1Справа № 335/2183/22 2/335/1752/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2022 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Шалагінової А.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (письмове провадження) цивільну справу за позовом концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по оплаті за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води,

ВСТАНОВИВ:

13.04.2022 концерн «Міські теплові мережі» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по оплаті за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, мотивуючи свої вимоги тим, що у період з 01.04.2016 по 31.10.2021 позивач надавав відповідачам послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за адресою: АДРЕСА_1 , на загальну суму 24 588,48 грн., яку відповідачами сплачено не було. Претензій від відповідачів щодо якості теплової енергії за вказаний період не надходило. Просив стягнути з відповідачів суму заборгованості у зазначеному вище розмірі, а також судовий збір.

Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14.04.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи у судове засідання, встановлено строки для подання заяв по суті справи.

Копію ухвали від 14.04.2022 разом із позовною заявою з доданими до неї документами було направлено відповідачам рекомендованим листом із повідомленням. Відповідачі отримали дані матеріали 29.04.2022 (а.с. 20, 21).

Проте, у встановлений ухвалою строк відповідачі не подали відзиву на позов або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні за їх відсутності.

18.05.2022 надійшла заява відповідачів про застосування строків позовної давності, в якій просили застосувати наслідки пропуску даних строків до заборгованості з квітня 2016 р. по березень 2019 р. Також у заяві зазначали, що позовні вимоги не визнають, оскільки факт реєстрації в даному житлі 3 осіб не є підставою для стягнення нарахованих грошових коштів за позовом.

08.06.2022 надійшли письмові пояснення представника позивача, в яких заперечував проти задоволення заяви відповідачів, оскільки обов`язок з оплати послуг з теплопостачання є солідарним. Відповідачі не звертались до позивача з приводу відсутності за місцем реєстрації або із претензіями щодо якості наданих послуг. Строк позовної давності перервався здійсненням оплат відповідачами, а тому підстави для застосування наслідків його пропуску відсутні.

За урахуванням викладеного, суд вважав за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи у судове засідання на підставі наявних у справі доказів на підставі статті 279 ЦПК України.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що позивачем надавались послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_1 зареєстрований у квартирі з 05.09.1984, відповідач ОСОБА_2 - була зареєстрована у квартирі з 11.05.2000 по 30.11.2021, що підтверджується довідкою філії Концерну «Міські теплові мережі» Вознесенівського району (а.с. 7), інформацію з реєстру територіальної громади міста Запоріжжя (а.с. 15, 16).

Відповідно до довідки філії Концерну «Міські теплові мережі» щодо заборгованості за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, а також розрахунку суми заборгованості, за період з 01.04.2016 по 31.10.2021 заборгованість відповідачів за надані послуги складає 24 588,48 грн. (а.с. 7, 8-9).

Правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», який визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їх права та обов`язки.

За умовами ст. 68 Житлового кодексу України та ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» закріплено обов`язок споживача оплачувати вказані послуги.

Згідно з Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - Правила), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 за № 630, централізоване постачання гарячої води - це послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у гарячій воді, яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем гарячого водопостачання.

Відповідно до Правил, централізоване опалення - це послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири, яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання.

Таким чином, позивач є виконавцем з надання послуг з теплопостачання та надавав послуги з централізованого теплопостачання у приміщення квартири відповідачів.

Відповідно до п. 29 Правил споживач має право на несплату вартості послуг лише в разі їх ненадання виконавцем або припинення надання у встановленому порядку за письмовою заявою споживача.

Доказів ненадання виконавцем або припинення надання вказаних послуг позивачем суду не надано.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання, відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Судом встановлено, що позивач виконував свій обов`язок по наданню послуг, такі послуги позивачем надавались, відповідачі ними користувались, а тому виходячи із вищенаведених вимог законодавства відповідачі були зобов`язані своєчасно вносити плату за надані комунальні послуги.

Проте, відповідачі дані зобов`язання виконували неналежним чином, внаслідок чого утворилась заборгованість перед позивачем, у зв`язку із чим позов Концерну «Міські теплові мережі» суд вважає обґрунтованим.

Вирішуючи питання щодо розміру заборгованості, а також наявності підстав для застосування наслідків пропуску строку позовної давності, суд враховує таке.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (частини перша та друга статті 264 ЦК України). Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (частина третя вказаної статті).

Переривання перебігу позовної давності передбачає, що внаслідок вчинення певних дій (або підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку, або подання кредитором позову до одного чи кількох боржників) перебіг відповідного строку, що розпочався, припиняється. Після такого переривання перебіг позовної давності розпочинається заново з наступного дня після підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку або після подання кредитором позову до одного чи кількох боржників.

