КОМСОМОЛЬСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
Справа № 534/136/21
Провадження № 2/534/59/22
18 квітня 2022 року м. Горішні Плавні
Комсомольський міський суд Полтавської області
в складі: головуючого судді Морозова В.Ю.
за участю секретаря судового засідання Хвіст Т.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,
Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить з урахуванням заяви про зміну предмету та підстав позову, стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача заборгованість за розпискою від 04.05.2016 у розмірі 10 250 доларів США (основного боргу), 3 % річних від простроченої суми у розмірі 813 доларів США, проценти за користування позикою у розмірі 4 877,87 доларів США та за розпискою від 27.07.2018 в розмірі 27 000 доларів США (основного боргу), 3% річних від простроченої суми в розмірі 2 474, 38 доларів США, проценти за користування позикою у розмірі 14 846,3 доларів США. Стягнути з відповідача судові витрати та витрати на правничу допомогу у розмірі 11 816 грн.
Свої позовні вимоги мотивує тим, що 04.05.2016 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики у сумі 10 250 доларів США строком до 04.06.2018, що підтверджується розпискою. 27.08.2018 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики у сумі 27 000 доларів США, строком до 23.08.2018, що підтверджується розпискою.
Розмір суми 3 % річних за договором позики від 04.05.2016 за період з 05.06.2018 по 25.01.2021 року розраховано наступним чином: 10 250 доларів США * 3 % : 365 (кількість днів у році) : 100 % * 965 (кількість днів прострочення) = 819 доларів США.
Розмір суми 3 % річних за договором позики від 27.07.2018 за період з 28.07.2018 по 16.08.2021 року розраховано наступним чином: 27 000 доларів США * 3 % : 365 (кількість днів у році) : 100 % * 1115 (кількість днів прострочення) = 2 774,38 доларів США.
Розмір процентів за договором позики від 04.05.2016 розраховано наступним чином: 10 250 доларів США * 965 (кількість днів прострочення) * 18 % (облікова ставка Національного банку України за вказаний період) : 100 % :365 (днів у році) = 4 877,87 доларів США.
Розмір процентів за договором позики від 27.07.2018 розраховано наступним чином: 27 000 доларів США * 1115 (кількість днів прострочення) * 18 % (облікова ставка Національного банку України за вказаний період) : 100 % :365 (днів у році) = 14 846,3 доларів США.
Ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області від 04.02.2022 позовну заяву за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики залишено без руху та надано позивачу десятиденний строк для усунення зазначеного в ухвалі недоліку, що починає свій перебіг з дня отримання позивачем копії даної ухвали.
18.02.2022 представником позивача подано до суду уточнення позовних вимог де надано детальний та обгрунтований розрахунок сум заборгованості. Просив також стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача заборгованість за розпискою від 04.05.2016 у розмірі 10 250 доларів США (основного боргу) та 3 % річних від простроченої суми у розмірі 812 доларів США та за розпискою від 27.07.2018 в розмірі 27 000 доларів США (основного боргу) та 3% річних від простроченої суми в розмірі 1963.97 доларів США.
У судове засідання позивач та представник позивача не прибули. Про день, час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку. Від представника позивача до суду надійшла заява, в якій просила задовольнити позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, справу розглянути у відсутність позивача та його представника. Не заперечували проти винесення заочного рішення.
Відповідач у судове засідання не з`явилась. Про день, час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку.
Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази та надавши їм правову оцінку за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, з точки зору належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, зважаючи на те, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому у цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Згідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 76 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів та показаннями свідків.
Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено, що між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір позики 04.05.2016 у сумі 10 250 доларів США строком до 04.06.2018, що підтверджується відповідною розпискою (а.с. 8).
05.01.2021 ОСОБА_2 було направлено вимогу про повернення позики (а.с. 9). ОСОБА_2 у визначений строк суму позики - не повернула, тобто прострочила виконання зобов`язання за договором позики.
У зв`язку з неповерненням відповідачем суми позики вчасно її борг складає: сума позики 10 250 доларів США, проценти за позикою 4877,87 доларів США, 3 % річних від простроченої суми заборгованості - 813 доларів США, що підтверджується розрахунком.
