С О Л О М ' Я Н С Ь К И Й Р А Й О Н Н И Й С У Д М І С Т А К И Є В А
___________________________________________________________________________________________
Провадження 2/760/7832/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

І . Вступна частина

06 червня 2022 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Коробенка С.В. розглянув в порядку спрощеного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Державної казначейської служби про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконним діями та бездіяльністю співробітників Національної поліції.

ІІ. Описова частина

В серпні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з цивільним позовом, в якому просив стягнути з держави через Державну казначейську службу України за рахунок коштів державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на свою користь 85629 гривень моральної шкоди та 32041,85 гривень матеріальної шкоди, завданої незаконним діями та бездіяльністю співробітників Національної поліції України.

Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва Коробенка С.В. від 19 серпня 2020 року відкрите спрощене провадження у справі.

Свої вимоги Позивач мотивує наступним.

28 грудня 2017 року приблизно о 20.00 год. у м. Києві біля станції метро «Лісова» по вулиці Кіото Позивач, як він зазначає, був затриманий патрульними поліцейськими із застосуванням грубої фізичної сили та спеціальних засобів - «кайданок».

Приблизно о 21.50 з місця події в патрульному автомобілі у супроводі поліцейських його доправили до ТВП ГУ НП у м. Києві за адресою: вул. Мілютенка буд. 28-б, де незаконно, як зазначає Позивач, здійснили особистий огляд за відсутністю понятих, вилучили з кишень куртки та піджака документи, склали адміністративний протокол серії АА344273 за ст. 185 КУпАП. Особистий огляд проводився, як вказує Позивач, коли він знаходився в кайданках і перебував в них більше двох годин. У складанні протоколу про адміністративне затримання, наданні правової допомоги йому було відмовлено.

Зазначає, що постановою Деснянського районного суду м. Києва від 21.03.2018 по справі №754/1246/18 відносно ОСОБА_1 справу закрито за відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, зокрема, зазначено, що зі змісту постанови незрозуміло, у чому саме полягала законна вимога або розпорядження поліцейського, яку Позивач мав би виконати.

Також, як вказує Позивач, під час судових засідань було з`ясовано, що при складанні адміністративних матеріалів поліцейські ОСОБА_2 та Тущенко В.О здійснили службове підроблення шляхом внесення до них завідомо неправдивих відомостей. З`ясовані факти стали підставою для відкриття кримінального провадження №0000042. Провадження розслідується слідчим 2 слідчого відділу ТУ ДБР у м. Києві.

Отже, як вважає Позивач, службовими особами Відповідача-1 грубо порушено його права і свободи, допущені процесуальні порушення положень КУпАП та Закону України «Про Національну поліцію», що мало наслідком фальсифікацію адміністративних матеріалів шляхом внесення до них завідомо неправдивих відомостей, спричинення Позивачу легких тілесних ушкоджень, завдання моральної та матеріальної шкоди.

Внаслідок неправомірних дій працівників поліції позивачу, як він вказує, завдано такої матеріальної шкоди:

- пошкодження одягу: зимової пухової куртки темного кольору (вартість на момент придбання - 3389,00 гривень - еквівалент 189 доларів США) та піджака (вартітсь на момент придбання - 1849 гривень - еквівалент 118 доларів США), вартість яких з урахуванням змін у курсі валют еквівалентна суми в загальному розмірі 8565,00 гривень;

- понесені витрати на проведення дослідження та складання висновку спеціалістом в галузі судово-медичної експертизи Київського міського клінічного бюро судово- медичної експертизи в розмірі 273,80 гривень;

- понесені витрати на проведення соціально-психологічного дослідження та складання висновку спеціалістом в галузі психології ТОВ «ІНФО-ТЕСТ» в розмірі 3000 гривень;

- втрата передплати (авансу) на організацію і проведення новорічного корпоративного банкету у ресторані, на який Позивач з вини працівників поліції не потрапив, у розмірі 20000 гривень;

- понесені витрати на листування (поштові витрати), пов`язані з процесуальною необхідністю, в розмірі 203,05 гривень.

Таким чином, як стверджує Позивач, загальна сума відшкодування матеріальних збитків, завданих йому неправомірними діями службових осіб Відповідача-1 та їх наслідками, складає: 32041,85 грн.

Позивач також вважає, що діями працівників поліції щодо неправомірного складання відносно нього адміністративних матеріалів, яке супроводжувалось його адміністративним затриманням, йому було завдано фізичних та моральних страждань, належною компенсацією згідно з Висновком спеціаліста у галузі психології є сума в розмірі 85629,00 гривень.

Вказану суму Позивач також просить стягнути з держави через Державну казначейську службу України за рахунок коштів державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку.

09 жовтня 2020 року до суду надійшов відзив Державної казначейської служби України, в якому Відповідач-2 проти позову заперечував. Зазначив, що Казначейство жодних прав та інтересів Позивача не порушувало, не вступало з ним у правовідносини і не завдало жодної шкоди. Відтак, не може нести відповідальності за шкоду, завдану діями інших суб`єктів. Крім того, Позивач, на думку Відповідача-2 не надав належних доказів наявності моральної шкоди та її розміру.

