МИКОЛАЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 489/2854/21
Провадження № 22-ц/812/225/22
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2022 року Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах :

головуючого - Темнікової В.І.,

суддів - Базовкіної Т.М., Крамаренко Т.В.,

із секретарем судового засідання - Лівшенком О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12 листопада 2021 року, ухвалене під головуванням судді Румянцевої Н.О. в приміщенні того ж суду, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Акцент Банк» про захист прав споживачів,-

В С Т А Н О В И В :

В травні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Акціонерного товариства «Акцент Банк», в якому посилалася на те, що вона є клієнтом Акціонерного товариства «Акцент Банк», так як нею укладено договір про надання банківських послуг, а саме відкрито картковий рахунок та його обслуговування з встановленим кредитним лімітом 10 000,00грн., видано універсальну платіжну картку НОМЕР_1 .

Станом на 26 серпня 2020 року заборгованість на карті складала 7735,64рн. У той же день, відповідачем було підвищено кредитний ліміт по картці до 50000грн. та шахрайським шляхом невстановленим особам переведено двома платежами грошові кошти з даної картки. Таким чином відносно неї на її думку невідомими особами здійснено правопорушення, передбачене ч.1 ст.190 КК України, про що нею повідомлено правоохоронні органи. Досудове слідство триває.

Станом на 05.05.2021 рік поточна заборгованість перед відповідачем по картковому рахунку складає 52 756,99 грн., про що свідчать дані отримані через сайт ТОВ «Українське Бюро кредитних історій».

Не погоджуючись з наявністю зазначеної заборгованості, позивачка зазначила, що 27.08.2020 року на сайті «OLX.ua» вона розмістила оголошення про продаж дитячого рюкзака та майже одразу після опублікування оголошення, на номер НОМЕР_2 зателефонувала жінка на ім`я ОСОБА_2 (близько 11:00 год.) з телефонного номеру НОМЕР_3 , яка виявила намір придбати рюкзак, запропонувала надати рахунок для переведення оплати.

Позивачкою було повідомлено номер картки ПАТ «Приват банк», проте покупець попросила надати реквізити іншого банку, тому позивачкою було повідомлено номер платіжної універсальної картки НОМЕР_1 , відкритої в AT «Акцент Банк».

Через дві години (близько 13:20 год.) позивачці зателефонувала жінка, яка представилась співробітником AT «Акцент Банк», та повідомила, що її картку заблоковано, оскільки на картку перераховані кошти від юридичної особи, яка підозрюється у шахрайстві. При цьому розмови із співробітником банку та шахраями відбувались одночасно за телефоном у мобільному додатку АБАНК24 та через віддалений канал telegrambot.

Одночасно позивачці зателефонувала знов співробітник AT «Акцент Банк», яка знаючи про блокування картки, запропонувала застрахувати кредитні кошти на вигідних умовах, для чого не запитуючи жодної інформації, що персоналізує позивачку як клієнта банку повідомила, що після наступного дзвінка з банку їй необхідно надати згоду на страхування кредитних коштів шляхом натискання на клавіатурі телефону кнопки «1».

В 16:20 год. на телефон Позивача надійшло смс повідомлення від відповідача, що дію карти обмежено після операції у торговій точці на суму 24245грн. Знову співробітником банку повідомлено, що для розблокування карти необхідно пройти актуалізацію на сайті А-Bank Docs bot.

Позивачкою з 16:40 год. до 17:55 год. через віддалений канал - telegrambot (А-Bank Docs bot) було пройдено актуалізацію документів, у зв`язку із зміною її прізвища. Позивачка наголошує, що персональні дані (актуалізацію) позивачкою надано саме відповідачу. У зв`язку із чим у неї не виникло сумніву, що відносно неї невідомими особами здійснюються шахрайські дії.

Жодних повідомлень з AT «Акцент Банк» з приводу наміру провести переказ або надання смс підтвердження списання з її карткового рахунку грошових коштів на номер свого мобільного телефону позивачка не отримувала, а також не було повідомлення через додаток АБАНК24.

Пізніше, позивачка перевірила свій картковий рахунок через особистий кабінет та з`ясувала, що з її картки переведено грошові кошти невідомій особі (особам) у розмірі 41 569,21 грн. Того ж дня, позивачка звернулася до служби безпеки відповідача та повідомила про несанкціоноване списання коштів.

Перевіркою було встановлено, що грошові кошти списанні через сервіс «PLATON» послуга «Переказ коштів з картки на картку», та підтверджено, що дійсно шахраї якимось чином уникають етапу повідомлення банком клієнта про проведення транзакції (відправки банком підтвердження проведеної успішної операції на телефонний номер клієнта за допомогою смс повідомлення або повідомлення у телефонному додатку).

28.08.2020 року відповідачем повідомлено що, з картки НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_1 , здійснено два перекази, а саме:

27.08.2020 року о 16:15:01 год. операція з картки належної ОСОБА_1 (IP платника НОМЕР_4 ) на картку НОМЕР_5 на суму 15 000,00 грн. комісія переказ коштів -155,00 грн., транзакція - 29853-99351-47978;

27.08.2020 року о 17:52:15 год. операція з картки належної ОСОБА_1 (IP плать НОМЕР_4 ) на картку НОМЕР_6 на суму 24 000,00 грн комісія за переказ коштів -245,00 грн.. транзакція -29853-41014-60708.

Водночас, згідно виписки з рахунку від 27.08.2020 року було неправомірно списано 25 214,80 грн., 15 761,20 грн., 537,83 грн., 55,38 грн., що разом складає 41 569,21 грн.

Таким чином, після підвищення кредитного ліміту по картці пройшов ряд операцій через сторонній сервіс « PLATON » та переказ здійснено на картки МОНОБАНК та GOOGLE.

З телефонної розмови позивачки на «Гарячу лінію» сервісу «PLATON» підтверджено, що 27.08 2020року на сайті Райффайзен Банк Аваль з використанням сервісу «PLATON» проведено дві успішні операції по рахунку ОСОБА_1 .

Наголошує, що усі дії з карткою позивачки відбувались паралельно з дійсним номером та сайтом відповідача, актуалізацію персональних даних передано саме відповідачу, запропоновано страхування кредитного ліміту також відповідачем, у зв`язку із чим у позивачки не виникло сумніву у здійснення протиправних банківських операцій.

