Справа № 168/534/21
Провадження № 2/168/8/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2022 року Старовижівський районний суд Волинської області в складі

головуючого - судді Хаврони О.Й.,

з участю секретаря Островерхої Т.С.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

в ході розгляду в смт. Стара Вижівка в судовому засіданні заяви ОСОБА_2 про відшкодування судових витрат по розгляду справи за позовом Свято-Миколаївського Мілецького чоловічого монастиря Волинської єпархії Української православної церкви до ОСОБА_3 , третя особа Волинська обласна рада про визнання договору купівлі-продажу недійсним,

в с т а н о в и в:

Представник відповідача ОСОБА_2 звернувся із заявою про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених ОСОБА_3 відповідачем у цивільній справі за позовом Свято-Миколаївського Мілецького чоловічого монастиря Волинської єпархії Української православної церкви до ОСОБА_3 , третя особа Волинська обласна рада про визнання договору купівлі-продажу недійсним, провадження в якій закрито ухвалою від 19.05.2022 р.

Вважає, що необґрунтованість дій позивача проявилась в поданні безпідставного та необґрунтованого нормами права позову.

У зв`язку з відмовою від позову та внаслідок необґрунтованих дій позивача, на підставі ч.3 ст. 142 та ч.5 ст. 142 ЦПК просить стягнути з позивача у даній цивільній справі - Свято-Миколаївського Мілецького чоловічого монастиря Волинської єпархії Української православної церкви 21 000 грн.

У судовому засіданні представник відповідача підтримав заяву, дав пояснення аналогічні наведеним та додав, що про орієнтовний розмір витрат, які планує понести сторона відповідача було вказано у відзиві. Розмір витрат вважає обґрунтованим та співмірним складності справи. У частині клопотання про стягнення витрат на участь в судовому засіданні 12.11.2021 р. відмовляється. На даний час відповідачем на адресу адвоката кошти на виконання договору не сплачені, однак просить врахувати щодо цього питання постанову Об`єднаної палати ВС в вправі № 922/445/19, згідно з якою витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Представник позивача ОСОБА_1 просить зменшити розмір витрат на правову допомогу до суми 3000 грн., посилаючись на те, що ряд наданих адвокатом послуг була не складними, наприклад підготовка та подання адвокатських запитів, які не займають багато часу і є суто технічною роботою, вважає додаткову оплату за участь у судовому засіданні поза межами Луцького району необґрунтованою, оскільки складність справи не залежить від суду, який її розглядає, кількості часу для підготовки та подання відзиву і заяви про застування позовної давності 5 годин не відповідає складності справи, вважає, що частина доданих документів не відноситься до предмета спору, витрати на аналіз законодавства і судової практики і підготовка документів, які не є заявами по суті не є обов`язковими для відшкодування, у відзиві немає посилань на будь яку практику Верховного Суду. Також враховуючи тривалість проведення судових засідань, вважає що є неспівмірним розмір оплати роботи адвоката 1000 грн за один судодень. Крім, того, вважає, що оскільки на даний час ці витрати відповідачем фактично не сплачені адвокату, то це свідчить про завищений розмір витрат на правничу допомогу.

Заслухавши думку сторін, суд приходить до такого висновку.

У провадженні суду перебувала цивільна справа за позовом Свято-Миколаївського Мілецького чоловічого монастиря Волинської єпархії Української православної церкви до ОСОБА_3 , третя особа Волинська обласна рада про визнання договору купівлі-продажу недійсним.

Ухвалою від 19.05.2022 р. провадження в ній закрито у зв`язку з відмовою представника позивача від позову.

Ч.3 ст. 142 ЦПК передбачено, що у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача.

Орієнтовний розмір судових витрат, які планує понести сторона відповідача вказаний у відзиві, отже є поданою до закінчення судових дебатів заявою про їх відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Частинами 1-4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

При стягненні витрат на правову допомогу необхідно враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору.

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу.

Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, складання відзиву на позовну заяву, апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до правової позиції, викладеної Верховним Судом у постанові від 01 жовтня 2018 року у справі № 569/17904/17, на підтвердження надання правової допомоги необхідно долучати, у тому числі, розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором. Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

Верховний Суд у своїй постанові від 13 грудня 2018 року у справі №816/2096/17 прийшов до висновку, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права, як зазначив суд попередньої інстанції. Що стосується часу, витраченого фахівцем в галузі права, то зі змісту вказаних норм процесуального права можна зробити висновок, що достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, яка саме кількість часу витрачена на відповідні дії.

У п. 26 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» та п. 23 рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України № 2» наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Із наведеного вище випливає, що сторона, яка заявляє вимогу про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, зобов`язана надати відповідні докази, які у причинно-наслідковому зв`язку підтверджують затрачений час на правову допомогу, надану в справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги та фактичну передачу виконаних адвокатом робіт, які, зокрема, можуть міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.