20.08.2021 представником позивача ОСОБА_3 подано до суду заяву про зміну предмету та підстав позову, згідно яких просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача заборгованість за розпискою від 04.05.2016 у розмірі 10 250 доларів США (основного боргу), 3 % річних від простроченої суми у розмірі 813 доларів США, проценти за користування позикою у розмірі 4 877,87 доларів США та за розпискою від 27.07.2018 в розмірі 27 000 доларів США (основного боргу), 3% річних від простроченої суми в розмірі 2 474, 38 доларів США, проценти за користування позикою у розмірі 14 846,3 доларів США. Стягнути з відповідача судові витрати та витрати на правничу допомогу у розмірі 11 816 грн.
Згідно ч. 3 ст. 49 ЦПК до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.
Таким чином, законодавцем визначено право позивача змінювати предмет позовних вимог, як складову матеріально-правової вимоги позивача до відповідача до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.
Зміна позивачем підстав і предмета позову може мати місце лише альтернативно, тому одночасна їх зміна неможлива.
Зміна предмета позову означає зміну матеріально-правової вимоги до позивача. Зміна підстави позову означає зміну обставин, якими позивач обґрунтовує свою вимогу до відповідача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається. Під збільшенням розміру позовних вимог слід розуміти збільшення суми позову за тією ж вимогою, яку було заявлено у позовній заяві.
За змістом поданої до суду заяви від 20.08.2021 вх. № 6178821-вх. (а.с. 37), позивач фактично подав заяву, якою змінив предмет позову, виклавши заявлені вимоги в новій редакції відмінній від вимог викладених у первісній заяві, а також змінені підстави позовних вимог, що є недопустимим в розрізі положень цивільного процесуального законодавства, тому суд не бере до уваги і не розглянув по суті заяву представника позивача від 20.08.2021 вх. № 6178821-вх. (а.с. 37), оскільки цією заявою всупереч ч. 3 ст. 49 ЦПК змінено і предмет і підставу позову.
Виходячи з висновків, викладених в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 року по справі №761/7978/15-ц, позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно співпадають сторони, підстава та предмет спору. Нетотожність хоча б одного з елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. Верховний Суд відзначив, що під підставами позову, які згідно із ст.49 ЦПК може змінити лише позивач, слід розуміти обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, а не самі по собі посилання позивача на певну норму закону, яку суд може замінити, якщо її дія не поширюється на дані правовідносини. Верховний Суд вказує, що якщо в процесі розгляду справи повністю змінюються підстави й предмет позову, то це слід розглядати як нові позовні вимоги, які мають бути оформлені письмовою заявою у відповідності з ЦПК України і одночасною відмовою від раніше заявлених вимог. Зокрема, такий правовий висновок надано Верховним Судом у рішенні від 13.03.2018 року в справі №916/1764/17.
Щодо розгляду позовних вимог за первісним позовом суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених Цивільним кодексом, а саме: з договорів та інших правочинів.
У силу ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Статтею 627 ЦПК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагенту та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж саму суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
За своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг.
Таким чином, у разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України, суд повинен установити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми.
На переконання суду, надана позивачем ОСОБА_1 розписка підтверджує той факт, що між сторонами по справі було укладено договір позики, згідно якого відповідач ОСОБА_2 отримала у позивача в борг 10 250 доларів США, на підтвердження якого було складено розписку.
Згідно із ст. 533 ЦК України, грошове зобов`язання має бути виконано у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у Постанові від 16.01.2019 р. у справі №373/2054/16-ц, згідно якого Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.
Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству.
У матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач ОСОБА_2 виконала свої зобов`язання за договором позики від 04.05.2016 та повернула грошові кошти взяті у борг.
Таким чином відповідач ОСОБА_2 не виконала взяті на себе зобов`язання за договором позики від 04.05.2016 та не повернула отримані нею в якості позики гроші, чим порушила умови договору, що в свою чергу призвело до неналежного виконання передбаченого ст. 526 ЦК України обов`язку та настання відповідних правових наслідків для позичальника.
Відповідно до загального правила на кредитора (позикодавця) покладається обов`язок підтвердити прийняття виконання. Позикодавець, як кредитор, повинен видати позичальнику розписку в отриманні виконання або повернути отриманий при укладенні договору борговий документ. Згідно до ч. 3 ст. 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася.