Отже, замість блокування картки, в результаті вказівок співробітника банку та одночасно шахрая, позивачка, будучи довірливою особою, не свідомо, не розуміючи своїх дій вважала, що спілкується зі співробітником банку. Ймовірно банк знав та вбачав, що відбуваються шахрайські дії з боку невідомих осіб, але не дивлячись на це банком було здійснено перерахунок коштів на банківські картку невідомих осіб.

Звертає також особливу увагу, що під час розмови з шахрайкою, на телефон позивачки надійшов дзвінок з ПАТ «Приватбанк» з повідомленням про блокування усіх карток, відкритих у їх банку з посиланням на те, що в даний час через мобільний додаток ПРИВАТ24 відбуваються підозрілі (несанкціоновані операції з карткою позивачки). Таким чином, службою безпеки ПАТ «Приватбанк» було своєчасно вжито заходів, та виконано свої обов`язки, щодо перешкоджання здійсненню списанню коштів в результаті шахрайських дій третіх осіб.

Проте відповідачем з невідомих підстав, ймовірно самими співробітниками відповідача, одночасно розмовляючи з шахрайкою через мобільний додаток АБАНК було підвищено кредитний ліміт до 42 000,00грн, запропоновано застрахувати кошти через послугу «Безпечний кредит», лише після зняття 24 000,00 гри у торговій точці проведено актуалізацію позивачки (зміна прізвища). Таким чином, банком не дотримано та порушено вимоги ст. 38 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні». Отже, в даному випадку банк зобов`язаний нести відповідальність за зберігання грошових коштів позивачки, як клієнта, які перебували на поточному рахунку, і несе відповідальність за безпеку власної платіжної системи, а значить і грошових коштів позивачки.

Банком не виконано своїх обов`язків, щодо перешкоджання здійсненню списанню коштів в результаті шахрайських дій третіх осіб, що призвело до порушення відповідачем прав споживача банківських послуг, не вжито жодних заходів щодо припинення шахрайських дій у порушення вимог частини 1 статті 40-1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», якою визначено, що сквайр та емітент повинні проводити моніторинг з метою ідентифікації помилкових та неналежних переказів, суб`єктів помилкових та неналежних переказів та вжиття заходів із запобігання або припинення зазначених переказів.

Наступного дня 28.08.2020 року після усвідомлення позивачкою, що її ошукано шахраями та отримання підтвердження переказу з картки коштів, нею до Інгульського ВП ГУНП у м. Миколаєві подано заяву про вчинення шахрайських дій відносно неї. Заява зареєстрована в інформаційно-телекомунікаційній системі «інформаційний портал Національної поліції України». На підставі заяви ОСОБА_1 внесені до Єдиного реєстру з судових розслідувань відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 190 КК України за №2 0000437 та розпочато досудове розслідування, в якому ОСОБА_1 визнано потерпілою.

Досудовим розслідуванням встановлено, що невстановленими особами, які представилися співробітником банку, під приводом надання консультації, шахрайським шляхом здійснено переказ грошових коштів з карткового рахунку ОСОБА_1 , чим спричинено матеріальну шкоду у розмірі 50 000 грн. На даний час досудове розслідування у кримінальному провадженні щодо шахрайських дій триває, винних осіб співробітниками поліції не знайдено, грошові кошти не повернуті.

11 листопада 2020 року відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» позивачка також звернулася з заявою до Голови правління AT «Акцент Банк», з проханням не нараховувати відсотки та штрафи, утриматись від досудового та судового стягнення коштів, у зв`язку із непогашенням заборгованості, призначити та провести службове розслідування з метою з`ясування транзакцій, проведених 27.08.2020 року, якими відбулося несанкціоноване списання грошових коштів з рахунку позивачки, та яким чином мали місце одночасні повідомлення та дії, як з боку банку, так і шахраїв.

23.12.2020 року позивачці надано кредитні канікули, обов`язковий платіж за вересень-листопад перенесено. Разом з тим, станом на 05.05 2021 рік заборгованість по відсоткам вже складає 10 386,84 грн.

Листом від 24.04.2021 року відповідач повідомив, що не має можливості повернути кошти з незалежних від нього причин, оскільки з аналізу ситуації вважає, що в цьому є вина позивачки, оскільки невідомій та невстановленій особі був переданий пароль входу в А24. Проведення несанкціонованих операцій стало можливим внаслідок порушення позивачкою Умов і правил надання банківських послуг.

10.03 2021 року позивачка звернувся до Національного банку України і просила провести службову перевірку та розслідування по факту протиправного переказу грошових коштів.

08.04.2021 року начальник управління захисту прав споживачів фінансових послуг Національного банку України повідомив листом позивачку про те, що НБУ було надіслано запит до відповідача, відповідно до якого банк надав пояснення з зазначено ситуації, згідно з якими 27.08.2020 року позивачка отримала ряд дзвінків на фінансовий номер телефону від потенційного покупця товару, який бажано було продати через сайт «OLX», плановий дзвінок від банку з пропозицією оформлення послуги страхування «Безпечний ліміт», дзвінок шахрая щодо блокування картки. Після останнього дзвінка 27.082020 р. о 16:11 год. підвищення інтернет-ліміту до 42 000, 00 грн. з типового пристрою, що не викликало підозри у банку. Після підвищення ліміту через сторонній сервіс «PLATON» на картку іншого банку(монобанк) та GOOGLE. Банк зазначив, що 27.08.2020 року через клієнтську підтримку клієнтом повідомлено про те, що не підтверджує проведені операції з картки платежі. В ході службової перевірки банку з клієнтом, 28. 08.2020 року клієнтом повідомлено про передачу шахраям паролю для входу у додаток АБанк 24 та 3DSкод підтвердження операції, додатково в той же час клієнтом проведено актуалізацію документів через віддалений канал телеграм бот. Отже, клієнтом були порушені «Умови і правила надання банківських послуг». У зв`язку із порушенням «Умов і правил надання банківських послуг», Банк не може нести відповідальність за операції по карті, проведені третіми особами, та збиток, заподіяний в наслідок таких дій. Щодо можливих шахрайських дій різних осіб, в тому числі працівників банку зазначено, що факти протиправних дій встановлюються правоохоронними органами у зв`язку із чим клієнт може звернутися до правоохоронних органів з відповідною заявою. Також повідомлено про можливість звернення до суду для захисту своїх прав і законних інтересів відповідно до статей 15, 16 ЦК України, Закону України «Про захист прав споживачів».

