П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2022 року місто Маріуполь

справа № 220/367/21

провадження № 22-ц/804/681/22

Донецький апеляційний суд у складі:

судді-доповідача Пономарьової О.М.,

суддів Зайцевої С.А., Лопатіної М.Ю.,

секретар судового засідання Грішко С.В.,

сторони:

позивач - Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу позивача Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на рішення Великоновосілківського районного суду Донецької області у складі судді Якішиної О.М. від 14 грудня 2021 року,

в с т а н о в и в:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

09 березня 2021 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі АТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позов мотивовано тим, що з метою отримання банківських послуг 04 вересня 2008 року року ОСОБА_1 підписала заяву № б/н, згідно з якою отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

05 лютого 2019 року відповідач та АТ КБ «ПРИВАТБАНК» підписали додаткову угоду, відповідно до якої банк здійснює анулювання частини заборгованості, яка зазначена в п. 1.2 додаткової угоди, якщо клієнт здійснить платіж в розмірі та в строки вказані в п. 1.5.1 додаткової угоди.

Строк повернення кредиту вказаний в п. 1.3 додаткової угоди. Відповідно п. 1.6 додаткової угоди, ця угода відповідно до ст. 212 ЦК України укладається під відкладальну обставину, а саме: в разі належного виконання клієнтом зобов`язань, які передбачені договором та п 1.5 угоди, вступають в дію умови про анулювання заборгованості, визначені п. 1.2 угоди, умова про зміну процентної ставки, передбачена п. 1.4 угоди.

Пунктом 1.6.1 угоди встановлено, що в разі прострочення виконання клієнтом будь-якого з зобов`язань, передбачених п. 1.5.2. угоди та/чи будь-якого із зобов`язань, передбачених договором на 31 день, умова про анулювання частини заборгованості, передбачена п. 1.2 умова про зміну процентної ставки передбачені п. 1.4 угоди не поширюються.

Відповідно до п. 1.7 в разі порушення клієнтом термінів по погашенню кредиту, зазначених в п. 1.5.2, понад 31 день безперервно: 1.7.1 терміном повернення кредиту є 31-й день з моменту такого порушення (але не пізніше терміну, вказаного в п. 1.3. Угоди).

Уся заборгованість по кредиту, починаючи з дня, наступного за днем повернення кредиту (який визначається відповідно до п. 1.7.1 Угоди), є простроченою, зазначено п. 1.7.2 Угоди.

Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, проте відповідач не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, у зв`язку з чим станом на 30 грудня 2020 року у відповідача виникла заборгованість в розмірі 387 825,62 грн, яка складається з наступних сум: 12 608,43 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 375 217,19 грн - заборгованість за пенею, яку позивач просив стягнути з відповідач а також понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 5 817 грн 38 коп.

Короткий зміст рішення суду першої інсанції

Рішенням Великоновосілківського районного суду Донецької області від 14 грудня 2021 року позов АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором в сумі 12 608 грн 43 коп. та витрати по оплаті судового збору в розмірі 189 грн 06 коп. В інший частині позовних вимог відмовлено.

Рішення місцевого суду мотивоване тим, що за додатковою угодою, укладеною між позивачем та відповідачкою, Банк погодився на здійснення анулювання частини заборгованості в разі погашення відповідачем часткових сум заборгованості за кредитним договором від 04 вересня 2008 року, визначених графіком погашення, однак, в порушення приписів перелічених норм, всупереч укладеної додаткової угоди, станом на 30 грудня 2020 року ОСОБА_1 має заборгованість за відсотками, що становить 12 608 грн 43 коп., яка підлягає стягненню на користь позивача.