15 жовтня 2020 року ОСОБА_1 подав відповідь на відзив Відповідача-2.

Відповідач-1 (Департамент патрульної поліції) також подав письмовий відзив на адміністративний позов, в якому проти задоволення позову теж заперечував, наполягаючи на тому, що 28 грудня 2017 року під час оформлення екіпажем відділу організації дорожнього руху УПП ДПП матеріалів про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху громадянкою Пасічною Валерією Григорівною , в їх роботу, перешкоджаючи її здійсненню, втручався ОСОБА_1 , який не реагував на законні вимоги інспектора щодо припинення чинення перешкод у здійсненні ними своїх обов`язків. У зв`язку з цим відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 КпАП України, який в подальшому розглянутий Деснянським районним судом м. Києва. Відповідач-1 стверджує, що закриття справи про адміністративне правопорушення за ст. 185 КпАП України не свідчить про завдання Позивачу будь-якої моральної шкоди.

02 листопада 2020 року до суду надійшла відповідь Позивача на відзив Департаменту патрульної поліції, в якому ОСОБА_1 виклав свої заперечення проти аргументів Відповідача-1.

06 листопада 2020 року суду надійшли заперечення Відповідача-1 на відповідь на відзив.

ІІІ. Мотивувальна частина

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом зі змісту позову встановлено, що 28.12.2017 відносно Позивача ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 КпАП України.

Постановою Деснянського районного суду м. Києва 21 березня 2018 року провадження у справі про адміністративне правопорушення було закрите у зв`язку з недоведеністю наявності в діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КпАП України.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

У статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи вказаних органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені статтями 1173 та 1174 ЦК України відповідно.

Відповідно до статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Згідно зі статтею 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

На підтвердження завдання йому матеріальної шкоди, пов`язаної з пошкодженням одягу Позивачем надано чеки про їх придбання (куртка, піджак). Разом з тим, будь-яких доказів пошкодження вказаного одягу, вини у такому пошкодженні працівників поліції, неможливості ремонту одягу Позивачем не надано.

Позивачем також не надано доказів його затримання, застосування до нього фізичного примусу тощо. На наданому Позивачем компакт-диску міститься відеозапис, з якому неможливо встановити учасників подій та їх обставини.

Що стосується вимог Позивача про відшкодування йому вартості передоплати банкету в розмірі 20000 гривень, який був замовлений ним в ресторані, то в даному випадку суд враховує наступне.

Згідно зі ст. 22 Цивільного кодексу України збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

На аркуші справи міститься розписка адміністратора ресторану «Mur Mur» від 26.12.2017 про отримання ним передоплати «за банкет 28.12.2017» в розмірі 20000 гривень. В справі немає доказів, і Позивач на них не посилається, які б свідчили про те, що вказані витрати були понесені Позивачем з вини працівників поліції. Крім того, будь-яких доказів, які б свідчили про те, що банкет не був проведений з вини працівників поліції, матеріали справи також не містять. За таких обставин, суд не вбачає причинно-наслідкового зв`язку між діями працівниками поліції і вказаними витратами Позивача. Відтак, компенсації за рахунок держави вони не підлягають.

Обгрунтовуючи вимоги про стягнення з держави вартості проведеної судово-медичної експертизи, Позивач посилається на те, що 28 грудня 2017 року до нього було неправомірно застосовано заходи фізичного примусу, внаслідок яких завдано тілесних ушкоджень.

Разом з тим будь-яких доказів застосування до Позивача сили з боку працівників правоохоронного органу в матеріалах справи немає. Згідно з Висновком спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи №2027/ж від 29.12.2017 дані обстеження свідчать про те, що після подій 28.12.2017 у ОСОБА_1 мали місце:

-садна на фоні синця на переднє-внутрішній поверхні лівого променево-зап`ясткового суглоба;

-садна на переднє-внутрішній поверхні правого променево-зап`ясткового суглоба, на заднє-внутрішній поверхні його.

Втім, жодного доказу, який би підтверджував, що вказані тілесні ушкодження спричинені внаслідок протиправних дій працівників поліції в справі немає.

Відтак, немає процесуальних підстав для покладення на Відповідачів обов`язку з відшкодування вартості вказаного дослідження.

Вимоги про відшкодування Позивачу витрат на листування в сумі 203,05 гривень також не підлягають задоволенню з огляду на відсутність належного обгрунтування зазначених витрат.

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для стягнення з Відповідачів компенсації за спричинену матеріальну шкоду.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках закриття справи про адміністративне правопорушення.

Статтею 3 вказаного Закону визначено, що відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Отже, моральну шкоду розуміють як втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне -за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Оскільки судовим рішенням, яке набрало законної сили, було закрите провадження в справі про адміністративне правопорушення, наявні передбачені законом підстави для відшкодування моральної шкоди заданої Позивачу діями працівників поліції, які полягали у безпідставному складенні протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.1,2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

В справі наявний Висновок спеціаліста у галузі психології ОСОБА_5 №31 від 10.10.2018, згідно з яким неправомірними діями поліцейських та їх наслідками ОСОБА_1 завдано істотної моральної шкоди, як підлягає відшкодуванню у розмірі 85629,00 гривень.

