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Попільнянського

районного суду М. І. Рудник