Отже, на виконання вимог п.п. 1.1.2 1.,2, 1.1.2.1.21 Умов та Правил надання банківських позивачка, як добросовісний користувач, одразу 27.08.2021 з приводу зазначених шахрайських дій звернулася з усною заявою до відділення AT «Акцентбаню; з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення - до Інгульсткого ВП ГУНП в Миколаївській області та на гарячу лінію сервісу «РLАТОN».

Також посилається на те, що Умови і правила надання банківських послуг передбачають як обов`язки Клієнта, так і права та обов`язки Банку. Вважає, що банком не виконано своїх обов`язків, передбачених п. 1.1.3. що при отриманні від клієнта повідомлення про втручання третіх осіб в її банківські рахунки, банк зобов`язаний був призупинити проведення розрахунків з використанням цих карток.

Аналіз положень Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» вказує, що крім функцій розрахунково-касового обслуговування клієнта, банк також виконує й функцію зберігання його грошових коштів, які перебували на поточному рахунку, і несе відповідальність за безпеку власної платіжної системи, а значить і грошових коштів.

Відповідач не забезпечив дотримання вимог законодавства та не виконав зобов`язань перед позивачкою, як володільцем банківського рахунку.

Посилаючись на положення Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використання, затверджених постановою НБУ № 705 від 05.11. 2014р., ст. 22, 321, ч. 1 ст. 1066 , ч.3 ст. 1068, ч.1 ст.1071, 1073, ч.3 ст.1092, 1213 ЦК України, вважає, що положення Цивільного Кодексу передбачають прямий обов`язок банку в разі виявлення незаконного списання коштів повернути їх на рахунок клієнта.

Таким чином, банком не виконано своїх обов`язків щодо перешкоджання здійсненню списанню коштів, та банк своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті коштів, а також в результаті спланованих шахрайських дій третіх осіб (ймовірно за участю безпосередньо співробітників самого банку), що призвело до порушення відповідачем прав споживача банківських послуг.

Посилається, що згідно з положеннями частини 2 ст. 614 ЦК України саме банк має довести відсутність своєї вини, а не перекладати це на клієнта банку, споживача послуг.

На сьогодні позивачка має заборгованість у загальному розмірі 52756,99грн., за якою вона не отримувала грошових коштів, а стала потерпілою через злочинні шахрайські дії третіх осіб та ймовірно за участю співробітника відповідача.

Посилалася на необхідність врахування висновків, викладених у рішеннях Верховного суду від 23.01.2018 року у справі № 202/10128/14-ц , 01.02.2018 року у справі № 758/7327/14-ц та від 12.02. 2018 року у справі № 592/2386/16-ц, у постанові від 13.05.2015 року у справі № 6-71 цс15.

З урахуванням викладеного, позивачка просила стягнути з відповідача на її користь безпідставно списані кошти з карткового рахунку в розмірі 41 569,21 грн., зобов`язати акціонерне товариство «АКЦЕНТ БАНК» зупинити нарахування відсотків за користування кредитом з ОСОБА_1 №2306913 від 27.08.2020, скасувати нараховані відсотки за даними кредитним зобов`язаннями за період, що передував зверненню до суду.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12 листопада 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з зазначеним рішенням, позивачка звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, задовольнивши її позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на незаконність рішення суду, що винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що в порядку підготовки справи до судового розгляду позивачка просила витребувати з: ТОВ оператора мобільного зв`язку «Лайфселл», деталізовану інформацію щодо усіх дзвінків, відправлених SMS, MMS - повідомлень, час входу та виходу з мобільних додатків, використаного інтернет-трафіку з телефонного номеру НОМЕР_7 , з 11.00 год до 19.00год 27.08.2020, а також повідомити місце здійснення дзвінків (територіальну адресу); з Інгульського УП ГУНП у м. Києві копії матеріалів кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 190 КК України за № 0000437, в якому ОСОБА_1 визнано потерпілою; з AT «Акцент Банк» оригінал кредитної справи (з усіма додатками та розрахунками заборгованості та нарахованих процентів) ОСОБА_1 на підставі договору №2306913 укладеного 27.08.2020 р, інформацію (відомості) про час та місце зняття (перерахування) 27 серпня 2020 року коштів із карткового рахунку на ім`я ОСОБА_1 із зазначенням суми коштів, способу зняття коштів, кількості платіжних операцій та даних про особу (власника картки на яку проведено переказ) яка здійснювала дані фінансові операції, надати фото та відео дані камер спостереження, терміналів, де відбулися переказ та зняття коштів 27 серпня 2020 року.

19.05.2021 року ухвалою суду, яка не підлягала оскарженню, у задоволенні клопотання відмовлено. Справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику сторін (письмове провадження).

Апелянт вважає, що судом не було досліджено та всебічно розглянуто обставини, за яких позивачка просила задовольнити позов, у зв`язку із чим порушено норми матеріального та процесуального права.

Вважає, що суд неправомірно не витребував від ТОВ «Лайфселл», деталізовану інформацію, яку позивачка просила витребувати, оскільки така інформація надала б суду можливість встановити місцезнаходження осіб, яким належать телефоні номери, за допомогою яких відбувались шахрайські дії відносно ОСОБА_1 . Проте судом, зазначено, що лише слідчим суддею може бути витребувано таку інформацію у відповідності до п.7 ч.1 ст. 162 КПК України, оскільки інформація, яка знаходиться в операторів та провайдерів телекомунікацій, про зв`язок, абонента, надання телекомунікаційних послуг, у тому числі отримання послуг, їх тривалості змісту, маршрутів передавання відноситься до охоронюваної законом таємниці.

При цьому судом не звернуто уваги, що саме позивачка просить в отриманні такої інформації, відтак надає згоду на відкриття таємниці її спілкування 27.08.2020р.з 11.00 до 19.00 год.

Що стосується посилання суду про не зазначення обставин, які можуть бути підтверджені або спростовані у разі витребування з AT «Акцент Банк» оригіналу кредитної справи (з усіма додатками та розрахунками заборгованості та нарахованих процентів), на підставі договору №2306913, укладеного 27.08.2020 р, та іншої інформації, зазначає, що усі операції відбувалися в один проміжок часу з паралельним спілкуванням співробітників банку та невстановлених шахраїв, що може свідчити про ймовірну співучасть та зговір зазначених осіб, а тому є вкрай необхідним та очевидним дослідження такої інформації.