Аналізуючи вказаний висновок, суд звертає увагу на те, що спеціалістом при складанні вказаного висновку брались до уваги пояснення адвоката Терещенка Р.А. - представника ОСОБА_1 - про те, що Позивач був затриманий патрульними поліцейськими із застосуванням грубої сили та спеціальних засобів («кайданок»), що його було доправлено до тервідділу поліції, де незаконно здійснили особистий огляд за відсутності понятих, вилучили з кишень куртки документи, що протягом двох годин ОСОБА_1 перебував у «кайданках», у складанні протоколу про адміністративне затримання а також у наданні правової допомоги було відмовлено, що працівниками поліції було вчинене службове підроблення.

Натомість, як зазначено вище, матеріали справи не містять доказів усіх зазначених обставин, окрім факту складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно Позивача за ст. 185 КпАП України. Відтак, оцінюючи Висновок №31 від 10.10.2018 у сукупності з іншими матеріалами, наявними у справі, суд не зазначає, що викладений у ньому розрахунок моральної шкоди не може бути покладений в основу судового рішення, оскільки психотравмуючі фактори, що досліджувалися спеціалістом, не підтверджуються належними доказами. Тому і витрати понесені Позивачем на оплату вартості складання вказаного висновку не можуть бути компенсовані Відповідачами.

Враховуючи наявні у справі матеріали, суд визнає факт заподіяння Позивачу моральної шкоди діями працівниками поліції, спрямованими на безпідставне притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення проступку, передбаченого ст. 185 КпАП України.

Враховуючи характер протиправних дій, глибину фізичних та душевних страждань Позивача, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, вважає розмір позовних вимог Позивача щодо стягнення моральної шкоди завищеними.

Так, Позивачу були спричинені моральні страждання, які є наслідком притягнення його до відповідальності, вимушеного відшукання засобів правового захисту, відстоювання своєї позиції в суді, а тому керуючись засадами справедливості, добросовісності та розумності, вважає за необхідним стягнути з держави компенсацію за спричинену моральну шкоду в розмірі 1000,00 грн, що є достатньою та адекватною компенсацією.

Відповідно до статті 25 Бюджетного кодексу України Казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом.

Згідно з підпунктом 1 пункту 9 Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України рішення суду про стягнення (арешт) коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) виконується виключно центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів. Зазначені рішення передаються до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для виконання.

Відповідно до пункту 23-1 частини першої статті 2 Бюджетного кодексу України єдиний казначейський рахунок - це рахунок, відкритий центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів (далі - Казначейство України), у Національному банку України для обліку коштів та здійснення розрахунків у системі електронних платежів Національного банку України, на якому консолідуються кошти державного та місцевих бюджетів, фондів загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування та кошти інших клієнтів, які відповідно до законодавства знаходяться на казначейському обслуговуванні.

Згідно з пунктом 1 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015 року № 215 (далі - Положення), Державна казначейська служба України (Казначейство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України і який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку виконання бюджетів.

Відповідно до покладених завдань Казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішення суду (підпункт 3 пункту 4 Положення).

Згідно із пунктом 9 Положення Казначейство здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Відповідно до підпункту 14 пункту 4 Положення про головні управління Державної казначейської служби України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 12 жовтня 2011 року № 1280, Головне управління Казначейства відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішення суду.

Відповідно до частини першої статті 170 ЦК України держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Із системного аналізу наведених нормативно-правових актів вбачається, що Державна казначейська служба України, діючи від імені держави в цілому, здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Правовий статус цього органу визначається функціями з обслуговування єдиного казначейського рахунку держави, пов`язаними з консолідацією та обслуговуванням Державного бюджету України, зокрема й з безспірним списанням коштів державного бюджету.

Таким чином, належним відповідачем у цій справі є держава, яка бере участь у справі через відповідний орган (органи) державної влади. Такими органами у цій справі, зокрема є відповідний орган Казначейської служби (який відповідно до законодавства є органом, який здійснює списання коштів з державного бюджету) та орган, дії якого призвели до завдання позивачу шкоди.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 10 жовтня 2018 року у справі № 359/11706/15-ц, провадження № 61-13907св18 та від 10 січня 2019 року у справі № 532/1243/16-ц, провадження № 61-34251св18.

IV. Резолютивна частина

Керуючись статтями 22, 23, 1166, 1167, 1174, 1176 ЦК України ст. 12, 141, 81, 263, 264, 273 ЦПК України, суд вирішив:

1.Позов задовольнити частково.

Стягнути з держави через Державну казначейську службу України за рахунок коштів державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 компенсацію за спричинену моральну шкоду, завдану незаконним діями співробітників Національної поліції України, в розмірі 1000 гривень.

В іншій частині позову відмовити.

2.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

3.Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ;

Відповідач-1: Департамент патрульної поліції Національної поліції України, адреса: м. Київ, вул. Федора Ернста, 3; Ідентифікаційний номер юридичної особи 40108646;

Відповідач-2: Державна казначейська служба України, місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Бастіонна, 6, Ідентифікаційний номер юридичної особи: 37567646.

Суддя: