Справа № 629/7398/21
Провадження № 2/629/395/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.01.2022 року суддя Лозівського міськрайонного суду Харківської області Цендра Н.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , представник позивачів адвокат Литвинова Ганна Віталіївна до міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Близнюківському, Лозівському районах та м.Лозова Головного територіального управління юстиції у Харківській області про зняття арешту з усього майна боржників, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернулася до Лозівського міськрайонного суду Харківської області з позовом до міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Близнюківському, Лозівському районах та м.Лозова Головного територіального управління юстиції у Харківській області про зняття арешту з усього майна боржників.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

При цьому, в порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до ст. 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем або приватним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено ЗУ «Про виконавче провадження».

Судом встановлено, що Лозівським районним судом Харківської області від були видані виконавчі листи № 2-125, № 2-463 від 18.05.2001 р., згідно яких, солідарно стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , на користь ЛПТМ у розмірі 3096,55 грн., на користь ВУЖКГ 644,82 грн., держмито.

В рамках виконавчого провадження 27.05.2003 року державним виконавцем ВДВС Лозівського районного управління юстиції винесено постанову про арешт майна боржників ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , якою накладено арешт на приватизовану трьохкімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 та автомобіль ВАЗ 21063, державний номер НОМЕР_1 .

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 19.10.2021 ОСОБА_1 на праві власності належить, квартира за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно договору купівлі продажу від 29.03.2002 року ОСОБА_2 купила квартиру номер АДРЕСА_2 .

Відповідно до відповіді в.о. начальника Лозівського відділу ДВС у Лозівському районі Харківської області від 26.10.2021 р., на примусовому виконанні у відділі станом на 26.10.2021 не перебувають виконавчі листи № 2-125; № 2-463 від 18.05.2001 року видані Лозівським районним судом про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 боргів на користь ЛПТМ, ВУЖКГ та держави. Згідно п. 9.9 розділу 9 Порядку роботи з документами в органах Державної виконавчої служби, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 25.12.2008 № 2274/5 (в редакції, що діяла до 07.06.2017 року) строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік.

З викладеного вбачається, що позивачі є боржниками у виконавчому провадженні за виконавчими листами № 2-125; № 2-463 від 18.05.2001 та власниками майна на яке накладено арешт постановою ВДВС Лозівського районного управління юстиції від 27.05.2003, тому ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не можуть пред`являти позов про зняття арешту з майна, оскільки законом у цьому випадку передбачений інший порядок судового захисту, а саме оскарження боржником рішення, дій чи бездіяльності державного виконавця або приватного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України, що вірно врахував суд першої інстанції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Аналогічні висновки містяться в постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року № 904/51/19 (провадження № 12-122гс19), у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 24 травня 2021 року у справі № 712/12136/18 (провадження № 61-4726сво19), у постанові Верховного Суду від 24 червня 2021 року у справі № 127/11276/20 (провадження № 61-882св21) та у постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 369/3757/20 (провадження № 61-3588св21), підстави відступити від зазначених висновків судом не встановлено.

З огляду на викладене, враховуючи, що арешт накладено на майно ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , які є боржниками у виконавчому провадженні, з метою забезпечення виконання рішення суду, а тому вони не можуть виступати позивачами у цій справі й така справа не підлягає розгляду в позовному провадженні, а отже, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Керуючись ст. 255ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , представник позивачів адвокат Литвинова Ганна Віталіївна до міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Близнюківському, Лозівському районах та м.Лозова Головного територіального управління юстиції у Харківській області про зняття арешту з усього майна боржників - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, у зв`язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Наталія ЦЕНДРА