Звертає увагу, що наразі кримінальне правопорушення триває на стадії досудового розслідування Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області. Судом першої інстанції були витребувані матеріали кримінального провадження, разом з тим, вказані матеріали не були належним чином досліджені, про що свідчить відсутність посилання на такі матеріали у судовому рішенні та вказування на них як на докази. У зв`язку із чим, оскільки клопотання позивачки було задоволено, вважає, що апеляційний суд має дослідити матеріали кримінального провадження.

Не згодна з висновком суду щодо розголошення Апелянтом стороннім особам паролю для входу у додаток АБанк 24 та коду підтвердження операцій, а також проведення актуалізації документів через віддалений канал - Telegtambot, оскільки усі розмови зі співробітником банку та шахраями відбувались одночасно за телефоном у мобільному додатку АБАНК 24 та через віддалений канал - telegrambot.

Судом не звернуто уваги, на лист НБУ від 08.04 2021 року в якому зазначено, що після проведення перевірки щодо шахрайських дій відносно ОСОБА_1 , встановлено, що співробітник AT «Акцент Банк» спостерігав що відбувається блокування карти ОСОБА_1 , у зв`язку із чим запропонувала застрахувати кредитні кошти на вигідних умовах, після чого було збільшено кредитний ліміт до 50 000грн. Одразу о 16:20 год на телефон позивачки надійшло смс повідомлення від банку, що дію картки обмежено після операції у торговій точці на суму 24 245,00 грн. Знову співробітником банку повідомлено, що для розблокування картки треба пройти актуалізацію на сайті А-Bank Docs bot. Позивачкою з 16:40 год. до 17:55 год. через віддалений канал - telegrambo Docs bot пройдено актуалізацію документів, у зв`язку із зміною прізвища позивачки. Отже, персональні дані (актуалізацію) позивачкою надано саме банку, що і не заперечується банком.

Під час проведення страхування коштів, що запропоновано банком, у позивачки не виникло сумніву, що відносно неї невідомими особами здійснюються шахрайські дії, навпаки вона була впевнена в надійності банківської безпеки.

Більш того, жодних повідомлень з AT «Акцент Банк», з приводу проведення або надання смс підтвердження списання з її карткового рахунку грошових коштів з свого мобільного позивачка не отримувала, а також не було повідомлення через АБАНК 24.

Отже, замість блокування картки, в результаті вказівок співробітника банку та одночасно шахрая, позивачка, будучи довірливою особою, не свідомо, не розуміючи своїх дій, вважала, що спілкується виключно зі співробітником банку. Ймовірно банк знав та вбачав, що відбуваються шахрайські дії з боку невідомих осіб, але не дивлячись на це банком було здійснено підвищення кредитного ліміту, запропоновано актуалізацію даних, проведено перекази коштів на банківські картку невідомих осіб, через сумнівні додатки сервіси: « Platon » та перекази здійснено на картки іншого банку Монобанк та Googie .

Таким чином, банком не дотримано та порушено вимоги ст. 38 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні». В даному випадку банк зобов`язаний нести відповідальність за зберігання грошових коштів позивачки, як клієнта, які перебували на поточному рахунку, і несе відповідальність за безпеку власної платіжної системи, а значить і грошових коштів позивачки. Відповідачем не вжито жодних заходів, щодо припинення шахрайських дій, у порушення вимог частини 1 статті 40-1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», якою визначено, що сквайр та емітент повинні проводити моніторинг з метою ідентифікації помилкових та неналежних переказів, суб`єктів помилкових та неналежних переказів та вжиття заходів із запобігання або припинення зазначених переказів.

Банком не вжито жодних заходів, не виконано своїх обов`язків, щодо перешкоджання здійсненню списанню коштів в результаті шахрайських дій третіх осіб, що призвало до порушення відповідачем прав споживача банківських послуг.

Проте судом не звернуто уваги на обов`язок банку нести відповідальність за зберігання грошових коштів клієнтів. Натомість суд обмежився висновком, що саме позивачкою не дотримано п. 2.1.3.2.2.7 Умов та Правил надання банківських послуг які містяться на сайті банка, про те, що клієнт зобов`язаний: не передавати Платіжну картку та/або номер мобільного телефону та/або мобільний телефон, що використовується для Мобільного додатку у користування третім особам, а також: не повідомляти ПІН, постійний пароль, одноразові паролі і контрольну інформацію: не передавати Картку (її реквізити) для здійснення операцій іншими особами, вживати необхідних заходів для запобігання втрати, пошкодження, розкрадання Картки; нести відповідальність за операціями, здійсненими з використанням ПІНа, постійного пароля, одноразових паролів; операціями по зміні ПІНу; нести відповідальність за розголошення та розповсюдження будь-яких персональних та інших даних, які містять банківську таємницю та впливають на безпеку користування продуктами банку для клієнта; не здійснювати операції з використанням реквізитів Картки після її здачі до Банку або після закінчення терміну її дії, а також Картки, заявленої як втрачена.

Судом не звернуто уваги, що «Умови і правила надання банківських послуг», передбачають як обов`язки Клієнта, так і права та обов`язки Банку, а саме:

-згідно п.1.1.3.1.7. банк зобов`язаний у разі виникнення овердрафта або одержання усного або письмового повідомлення власника або довіреної особи, переданого у порядку, передбаченому Умовами та правилами, про втрату/крадіжку картки або про можливість несанкціонованого використання картки третіми особами забезпечити призупинення розрахунків з використанням картки;

-відповідно до п. 1.1.3.2.32. банк наділений правом: з метою моніторингу шахрайських/ризикових банківських операцій та/або проведення заходів щодо погашення заборгованості Банк має право протягом терміну дії Договору про надання банківських послуг встановити геопозиціювання телефону клієнта/уповноваженої особи клієнта, номер якого зазначений у договорі, а також використовувати інформацію про місце перебування клієнта/уповноваженої особи клієнта, отриманої Банком на підставі геопозиціювання телефону.

Відповідно до Розділу 1.1.5. відповідальність сторін Умов і правил надання банківських послуг, Держатель картки несе відповідальність за всі операції, що супроводжуються авторизацією, до моменту звернення Власника Карти з Банк та блокування Карти, і за всі операції, які не супроводжуються авторизацією, до моменту постановки Картки в СТОП- ЛИСТ Платіжною системою, в разі якщо його дії або бездіяльність призвели до втрати електронного платіжного засобу, розголошенню ПІН-кода або іншої інформації, яка дає можливість ініціювати платіжну операцію.

