Провадження №22-ц/812/3/22
ПОСТАНОВА

Іменем України

03 лютого 2022 року м. Миколаїв

справа № 478/1263/21

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого Коломієць В.В.

суддів Лівінського І.В., Шаманської Н.О.,

переглянувши у письмовому провадженні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» на заочне рішення Казанківського районного суду Миколаївської області, ухвалене 06 грудня 2021 року під головуванням судді Сябренко І.П., повний текст судового рішення складений цього ж дня,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2021 року Акціонерне товариство «АКЦЕНТ-БАНК» (далі - АТ «АКЦЕНТ-БАНК») звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позивач зазначав, що 14 вересня 2018 року між банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, за яким останій отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, підтвердивши своїм підписом, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг в АТ «АКЦЕНТ-БАНК» і Тарифами, що викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складає кредитний договір.

Посилаючись на викладене та порушення відповідачем своїх зобов`язань, що призвело до заборгованості за кредитним договором, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитом, що станом на 30 вересня 2021 року складає 20889 грн 18 коп., з яких 15747 грн 05 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 5142грн13 коп. - заборгованість за процентами.

Заочним рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 06 грудня 2021 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «АКЦЕНТ-БАНК» заборгованість за кредитним договором в розмірі 2755грн81коп. У іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «АКЦЕНТ-БАНК» судовий збір в сумі 299 грн 41 коп.

В апеляційній скарзі АТ «АКЦЕНТ-БАНК», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило рішення скасувати в частині відмовлених позовних вимог та ухвалити нове, яким задовольнити позов в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновок суду про недоведеність узгодження з позичальником ОСОБА_1 всіх умов кредитування є помилковим, оскільки відповідач в Анкеті-Заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в А-Банку підтвердив під розпис факт ознайомлення з Умовами і Правилами надання банківських послуг та зобов`язався в подальшому регулярно знайомитись зі змінами до них, викладеними на сайті Банку. Крім того, користувався кредитом, що підтверджується розрахунком заборгованості. Також, на думку апелянта, судом безпідставно не прийнято до уваги, що позичальник отримав кредитну картку та скористався кредитними коштами, тобто погодився на умови, що діяли на момент зняття коштів, а тому суд повинен був стягнути з відповідача як заборгованість за тілом кредиту у повному обсязі, так і заборгованість за відсотки за користування кредитом, а не різницю між витраченими кредитним коштами та поверненими, як це зробив суд в оскаржуваному рішенні, і таке відповідало б правовій позиції Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17. Крім того, апелянт зазначав, що у разі, якщо суд першої інстанції вважав неузгодженим сторонами розмір процентів, за яким Банк розрахував заборгованість, то суд повинен був стягнути з відповідача проценти відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України.

Відповідач правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Згідно ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається судом без повідомлення та виклику учасників справи.

Відповідно ч. 13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Судом установлено і таке вбачається з матеріалів справи, що 14 вересня 2018 року між АТ «АКЦЕНТ-БАНК» і ОСОБА_1 укладено кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі встановленого кредитного ліміту на платіжну картку -8 500грн., шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, на підставі чого йому був відкритий картковий рахунок, видана платіжна картка № НОМЕР_1 , терміном дії до 10/2021, а 13.04.2019 року - картка № НОМЕР_2 , терміном дії до 12/2022, 14.11.2019 року - картка № НОМЕР_3 , терміном дії до 07/2026, за допомогою яких він розпоряджався кредитними коштами.

В анкеті-заяві від 14 вересня 2018 зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг, тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розміщеними у рекламному буклеті, становить між ним та Банком договір про надання банківських послуг, а також, що він згоден з цими умовами (а.с. 12).

Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 30 вересня 2021 року складає 20889 грн 18 коп., з яких 15747 грн 05 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 5142грн13 коп. - заборгованість за процентами.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення процентів за користування кредитними кошами, суд першої інстанції виходив з того, що у підписаній сторонами заяві позичальника відсутні умови договору щодо розміру процентної ставки та про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, а за відсутності підпису ОСОБА_1 на витязі з Тарифів користування кредитною картою «Універсальна» і Умовах та правилах надання банківських послуг, що прикладені Банком до позовної заяви, то їх не можна розцінювати як частину укладеного сторонами договору. За такого, обов`язок відповідача сплатити Банку нараховану заборгованість за процентами є недоведеним.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо недоведеності вимог АТ «АКЦЕНТ-БАНК» про стягнення процентів за користування кредитними коштами у зазначеному у позові розмірі.

Так, відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «АКЦЕНТ-БАНК»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Суд першої інстанції обґрунтовано встановив, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме надані Банком до суду Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ «АКЦЕНТ-БАНК» розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг, тим більш враховуючи, що за змістом Анкети-заяви відповідача він був згоден з умовами обслуговування і кредитування, розміщеними у рекламному буклеті (а.с. 8), зміст якого щодо умов кредитування вказана анкета-заява не містить.

За таких обставин надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником.

Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду, від 03 липня 2019 року (справа № 342/180/17).

Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами у розмірі, зазначеному у Тарифах обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Умовах та правилах надання банківських послуг, з яких виходив позивач, розраховуючи заборгованість ОСОБА_1 .

Вказані обставини правильно встановлені судом першої інстанції під час вирішення питання щодо наявності правових підстав для стягнення з відповідача на користь АТ «АКЦЕНТ-БАНК» процентів за користування кредитом, а тому суд обґрунтовано відмовив у задоволенні даних позовних вимог у зв`язку з їх безпідставністю в цій частині.

Колегія суддів не вбачає підстав для заперечення такого висновку, тому що він ґрунтується на повно та всебічно досліджених доказах та відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 03 липня 2019 року (справа № 342/180/17).

Аргументи апеляційної скарги щодо неправильності таких висновків суду суперечать встановленим обставинам справи, наведеним положенням закону та зазначеному висновку Великої Палати Верховного Суду, а тому не можуть бути прийняті до уваги.

З огляду на викладене, суд в цій частині вирішив справу згідно з нормами матеріального права, які підлягали застосуванню за даними правовідносинами, дав належну правову оцінку доказам і дійшов правильного висновку щодо відмови у задоволенні вказаних позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК, якою закріплено принцип диспозитивності цивільного судочинства, суд розглядає справу не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів

Вимог про стягнення процентів за користування кредитними коштами, розрахованих виходячи з рівня облікової ставки НБУ відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позивач не заявляв, а тому доводи апеляційної скарги про безпідставну відмову суду у задоволенні вимог про стягнення процентів, розрахованої з облікової ставки НБУ, є необґрунтованими.

Разом із тим, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення вимог Банку про стягнення тіла кредиту у повному обсязі.

Як вбачається з виписки з особового рахунку та наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідача ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором виконував неналежним чином, поповнюючи рахунок за кредитним договором несвоєчасно та заборгованість за тілом кредиту складає 20889 грн 18 коп. (а.с. 6-7, 28-33).

Відповідачем існування заборгованості за тілом кредиту у зазначеному розмірі не спростовано.

При цьому не можна погодитися з висновком суду першої інстанції про відсутність у відповідача вказаної заборгованості у зв`язку зі сплатою ним на погашення кредиту суми у більшому розмірі, ніж було отримано кредитних коштів, оскільки це не відповідає даним виписки з карткового рахунку ОСОБА_1 з урахуванням вимог статті 1054 ЦК України щодо принципу платності кредитного договору.

Отже, відповідно до ст.ст. 526, 530, 1054 ЦК України існують підстави для стягнення з відповідача на користь АТ «АКЦЕНТ-БАНК» заборгованості за тілом кредиту в загальному розмірі 20889 грн 18 коп.

Таким чином, суд першої інстанції безпідставно відмовив в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту.

За таких обставин, оскільки судом першої інстанції були неповно з`ясовані обставини справи, якими сторони обґрунтовували свої вимоги та заперечення, що призвело до помилкового висновку про відмову в задоволенні позову у повному обсязі, то відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 376 ЦПК України рішення суду в частині вирішення вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту підлягає зміні.

Відповідно до ч.ч. 1, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За такого також підлягає зміні і розмір стягнутих з відповідача судових витрат, понесених позивачем при подачі позову. Цей розмір визначається пропорційно задоволеним вимогам (75 %) та становить 1 702 грн. 00 коп.

За таким же правилом підлягають розподілу і судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи апеляційним судом. Отже, з відповідача на користь АТ «АКЦЕНТ-БАНК» підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за апеляційну скаргу у розмірі 2 451 грн. 00 коп.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» задовольнити частково.

Заочне рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 06 грудня 2021 року змінити, збільшивши розмір стягнутої заборгованості з 2755грн81коп. до 15 747 (п`ятнадцять тисяч сімсот сорок сім) грн 05 коп, а також збільшивши розмір стягнутого судового збору за позовну заяву з 299 грн 41 коп. до 1 702 (одна тисяча сімсот дві) грн 00коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» відшкодування судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 2 451 (дві тисячі чотириста п`ятдесят одна) грн 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий В.В. Коломієць

Судді: І.В. Лівінський

Н.О. Шаманська

Повний текст постанови складено 04 лютого 2022 року