Відмовляючи у задоволенні вимог позивача про стягнення пені у сумі 375 217 грн 19 коп., суд першої інстанції послався на ст. 2 Закону Ураїни «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», відповідно до якої, на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Оскільки відповідачка проживає у с.Андріївка Великоновосілківського району Донецької області, яке віднесено до території проведення антитерористичної операції, суд вважав вимоги позивача необґрунтованими.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

10 січня 2022 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» засобами поштового зв`язку подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати рішення суду в частині відмови у задоволенні заявлених вимог та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що кредитний договір відповідачем у встановленому законом порядку не оспорювався та не визнавався недійсним, як і не оспорювалося відповідачем укладання чи не укладання кредитного договору, тож вказані обставини свідчать про його згоду з усіма умовами договору.

З метою створення сприятливих умов для погашення боргу сторонами 05 лютого 2019 року підписано Додаткову угоду, відповідно до якої Банк здійснює анулювання частини заборгованості, якщо Клієнт здійснитиь платіж в розмірі та строки вказані в п. 1.2 Додаткової угоди, якщо Клієнт здійснить платіж в розмірі та строки вказані у п. 1.5.1 Додаткової угоди.Строк повернення кредиту вказаний в п. 1.3 Додаткової угоди.

Тобто, анулювання частини заборгованості стає можливим лише в разі виконання клієнтом належним чином зобов`язань, що встановлені Додатковою угодою.

Сторони, підписавши Додаткову угоду, узгодили суму наявного боргу, а також внесли зміни до договору, що сторонами не запечерувалось.

Факт порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань та сума заборгованості вбачається з наданих позивачем доказів, зокрема, з виписки по рахунку.

Відзив на апеляційну скаргу іншими учасниками справи не подано

Рух справи в апеляційній інстанції

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 січня 2022 року визначений склад суду: Пономарьова О.М. (суддя-доповідач), Зайцева С.А., Лопатіна М.Ю.

Ухвалою апеляційного суду від 17 січня 2022 року відкрито апеляційне провадження у цій справі.

Ухвалою апеляційного суду від 24 січня 2022 року справа призначена до судового розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

04 вересня 2008 року відповідач звернулась до позивача з анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. В ній вона підтвердила, що разом з Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. У заяві зазначено, що вона ознайомлена та згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банка, які були надані їй для ознайомлення у письмовому вигляді. (а.с.7)

05 лютого 2019 року відповідач та АТ КБ «ПРИВАТБАНК» підписали додаткову угоду, відповідно до якої банк здійснює анулювання частини заборгованості, яка зазначена в п. 1.2 додаткової угоди, якщо клієнт здійснить платіж в розмірі та в строки вказані в п. 1.5.1 у додатковій угоді. Строк повернення кредиту вказаний в п. 1.3 додаткової угоди (а.с. 8).

Відповідно п. 1.6 додаткової угоди ця угода відповідно до ст. 212 ЦК України, укладається під відкладальну обставину, а саме: в разі належного виконання клієнтом зобов`язань, які передбачені договором та п 1.5 угоди вступають в дію умови про анулювання заборгованості, визначені п. 1.2 угоди, умова про зміну процентної ставки, передбачена п. 1.4 угоди. Пунктом 1.6.1 угоди встановлено, що в разі прострочення виконання клієнтом будь-якого з зобов`язань, передбачених п. 1.5.2 угоди та/чи будь-якого із зобов`язань, передбачених договором на 31 день, умова про анулювання частини заборгованості, передбачена п. 1.2 умова про зміну процентної ставки передбачена п. 1.4 угоди не поширюються.

Відповідно до п. 1.7 в разі порушення клієнтом термінів по погашенню кредиту, зазначених в п. 1.5.2, понад 31 безперервно: 1.7.1 терміном повернення кредиту є 31-й день з моменту такого порушення (але не пізніше терміну, вказаного в п 1.3. Угоди, вся заборгованість по кредиту, починаючи з дня, наступного за днем повернення кредиту (який визначається відповідно до п. 1.7.1 Угоди), є простроченою, зазначено п. 1.7.2 Угоди.