З матеріалів справи встановлено, що професійна правнича допомога надавалась відповідачу ОСОБА_3 адвокатом Войціховським Антоном Віталійовичем відповідно до договору про надання правової допомоги № 22/21 від 23 березня 2021 року (арк. спр. 45-46, 214-215). Договором про надання правової допомоги від 23.03.2021 р. передбачено вартість послуг роботи адвоката.

Згідно з актом приймання-передачі послуг № 1 від 23.05.2022 року за Договором (далі Акт), адвокат на виконання умов Договору виконав наступні роботи (надав наступні послуги):

1) підготовка клопотання про ознайомлення з матеріалами справи та здійснення ознайомлення з ними 1 год., вартість 1000 грн.;

2) надання консультацій по суті спору, розгляд і аналіз документів та матеріалів, вивчення сулової практики - 4 год., вартість 4000 грн.;

3)Підготовка та подання відзиву і заяви про застосування строку позовної давності 5 годин вартість 5000 грн.,

4) підготовка та подання адвокатських запитів 2 год., вартість 2000 грн.;

5) підготовка та подання клопотань про долучення доказів 1 год., вартість 1000 грн.;

6) участь адвоката у судових засіданнях 07.12.2021, 11.01.2022, 10.05.2022, 19.05.2022 4 судодні, вартість 4000, та по 500 грн за кожен із трьох днів участі в судовому засіданні за межами Луцького району, вартість 1500 грн. Розмір винагороди адвоката становить 21 000 грн.

З вищевказаного Акту та Договору до нього встановлено, що вартість наданих адвокатом Войціховським А.А. на виконання умов Договору послуг склала (до уточнення розміру витрат) 21 000 грн., які клієнт зобов`язався сплатити йому протягом 15 банківських днів з дня підписання акту наданих послуг.

На час розгляду клопотання суду не надано документів, що підтверджують сплату вказаних коштів відповідачем його представнику.

Суд погоджується з доводами представника відповідача про необхідність урахування позиції, викладеної в постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 № 922/445/19, згідно з якою витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Разом з тим, дослідивши надані докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу адвоката, суд погоджується з доводами представника позивача про те, що встановлена неспівмірність заявленого розміру витрат на професійну правничу допомогу складності справи та фактично виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), часові, витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг), обсягу наданих робіт (послуг).

Враховуючи складність цієї справи , обсяг і час наданих адвокатом послуг (одне клопотання про ознайомлення з матеріалами справи, відзив на 4 арк. з додатками на 16 аркушах, 2 клопотання про долучення доказів, адвокатські запити, заява про застосування позовної давності з додатками, участь у 4 судових засіданнях) суд вважає, що розмір витрат відповідача на правничу допомогу слід зменшити.

Відтак, виходячи із встановленої реальності участі адвоката у наданні професійної правничої допомоги у даній цивільній справі та необхідності такої, беручи до уваги обставини справи, умови укладеного договору про надання правничої допомоги, співмірність винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи, кількість судових засідань, та їх тривалість, а також беручи до уваги зазначені в п. 6 ч. 3 ст. 2 ЦПК України принципи порційності, розумності і співмірності, суд вважає за необхідне визначити розмір витрат відповідача на професійну правничу допомогу 6 000 грн., які можна вважати необхідними для відповідача, який звернувся до адвоката для надання йому професійної правничої допомоги у даній справі.

Щодо доводів про необґрунтованість дій позивача слід зазначити таке.

Відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК у разі закриття провадження у справі відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Як зазначив Верховний Суд у своїй постанові від 14.01.2021 (справа № 521/3011/18) для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідач має довести, а суд має встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив заздалегідь необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - порушення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Разом з тим, звернення позивача до суду за захистом порушеного права, а також його дії, направлені на такий захист, не можуть свідчити про зловживання ним своїми процесуальними правами, його дії, направлені на захист своїх прав, не можуть вважатися необґрунтованими та тягнути за собою його обов`язок відшкодувати понесені відповідачем витрати на правову допомогу.

За таких обставин суд не вбачає підстав для застосування положень ч.3 ст. 142 ЦПК, оскільки представником відповідача не доведено існування необґрунтованих, винних чи недобросовісних дій позивача у даній справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 13, 133, 141, 142, 258 ЦПК, суд,

п о с т а н о в и в :

Заяву ОСОБА_2 про відшкодування судових витрат з розгляду справи за позовом Свято-Миколаївського Мілецького чоловічого монастиря Волинської єпархії Української православної церкви до ОСОБА_3 , третя особа Волинська обласна рада про визнання договору купівлі-продажу недійсним задовольнити частково.

Стягнути з Свято-Миколаївського Мілецького чоловічого монастиря Волинської єпархії Української православної церкви () на користь ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) 6000 (шість тисяч) грн. 00 коп. понесених судових витрат у зв`язку з розглядом справи № 168/534/21 за позовом Свято-Миколаївського Мілецького чоловічого монастиря Волинської єпархії Української православної церкви до ОСОБА_3 , третя особа Волинська обласна рада про визнання договору купівлі-продажу недійсним.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання її тексту, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення їм відповідної ухвали суду.

Суддя О. Й. Хаврона