Таким чином банком не виконано своїх обов`язків, передбачених п. 1.1.3. що при отриманні від клієнта повідомлення про втручання третіх осіб в її банківські рахунки банк зобов`язаний був призупинити проведення розрахунків з використанням карток.

У відповідності до ст. 39, 40-1 Закону України «Про платіжні системи та перекази грошей в Україні» суб`єкти переказу зобов`язані виконувати встановлені законодавством України та правилами платіжних систем вимоги щодо захисту інформації, яка обробляється за допомогою цих платіжних систем. Еквайр та емітент повинні проводити моніторинг з метою ідентифікації помилкових та неналежних переказів, суб`єктів помилкових та неналежних переказів та вжиття заходів із запобігання або припинення зазначених переказів.

Згідно зі ст. 7 та п. 38.1 і 38.4 ст. 38 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», режим обслуговування клієнта банків полягає у зберіганні коштів, здійсненні розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів та створення системи захисту інформації, яка повинна забезпечувати безперервний захист інформації щодо переказу коштів на усіх етапах її формування, обробки, передачі та зберігання.

Аналіз наведених вище норм на думку апелянта вказує, що крім функцій розрахунково-касового обслуговування клієнта, банк також виконує й функцію зберігання його грошевих коштів, які перебували на поточному рахунку, і несе відповідальність за безпеку власної платіжної системи, а значить і грошових коштів.

Відповідно до п. 18.3 статті 18 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» при прийманні електронних документів на переказ має бути дотримана відповідна процедура перевірки електронного цифрового підпису, що дає можливість пересвідчитися у цілісності та достовірності електронного документу. У разі недотримання зазначених вимог, банк або інша установа - член платіжної системи, несуть відповідальність за шкоду, заподіяну суб`єктам переказу.

Згідно з п. 39.2.3 ст. 39 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» відповідач не забезпечив дотримання вимог законодавства та не виконав зобов`язань перед позивачем, як володільцем банківського рахунку.

Згідно із п. 8 Розділу 6 Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів, здійснення операцій з їх використанням, затверджених Постановою НБУ № 705 від 05.11.2014 року, емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалася, виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, в якому він був перед виконанням цієї операції.

Також в п. 9 вказаного Положення визначено, що користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи діяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Оскільки судом першої інстанції було допущено ряд порушень норм процесуального та матеріального права, не в повному обсязі досліджено докази у справі, у зв`язку із чим прийнято рішення, в якому зазначено невірні обставини, зроблено завчасний та помилковий висновок про правомірність дій банку та виключну неуважність апелянта, просить скасувати рішення суду та винести нове, яким задовольнити вимоги позивачки.

Від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому від посилається на те, що скарга та позов не підлягають задоволенню.

Так, при отриманні банківської картки, позивачка підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в A-Банку. В даній Анкеті позивачка зазначала про свою згоду з Умовами та Правилами надання банківських послуг в A-Банку. Згідно до даних Умов і Правил:

"2.1.4.5. Держатель зобов`язується:

- не повідомляти ПІН, постійний пароль, одноразові паролі і контрольну інформацію, не передавати Картку (її реквізити) для здійснення операцій іншими особами, вживати необхідних заходів для запобігання втрати, пошкодження, розкрадання Карти;

- нести відповідальність за операціями, здійсненими з використанням ПІНа, постійного пароля, одноразових паролів; операціями по зміні ПІНу;

- нести відповідальність за розголошення та розповсюдження будь-яких персональних та інших даних, які містять банківську таємницю та впливають на безпеку користування продуктами банку для клієнта;

- не здійснювати операції з використанням реквізитів Картки після її здачі до Банку або після закінчення терміну її дії, а також Картки, заявленої як втрачена.

2.1.4.7. Власник Картки зобов`язаний уживати усіх можливих заходів для запобігання втрати Картки/ПІН-коду/постійного пароля та одноразових паролів, запобігати переданню будь-яких персональних та інших даних, які містять банківську таємницю та впливають на безпеку користування продуктами банку для клієнта.

2.1.4.8. У разі втрати Картки / ПІНа / постійного пароля / одноразових паролів або виникнення в Власника підозр, що Картка / ПІН / постійний пароль / одноразові паролі могли бути загублені, або виникнення ризику несанкціонованого використання Картки ПІНа /, постійного пароля / одноразових паролів Власник повинен негайно виконати наступні дії:

- звернутися до Банку за телефонами 0 (цілодобово, по Україні - безкоштовно, з мобільних телефонів - платно +31 (для дзвінків з-за кордону);

- звернутися до Банку і заявити про втрату картки (у випадку втрати картки); |

- якщо картка підключена до послуги MobileBanking - виконати дії, необхідні для припинення дії картки відповідно до Керівництва з використання системи MobileBanking: і

- якщо Клієнт підключений до Internet Banking ABank24 - виконати дії. необхідні для припинення дії картки відповідно до Керівництва з використання сервісу.

Власник відповідає за усі операції з карткою, зроблені:

- по дату отримання Банком повідомлення від Клієнта про втрату картки включно (звернення за телефонами 0 (цілодобово, по Україні - безкоштовно, з мобільних телефонів платно), +31 (для дзвінків з-за кордону) або через звернення до Банку);

- по дату одержання Банком повідомлення про втрату картки, відправленого у відповідності з Керівництвом з використання системи MobileBanking або Internet Banking Приват-2 включно.

2.1.4.9. Якщо інформація про персональні дані клієнта, PIN-код. реквізити картки стала доступною третім особам, Власник повинен негайно сповістити про це Банк за телефонами 0 (цілодобово, по Україні - безкоштовно), +31 (для дзвінків :- кордону). Для подальшого використання Клієнту необхідно звернутися у відділення Банку для перевипуску картки (карток) та зміни персональних даних, що дають доступ віддаленого управління рахунками клієнта".

Також згідно п. 9 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління НБУ від 05.11.2014 року №705, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжні операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електроні: платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Більш того згідно із п. 6 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням до момент повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк.

Також зазначає, що факт звернення позивачки до правоохоронних органів та навіть порушення кримінальної справи, не підтверджує наявність факту шахрайства сторонніми особами до закінчення проведення досудового розслідування та постановлення відповідного судового рішення. Без відповідного судового рішення існує вірогідність вчинення шахрайських дій самою позивачкою за допомогою інших осіб.