Згідно з графіком погашення суми боргу по реструктуризації кредитного боргу за додатковою угодою між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на строк у 6 місяців, долученого позивачем до матеріалів справи, ОСОБА_1 повинна в строк до 25 числа місяця, починаючи з березня 2019 року по серпень місяць вносити суму у 9 573,10 грн на рахунок позивача в рахунок погашення боргу за договором від 04 вересня 2008 року (а.с.9).

Відповідач, в порушення умов кредитного договору, не надав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами відповідно до договору.

Із розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що станом на 30 грудня 2020 року у відповідача виникла заборгованість за кредитом в розмірі сумі 387 825,62 грн, яка складається з наступних сум: 12 608,43 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 375 217,19 грн - заборгованість за пенею, що підтверджено випискою з рахунку № НОМЕР_1 від 05 лютого 2019 року по 30 грудня 2020 року, відкритого на ім`я ОСОБА_1 (а.с. 20-21)

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Відповідно до частини першої, другої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В судове засідання апеляційної інстанції сторони не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутність, відповідач причину неявки до апеляційного суду не повідомила.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Судове рішення оскаржується в частині відмови в задоволенні позовних вимог про відмову у стягненні заборгованоті за пенею в сумі 375 217,19 грн, у зв`язку з чим апеляційний суд переглядає оскаржуване рішення в апеляційному порядку на предмет законності і обґрунтованості саме у цій частині та в межах доводів, наведених заявником в апеляційній скарзі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Мотиви, з яких виходив апеляційний суд, та застосовані норми права

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмі-рах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодер-жанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в по-рядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зо-бов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами 1, 2 ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлю-ється договором або актом цивільного законодавства.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

ОСОБА_1 неналежним чином виконувала свої зобов`язання за вказаним кредитним договором, внаслідок чого в нього утворилася заборгованість.

Звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за пенею у розмірі 375 217 грн 19 коп.

Відповідно до частини 1 та 2 ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведен-ня антитерористичної операції» із змінами та доповненнями, внесеними Законами України від 12 лютого 2015 року № 189-VIII, від 02 березня 2015 року № 222-VIII, на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам-підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

На виконання ч. 5 ст. 14-1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» розпорядженнями Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2015 року № 1053-р та від 02 грудня 2015 року № 1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, серед яких зазначено селище Андріїївка Великоновосілківського району Донецької області.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 зареєстрована в селищі Андріївка Великоновосілківського району Донецької області.

На виконання ч. 6 ст. 14-1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» Національний банк України з метою забезпечення реалізації ст. 2 цього Закону листом від 05 листопада 2014 року № 18-112/64483 «Про скасування пені та штрафів за договором кредиту під час АТО» повідомив всі банки про необхідність неухильно дотримуватися вимог Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» та про відповідальність керівників банків за їх невиконання.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні вимог Банку про стягнення пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором у повному розмірі з посиланням на ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антите-рористичної операції», оскільки відповідач зареєстрована на території, де Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Доводи апеляційної скарги позивача про незаконність судового рпішення є необґрунтованими. Ніяких мотивів про неправильність судового рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягненн пені апеляційна скарга не містить. Нових доказів, які б давали підстави для задоволення позовних вимог про стягнення пені, позивачем не надано.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно з ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують фактичних обставин справи, встановлених судом, і не дають підстав для висновку про порушення чи неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права.

Порушень норм процесуального права, які б могли призвести до неправильного вирішення справи, апеляційним судом не встановлено.

За вказаних обставин, апеляційний суд доходить висновку про залишення рішення суду без змін, а скарги - без задоволення, оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розподіл судових витрат

Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а в разі відмови в позові покладається на позивача.

Відповідно до підпунктів «б» та «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення та у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки оскаржуване судове рішення залишено без змін, а апеляційна скарга - без задоволення, судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу позивача Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» залишити без задоволення.

Рішення Великоновосілківського районного суду Донецької області від 14 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст. 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено 02 лютого 2022 року.

Суддя-доповідач О.М. Пономарьова

Судді С.А. Зайцева

М.Ю. Лопатіна.