У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про залишення позовної заяви без руху

13 червня 2022 року справа № 542/496/22

провадження № 2/542/225/22

Суддя Новосанжарського районного суду Полтавської області Кашуба М.І., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,в якій просила:

-розірвати шлюб, зареєстрований 20.04.2018 року виконавчим комітетом Нехворощанської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області між нею та ОСОБА_2 .

Однак, дослідивши матеріали справи, вважаю, що позовна заява ОСОБА_1 підлягає залишенню без руху, з огляду на таке.

Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати статті 175 ЦПК України, а також вимогам статті 177 цього Кодексу.

Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно до п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Положеннями ч. 5 ст. 177 ЦПК України визначено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Відповідно до ч. 2 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Згідно з п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», до позовної заяви про розірвання шлюбу додаються: оригінал свідоцтва про реєстрацію шлюбу, копії свідоцтв про народження дітей, довідки щодо розміру заробітку та інших доходів, а також усі необхідні документи відповідно до заявлених вимог.

Таким чином, позивач, звертаючись до суду з заявою про розірвання шлюбу, повинен надати суду оригінал свідоцтва про реєстрацію шлюбу, або зазначити відомості, визначені п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України. Однак вказаних вимог позивачем при зверненні до суду із даним позовом виконано не було.

Згідно з ч. 1 ст. 177 ЦПК України, позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Однак позивачкою до позовної заяви додано додатки в одній копії.

Відповідно до ч. 2 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

При цьому, за змістом положень пункту 5.26 Національного стандарту України Державна уніфікована система документації «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлювання документів ДСТУ 4163:2020», затвердженого наказом Державного підприємства «Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» від 01.07.2020 №144 з 2021-09-01, відмітка про засвідчення копії документа складається зі слів "Згідно з оригіналом" (без лапок), найменування посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її власного імені та прізвища, дати засвідчення копії.

Всупереч зазначеному, позовна заява містить копії письмових доказів, які не завірені у встановленому законом порядку, а відтак позивачці слід надати суду належним чином завірені копії всіх доданих документів.

Відповідно до частини 4 статті 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою становить 0,4 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб що наразі становить 992,40 грн (підпункт 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір»).

Так, позивачкою ОСОБА_1 до позовної заяви додано квитанцію про сплату судового збору в сумі 949,00 грн.

У зв`язку з викладеним, позивачу необхідно доплатити судовий збір у розмірі 43 грн. 40 коп. судового збору за наступними реквізитами:

Отримувач коштівГУК у Полт. обл/тг смт Н.Санж/22030101
Код отримувача (код за ЄДРПОУ)37959255
Банк отримувачаКазначейство України (ел. адм. подат.)
Рахунок отримувачаUA0016620
Код банку отримувача (МФО)899998
Код класифікації доходів бюджету22030101
Найменування коду класифікації доходів бюджету Судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050)

Відповідно до ч.1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч. 2 ст. 185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин, дану позовну заяву слід залишити без руху та надати позивачу строк для усунення зазначених недоліків.

Судом при постановленні ухвали враховується прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка виходить з того, що реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв`язку з наведеним, вказані вимоги суду не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.

Водночас, при постановленні ухвали суддя керується Рекомендаціями Ради суддів України щодо роботи судів в умовах воєнного стану, зокрема, в частині щодо виваженого підходу до питань, пов`язаних з поверненням різного роду процесуальних документів, залишення їх без руху, встановлення різного роду строків та рекомендацій щодо продовження їх щонайменше до закінчення воєнного стану, по можливості.

Керуючись статтями 175, 177, 185, 187 ЦПК України, Керуючись статтями175, 177, 185, 187 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу залишити без руху.

Надати позивачці строк для усунення вищевказаних недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання копії ухвали суду.

Роз`яснити, що в разі невиконання ухвали суду у встановлений строк, позовна заява буде вважаться неподаною і повернута позивачці.

Роз`яснити, що строк, визначений в ухвалі суду, може бути продовжений до закінчення воєнного стану.

Копію ухвали направити позивачці.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя Новосанжарського районного суду

Полтавської області Кашуба М. І.