Посилається, що за результатами перевірки звернення позивачки до Банку щодо шахрайських дій відносно неї було встановлено, що позивачка підтверджувала вхід до додатку А24 своїм паролем, здійснення всіх операцій підтверджувала одноразовими ідентифікаторами, які надходили на її номер телефону (у вигляді смс, пуш-повідомлення в А24 чи підтвердження дзвінком), самостійно провела запит на підняття кредитною ліміту картки зі свого мобільного телефону, а при відмові Банку (у зв`язку з втрат актуальної документів в клієнтській базі (паспорту)) самостійно надала до Банку актуальну фотокопію свого паспорту. Всі зазначені обставини позивачка підтверджує, зазначаючи, що все це вона робила за вказівкою шахраїв, але все це вона робила особисто.

На підставі зазначеного відповідач вважає, що або всі зазначені операції вчиняла особисто позивачка, або вона здійснювала їх самостійно за вказівками шахраїв в телефонному режимі. Банком при проведенні зазначених операцій дотримано всі заходи безпеки, підтвердження всіх операцій проводилось лише позивачкою, що фактично підтверджує і позивачка в своєму позові. Так, позивачка вказує, що всі операції а А24 здійснювала особисто вона, копію паспорту, для актуалізації даних також надавала особисто вона.

Той факт, шо вона «повірила» незнайомій особі, яка зателефонувала їй з незнайомого номеру телефону і представилась співробітником Банку, говорить лише про безпечність і неуважність самої позивачки. Натомість у всіх відділеннях Банку, на телебаченні та в соціальних мережах вже декілька років йдуть рекламні компанії та повідомлення, що служби безпеки Банків не телефонують клієнтам з проханнями щодо надання їм паролів та ПІН-кодів, не запитують у них дані про картки та не пропонують будь-які переведення коштів для уникнення шахраїв. Зазначає, що у вказаний час жодні співробітники Банку позивачці не телефонували, окрім автоматичного дзвінка з фразою «для підтвердження операції натисніть 1, якщо ви не вчиняли жодних операцій натисніть 2».

Жоден Банк з найкращою системою захисту не може перешкодити клієнту передати свої кошти шахраю, якщо клієнт це робить самостійно, підтверджуючи свої дії. Банк не в змозі розрізнити, перерахувала позивачка кошти родичці на весілля, подрузі на лікування, контрагенту за договором на оплату послуг, чи шахраю. В даному випадку не було жодного викрадення картки, ПІН-коду від неї, паролю від А24 чи сім-картки з фінансовим номером (телефону). Позивачка самостійно підняла ліміт за картою та перерахувала кошти на сторонню картку стороннього Банку.

На час вчинення оспорюваних операцій у позивачки на кредитному рахунку не було власних коштів, що підтверджується доданою банківською випискою, тому не зрозуміло, які кошти вона просить стягнути.

Учасники справи в судове засідання апеляційного суду не з`явились, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні ( ст.263 ЦПК України).

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин ( ст. 264 ЦПК України).

Рішення суду зазначеним вимогам закону відповідає.

Приймаючи рішення по справі, суд виходив з того, що ОСОБА_1 з травня 2017 року є клієнткою Акціонерного товариства «Акцент Банк», у зв`язку з укладенням Договору про надання банківських послуг. На ім`я ОСОБА_1 відкрито картковий рахунок, встановлено ліміт у розмірі 10 000 грн. на платіжну картку «Універсальна». 26 серпня 2020 року було підвищено кредитний ліміт по картці до 50 000,00 грн.

27 серпня 2020 року ОСОБА_1 розмістила на сайті «ОLX.ua» оголошення про продаж дитячого рюкзака.

В позовній заяві ОСОБА_1 зазначала, що того ж дня, їй зателефонувала жінка, представившись ОСОБА_2 , яка виявила намір придбати рюкзак. Вказаній жінці вона повідомила номер картки ПАТ «Приватбанк», проте, покупець попросила надати реквізити іншого банку. Вона повідомила покупцю номер платіжної картки АТ «Акцент банк». Через дві години, їй зателефонувала жінка, яка представилася співробітником АТ «Акцент банк» та повідомила, що її картку заблоковано, оскільки на картку перераховані кошти від юридичної особи, яка підозрюється в шахрайстві. Пізніше, їй знову зателефонував співробітник АТ «Акцент банк» та запропонував застрахувати кредитні кошти на вигідних умовах. На її номер телефону надійшло смс-повідомлення від відповідача, що дію картки обмежено після операції у торговій точці на суму 24245,00 грн. та для розблокування картки необхідно пройти актуалізацію на сайті А-Bank Docs bot. Нею було пройдено актуалізацію у зв`язку зі зміною прізвища.

На підтвердження зазначеного суду надано скриншоти з додатку Telegtambot з повідомленнями від А-Bank Docs щодо актуалізації персональних даних (а.с 7-10).

Після перевірки карткового рахунку позивачка з`ясувала, що з її картки переведено грошові кошти невідомій особі в розмірі 41569,21 грн.

З виписки по картці, наданої позивачкою, вбачається, що було здійснено списання з картки на суми 25 214,80 грн., 15 761,20 грн., 537,83 грн., 55,38 грн., що разом складає 41 569,21 грн.

З повідомлення Рlaton вбачається, що на сайті Райффайзен банк Аваль через сервіс Рlaton «Переказ коштів з картки на картку» було проведено транзакцію 27 серпня 2020 року о 16:15:01 з картки НОМЕР_10 на картку НОМЕР_11 , на загальну суму 24245,00 грн.

28 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області з заявою про вчинення кримінального правопорушення, в якій зазначила, що 27.08.2020, невстановлена особа, представившись працівником банку, шляхом обману, під приводом надання консультації, здійснила зняття грошових коштів з карткового рахунку ОСОБА_1 , чим спричинила останній матеріальну шкоду у розмірі 50 000,00 грн.

Відомості про вчинення вказаного правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 190 КК України, внесені до ЄРДР за № 0000437 (а.с 13). На даний час проводиться досудове розслідування, що підтверджується матеріалами кримінального провадження за № 0000437.

11 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Голови правління АТ «Акцент банк» з заявою, якою повідомила про вчинення несанкціонованих дій сторонньою особою щодо переказу з її карткового рахунку грошових коштів на загальну суму 41569,21 грн. та просила, зокрема, призупинити нарахування відсотків та штрафів та зобов`язати службу безпеки АТ «Акцент банк» провести ретельну перевірку з приводу транзакцій, які були неправомірно вчинені 27.08.2021.