У даному випадку переривання строку позовної давності зі сплати за послуги з централізованого опалення не відбувалось, оскільки протягом спірного періоду з квітня 2016 р. по жовтень 2021 р. відповідачі взагалі не сплачували позивачеві грошові кошти за цю послугу. Зарахування на погашення боргу субсидії розміром 5 595,76 грн. у березні 2017 р., а також зазначення про зарахування суми 520,41 грн. у цьому місяці у графі розрахунку «З теплом до людей», не свідчить про переривання строку позовної давності у розумінні ч. 1 ст. 264 ЦК України. Дані суми відображені в графах «Субсидія», «З теплом до людей» розрахунку заборгованості, у той час як у графі «Сплачено» у цей період жодних сум погашення не зазначено (а.с. 7).

Щодо послуги з гарячого водопостачання, то станом на початок спірного періоду заборгованість за цю послугу взагалі була відсутня, у червні 2017 р. відповідачі сплатили 87,03 грн., проте, з березня 2017 р. за рахунок субсидії та послуги «З теплом до людей» за відповідачами рахується переплата. Заборгованість по цій послузі взагалі відсутня.

30.03.2020 Верховна Рада України прийняла Закон № 540-IX (набрав чинності 02.04.2020), який продовжив низку процесуальних та інших строків (зокрема, позовну давність) на строк дії карантину.

Зокрема, пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України було визначено, що під час дії карантину, строки, встановлені низкою статей цього Кодексу (зокрема, позовна давність), продовжуються на строк дії карантину.

За загальним правилом, визначеним у статті 58 Конституції України та статті 5 Цивільного кодексу України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності, і не мають зворотної дії у часі.

З огляду на це, сплив строків до набрання чинності Законом № 540-IX разом із відсутністю норми про зворотну дію цього закону в часі дають підстави стверджувати, що строки, які спливли до 02.04.2020, не є продовженими.

Між тим, строк позовної давності по заборгованості з оплати послуги з централізованого водопостачання і водовідведення у лютому 2017 р. спливли 20 березня 2020 р. Відповідно, строки позовної давності щодо інших розрахункових періодів (місяців) до лютого 2017 р. також спливли до моменту набрання чинності вказаним Законом, та не припадали на час дії карантину. Відтак, за позовними вимогами за період з квітня 2016 р. по лютий 2017 р. включно строк позовної давності сплинув, що є підставою для відмови в позові у цій частині вимог.

У іншій частині спірного періоду, тобто з березня 2017 р. по грудень 2021 р. строки позовної давності припадають на час дії карантину, який не закінчився у день подання позову 13.04.2021, тому на цю заборгованість поширюються приписи ст. 12 Перехідних положень до Цивільного кодексу України в частині продовження строку позовної давності на весь час дії карантину.

При цьому, суд звертає увагу, що у графі «Вихідне сальдо» станом на березень 2017 р. за відповідачами внаслідок зарахування вищезазначених сум субсидії та послуги «З теплом до людей» рахувалась заборгованість розміром 35,67 грн. за послугу з централізованого опалення, строк сплаті по якій настав 20 квітня 2017 р., і яка існувала з березня 2017 р. по листопад 2017 р. та почала збільшуватися лише у грудні 2017 р. Відтак, розмір заборгованості, визначений позивачем у розрахунку, 24 588,48 грн., є обґрунтованим, оскільки фактично ця заборгованість охоплюється періодом з березня 2017 р. по жовтень 2021 р.

Доводи відповідачів, наведені у заяві про застосування строків позовної давності, вищезазначеного розміру заборгованості не спростовують і не свідчать про відсутність в них зобов`язань з її сплати.

Отже, заборгованість в розмірі 24 588,48 грн. підлягає стягненню з відповідачів в солідарному порядку.

Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені у розмірі 2 481,00 грн. - по 1 240,50 грн. з кожного.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 263-265, 279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов концерну «Міські теплові мережі» задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь концерну «Міські теплові мережі» заборгованість за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води за період з 01 березня 2017 року по 31 жовтня 2021 року розміром 24 588 (двадцять чотири тисячі п`ятсот вісімдесят вісім) гривень 48 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь концерну «Міські теплові мережі» судові витрати зі сплати судового збору розміром 1 240 (одна тисяча двісті сорок) грн. 50 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь концерну «Міські теплові мережі» судові витрати зі сплати судового збору розміром 1 240 (одна тисяча двісті сорок) грн. 50 коп.

Рішення ухвалене за наслідками розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та складене в повному обсязі 08 червня 2022 року.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 Цивільного процесуального кодексу України:

Позивач - Концерн «Міські теплові мережі», , юридична адреса: м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, буд. 137;

Відповідач-1 - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;

Відповідач-2 - ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя А.В. Шалагінова