Отже, грошові кошти за розпискою від 04.05.2016 в сумі 10 250 доларів США повинні бути стягнені з відповідача на користь позивача.
Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 3 % від суми боргу за кожен день прострочення.
Згідно з ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Зі змісту ч. 2 ст. 625 ЦК України випливає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року по справі № 373/2054/16-ц вказала, що оскільки стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3% річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. У ч.2 ст. 625 ЦК України прямо зазначено, що 3% річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення. Тому при обрахунку 3% річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України.
Отже, 3% річних розраховуються з урахуванням боргу у розмірі 10 250 доларів США, помноженого на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання, а саме з 05.06.2018.
Оскільки на день подачі позову боргове зобов`язання не виконане, 3% річних за період з 05.06.2018 по 25.01.2021 становлять (813 доларів США (сума заборгованості) х 0,03 (розмір проценту за кожен день прострочення) / 365 х 965 (кількість днів прострочення) = 813 доларів США.
З урахуванням того, що на час розгляду справи судом відповідачем не надано даних, що свідчать про погашення суми боргу, з огляду на те, що зобов`язання відповідачем не виконується належним чином, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги, стягнувши з відповідача суму заборгованості за договором позики від 04.05.2016 року з урахуванням 3% річних у розмірі 813 доларів США.
Окрім того, позивач просить стягнути з відповідача проценти за користування позикою на рівні облікової ставки НБУ у розмірі 4 877 долари США.
Під час вирішення питання про можливість нарахування та стягнення процентів від суми позики у розмірі, визначеному на рівні облікової ставки НБУ, згідно із частиною першою статті 1048 ЦК України, необхідно мати на увазі, що такі проценти нараховуються у разі: 1) якщо у договорі позики не зазначені проценти або не вказано, що він безпроцентний; 2) предметом договору позики є грошові кошти у національній валюті України - гривні; 3) період нарахування процентів від суми позики - є період дії договору позики в межах строку, протягом якого позичальник може правомірно не сплачувати кредитору борг (що відбувається у разі повернення боргу періодичними платежами), оскільки на період після закінчення цього строку позика не надавалась.
Позивач просить стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 гривень.
Відповідно до ч.1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частин першої - шостої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Суд дійшов висновку про стягнення витрат на правничу допомогу частково, у тій частині, у якій він прийняв рішення, розглянувши позов поданий до суду 01.02.2021, за фактично виконану роботу та відповідно до розрахунку а.с. 49: 04.01.2021 - 500 грн., 05.01.2021 - 500 грн., 05.01.2021 - 500 грн., 25.01.2021 - 1 500 грн., що дорівнює 3 000 грн.
Суд дійшов висновку про відмову у стягненні іншої частини правничої допомоги, оскільки вона стосується роботи представника позивача, щодо зміни предмета і підстави позову одночасно заявою від 20.08.2021, всупереч. ч. 3. ст. 49 ЦПК України, які суд не взяв до уваги і не розглянув по суті.
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України та стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 8, 9, 10, 18, 141, 223, 247, 258, 264, 265, 268, 280, 352-356 ЦПК України,
ст.ст. 11, 509, 526, 530, 543 ЦК України, Постановою від 16.01.2019 у справі №373/2054/16-ц Великої Палати Верховного Суду, суд, -
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , паспорт серії НОМЕР_1 виданий Автозаводським РВ КМУ УМВС України в Полтавській області, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 заборгованість за розпискою від 04.05.2016 в розмірі 10 200 доларів США (основного боргу), 3% річних від простроченої суми в розмірі 813 доларів США, проценти за користування позикою в розмірі 4 877, 87 доларів США.
Стягнути з ОСОБА_2 , паспорт серії НОМЕР_1 виданий Автозаводським РВ КМУ УМВС України в Полтавській області, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 понесені судові витрати в сумі 908 грн та витрати на правничу в розмірі 3 000 грн.
У іншій частині позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Полтавського апеляційного суду через Комсомольський міський суд Полтавської області.

Відповідно до п. 3 розділ ХII «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Повне ім`я позивача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Повне ім`я відповідача: ОСОБА_2 , паспорт серії НОМЕР_1 виданий Автозаводським РВ КМУ УМВС України в Полтавській області, адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя В`ячеслав МОРОЗОВ