З листа АТ «Акцент банк» від 24.03.2021 за вих. № 20.1.0.0.0/7-20210324/536, вбачається, що працівниками відповідача було проведено перевірку та встановлено порушення ОСОБА_1 . Умов і правил надання банківських послуг, а саме передання паролю входу в А24 третім особам. По картці надані кредитні канікули, обов`язковий платіж за вересень - листопад перенесено.

ОСОБА_1 зверталася до Національного банку України з заявою щодо взаємовідносин з АТ «Акцент банк».

08 квітня 2021 року за вих. № 14-0004/30455 Національним банком України, направлено на адресу ОСОБА_1 листа, відповідно до якого Національним банком було надіслано запит до АТ «Акцент банк» щодо пояснень з порушених у зверненні питань. На вказаний запит було надано відповідь, з якої, зокрема, вбачається, що ОСОБА_1 були порушені Умови та правила надання банківських послуг. Банк не може нести відповідальність за операції по картці проведені третіми особами, та збиток, заподіяний внаслідок їхніх дій.

Проаналізувавши зазначені обставини, а також законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд вважав встановленим, що 27 серпня 2020 року були проведені операції з карткового рахунку, який належить позивачці, через сторонній сервіс: «Рlaton» та перекази здійснено на картки Монобанк та Google на загальну суму 41 569,21 грн.

При проведенні перевірки АТ «Акцент банк» встановлено, що ОСОБА_1 було передано стороннім особам пароль для входу у додаток АБанк24 та 3DS-код підтвердження операцій, а також проведено актуалізацію документів через віддалений канал - Telegtambot.

Відповідно до п. 2.1.3.2.2.7 Умов та Правил надання банківських послуг, які містяться на сайті банка, клієнт зобов`язаний: не передавати Платіжну картку та / або номер мобільного телефону та / або мобільний телефон, що використовується для Мобільного додатку у користування третім особам, а також: не повідомляти ПІН, постійний пароль, одноразові паролі і контрольну інформацію; не передавати Картку (її реквізити) для здійснення операцій іншими особами, вживати необхідних заходів для запобігання втрати, пошкодження, розкрадання Картки; нести відповідальність за операціями, здійсненими з використанням ПІНа, постійного пароля, одноразових паролів; операціями по зміні ПІНу; нести відповідальність за розголошення та розповсюдження будь-яких персональних та інших даних, які містять банківську таємницю та впливають на безпеку користування продуктами банку для клієнта; не здійснювати операції з використанням реквізитів Картки після її здачі до Банку або після закінчення терміну її дії, а також Картки, заявленої як втрачена.

Позивачкою підтверджено, що нею було здійснено актуалізацію документів через віддалений канал - Telegtambot.

Згідно п. 2.1.3.2.2.8, клієнт зобов`язаний, зокрема, зберігати ПІН-код, Коди доступу, Аутентифікаційні дані в таємниці і ні за яких обставин не повідомляти їх третім особам. У разі одержання Клієнтом інформації щодо несанкціонованих операцій з його карткою або при виникненні підозр щодо шахрайства, він повинен якнайшвидше звернутись до Центру клієнтської підтримки Банку за телефонами 7776 (безкоштовно з мобільних в межах України), +55 (для дзвінків з-за кордону).

Без розголошення з боку позивачки ПІН-коду своєї картки, номеру картки, інша особа навіть перевипустивши сім-картку або маючи фінансовий телефон клієнта не змогла б ні зайти до додатку АБанк24, ні змінити фінансовий номер клієнта, ні зняти чи переказати кошти.

Відповідальність банку за зняття коштів з картки чи переказу грошових коштів настає після її блокування, а до того моменту банк, зважаючи на укладені умови договору та встановлені правила, не має права обмежувати дії позивача, контролювати процедуру зняття готівки з картки, збереження її у позивача. До моменту повідомлення позивача про викладення картки, у банка відсутні підстави для обмеження користувача послугами у знятті готівки чи здійсненні переказів.

Таким чином, розглядаючи даний спір в межах заявлених вимог, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги недоведені, необґрунтовані та безпідставні, а, отже, задоволенню не підлягають.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами НБУ та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Приймаючи рішення суд правильно виходив з того, що відповідно до ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

Статтею 1067 ЦК України визначено, що договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами. Банк зобов`язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам. Банк не має права відмовити у відкритті рахунка, вчинення відповідних операцій за яким передбачено законом, установчими документами банку та наданою йому ліцензією, крім випадків, коли банк не має можливості прийняти на банківське обслуговування або якщо така відмова допускається законом або банківськими правилами.

За положенням ст. 1068 ЦК України, Банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов`язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом. Банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Згідно ч. 1 ст. 1071 ЦК України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження.

Статтею 1073 ЦК України передбачено, що у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» визначаються загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків (далі - платіжні системи) в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, встановлює відповідальність суб`єктів переказу, а також визначає загальний порядок здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами.

Згідно п. 1.27 ст. 1 зазначеного Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжна картка це електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу. Неналежним переказом для цілей цього Закону вважається рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Неналежним платником є особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів, а неналежним отримувачем - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» користувач спеціального платіжного засобу зобов`язаний використовувати його відповідно до вимог законодавства України і умов договору, укладеного з емітентом, та не допускати використання спеціального платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень.

Відповідно до частин сьомої-дев`ятої розділу VI «Загальні вимоги до безпеки здійснення платіжних операцій та управління ризиками» Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України № 705 від 5 листопада 2014 року (далі - Положення № 705 від 5 листопада 2014 року), емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу.

Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок.

Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для його притягнення до цивільно-правової відповідальності.

Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин.

Таким чином, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій у разі відсутності доказів сприяння ним втраті, використанню ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15, у постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі № 202/10128/14-ц (провадження № 61-1856св17) від 13 вересня 2019 року у справі № 501/4443/14-ц (провадження № 61-10469св18), від 20 листопада 2019 року у справі № 577/4224/16-ц (провадження № 61-30583св18) та від 17 червня 2021 року у справі № 759/4025/19 (провадження № 61-1035св21).

Згідно п. 33.3 ст. 33 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" платник зобов`язаний відшкодувати шкоду, заподіяну банку або іншій установі - учаснику платіжної системи, що його обслуговують, внаслідок недотримання цим платником вимог щодо захисту інформації і проведенням незаконних операцій з компонентами платіжних систем (платіжні інструменти, обладнання, програмне забезпечення тощо). При цьому банк або інша установа - учасник платіжної системи, що обслуговує платника, звільняється від відповідальності перед платником за проведення переказу.

Пунктом 8 розділу VI постанови правління НБУ від 05.11.2014 р. № 705 «Про затвердження Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», обов`язок емітента відновити залишок на рахунку клієнта передбачено лише у випадку здійснення помилкового або неналежного переказу, тобто відповідно до п. 1.24. ст. 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" у випадках наявності вини банку або ініціатора переказу у здійсненні платежу.

Пункт 9 розділу VI зазначеного Положення звільняє користувача платіжного засобу від відповідальності за здійснення платіжних операцій, лише у випадку коли електронний платіжний засіб було використано без електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача.

Одночасно п. 5 розділу VI Положення покладає на користувача обов`язок контролювати рух коштів за своїм рахунком, а п. 6 розділу VI Положення розмежовує ризик та відповідальність користувача за збитки від здійснення операцій моментом повідомлення користувачем банку про втрату електронного платіжного засобу.

З урахуванням викладеного саме на позивачку покладено як обов`язок нерозголошення інформації за рахунком в результаті використання клієнтом паролів, ПІН-кодів, CVV-кодів, так і обов`язок повідомлення банку в разі втрати, викрадення платіжної картки та розголошення інформації.

Саме про таке застосування законодавства, яке регулює спірні правовідносини, зазначено в постанові Верховного Суду від 10 липня 2019р. у справі № 522/22780/15.

Встановивши, що підвищення кредитного ліміту, списання коштів з її карткового рахунку відбулося за електронною ідентифікацією електронного платіжного засобу і його користувача шляхом введення паролів, відомих лише позивачці, оскільки вхід до додатку А24 позивачкою було здійснено своїм паролем, здійснення всіх операцій вона підтверджувала одноразовими ідентифікаторами, які надходили на її номер телефону (у вигляді смс, пуш-повідомлення в А24 чи підтвердження дзвінком), самостійно провела запит на підняття кредитною ліміту картки зі свого мобільного телефону, а при відмові Банку у здійсненні транзакції (у зв`язку з втратою актуальної документів в клієнтській базі (паспорту)) самостійно надала до Банку актуальну фотокопію свого паспорту, після чого карта була розблокована, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги про неврахування судом відсутності доказів розголошення позивачкою третім особам інформації, яка надала змогу ініціювати оспорювані нею платіжні операції, спростовуються висновками суду першої інстанцій про розголошення нею третім особам персональних даних та одноразових паролів до системи А24, які дають змогу ініціювати платіжні операції, і фактично зводяться до переоцінки доказів, яким суд надав належну правову оцінку у сукупності з іншими доказами, та містять посилання на факти, що були предметом дослідження суду першої інстанції.

Не є підставою для скасування рішення суду також доводи апеляційної скарги про безпідставне не зупинення банком спірних транзакцій після повідомлення нею на гарячу лінію про несанкціоновані операції, оскільки позивачка повідомила банк про вказані транзакції після їх проведення. А обмеження дії картки після операції у торговій точці на суму 24 245,00 грн., про що позивачка була повідомлена банком смс повідомленням о 16:20 год було скасовано самою позивачкою шляхом проходження нею актуалізації на сайті А-Bank Docs bot протягом відрізку часу з 16:40 год. до 17:55 год. через віддалений канал - telegrambo Docs bot.

Не задоволення клопотання про витребування з AT «Акцент Банк» оригіналу кредитної справи (з усіма додатками та розрахунками заборгованості та нарахованих процентів), на підставі договору №2306913, укладеного 27.08.2020 р, та іншої інформації, не впливає на правильність висновків суду першої інстанцій з огляду на встановлений судом факт розголошення третім особам персональних даних і паролів до системи А24.

В матеріалах справи наявний адвокатський запит до ТОВ «Лайфселл» (а. с. 21) про витребування деталізованої інформації, яку позивачка просила витребувати суд. Проте матеріали не містять відповіді на цей запит, а також даних про те, чому сама позивачка не звернулася до даного товариства з відповідним запитом та які перешкоди є у неї для такого звернення і надання суду відповідної інформації в якості доказів, хоча відповідно до положень ч.1 ст. 84 ЦПК України учасник справи лише у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Більш того, не задоволення даного клопотання судом також не впливає на правильність висновків суду першої інстанцій з огляду на встановлений судом факт розголошення третім особам персональних даних і паролів до системи А24.

Що стосується доводів апеляційної скарги про не дослідження судом належним чином матеріалів кримінальної справи, про що на думку апелянта, свідчить відсутність посилання на такі матеріали у судовому рішенні та вказування на них як на докази, слід зазначити, що судом ухвалою від 19 травня 2021 року були витребувані копії матеріалів кримінального провадження за № 0000437 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, в якому ОСОБА_1 визнано потерпілою.

Копії матеріалів кримінального провадження знаходяться в матеріалах цивільної справи на а. с. 31-37, серед яких, зокрема, є заява ОСОБА_1 про вчинення злочину та допит ОСОБА_1 у якості потерпілої. Суд посилався в рішенні суду на ці обставини зазначивши, що досудове розслідування ще триває.

Слід зазначити, що саме по собі звернення до правоохоронних органів та реєстрація звернення в ЄРДР, не є доказом доведеності підстав, зазначених в тексті такого звернення.

Звернення позивачки до правоохоронних органів підтверджує тільки проведення відповідного розслідування за її зверненням. Проте матеріали кримінального провадження не містять висновку про винуватість осіб, які згідно заяви ОСОБА_1 вчинили відносно неї шахрайські дії чи висновків стосовно того, за яких встановлених правоохоронними органами обставин ці дії були вчинені.

Тобто остаточного рішення з приводу даного звернення правоохоронними органами чи судом до теперішнього часу, не зважаючи на тривалий час розслідування, прийнято не було. Слід також зауважити, що в разі встановлення винних осіб у скоєнні шахрайських дій щодо позивачки та доведення їх вини позивачка не позбавлена права на відшкодування завданої шкоди в порядку встановленому законом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З урахуванням викладеного, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, а також враховуючи, що інші доводи апеляційної скарги містять суб`єктивне тлумачення апелянтом як обставин справи, так і норм діючого законодавства, направлене на переоцінку доказів, колегія суддів вважає, що підстави для скасування рішення суду відсутні, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання її повного тексту у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді

Повний текст постанови складено 17 червня 2022 року