Справа № 204/5314/21
Провадження № 2-др/204/14/22
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2022 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Мащук В.Ю.,

при секретарі Гринюк Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк», треті особи Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 березня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк», треті особи Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задоволено. Виконавчий напис від 06 серпня 2019 року за реєстровим № 2341, що вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною, про стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» заборгованості у сумі 2570195 грн. 54 коп., визнано таким, що не підлягає виконанню. Вирішено питання щодо стягнення судових витрат, а саме з відповідача на користь позивача стягнуто судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1362 грн.

30 травня 2022 року до суду від ОСОБА_1 надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій просив ухвалити додаткове рішення по справі, яким стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 витрат на правову допомогу адвоката в сумі 9000 грн.

В обґрунтування заяви зазначено, що 01 березня 2022 року судом було винесено рішення по справі. Вирішивши справу по суті позовних вимог, судом в рішенні не відображено питання про відшкодування витрат на правову допомогу. Позивачем здійснено оплату правової допомоги адвоката, що відповідно до ст. 79 ЦПК України є судовими витратами по справі, та відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Позивач в судовому засіданні подану заяву підтримав, просив суд винести додаткове рішення у справі стягнути на його користь понесені витрати на правову допомогу.

Представник відповідача АТ КБ «ПриватБанк», третя особа - Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду заяви повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч. 4 ст.270 ЦПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Вислухавши позивача в судовому засіданні, вивчивши подану заяву, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 березня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк», треті особи Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задоволено. Виконавчий напис від 06 серпня 2019 року за реєстровим № 2341, що вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною, про стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» заборгованості у сумі 2570195 грн. 54 коп., визнано таким, що не підлягає виконанню. Стягнуто з Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приват Банк» (код ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені судові витрати на оплату судового збору у сумі 1362 (одна тисяча триста шістдесят дві) грн. (арк.с.108-114).

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України у резолютивній частині рішення суду зазначається розподіл судових витрат.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Отже, з аналізу ст. 137 ЦПК України вбачається, що розмір витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката має стягуватись на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості.

Згідно роз`яснень, наведених у п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року №10 визначено, що підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді регламентовано ЦПК України. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені.

Відповідно до ч. 1 ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Судом встановлено, що позивачу правничу допомогу у вказаній справі надавав адвокат Ішханян А.Р., що підтверджується Договором про надання правової допомоги від 16 вересня 2021 року (арк.с.120-122).

Однак, стороною позивача під час розгляду справи судом до ухвалення рішення не було подано будь-яких доказів на підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу та не було зроблено будь-яких заяв про те, що позивач поніс витрати на правничу допомогу. При цьому, суд звертає увагу, що подані позивачем разом з заявою про винесення додаткового рішення документи на підтвердження витрат на правову допомогу датовані 12 липня 2021 року прибутковий касовий ордер, 11 листопада 2021 року Акт прийому передачі наданих послуг № 1, 10 липня 2021 року договір № 10/07/2021 про надання правової допомоги (ар.к.118,119,120-122). Отже, позивач до подання ним позову був обізнаний про понесені ним витрати та їх розмір. У позовній заяві позивач також не просив стягнути з відповідача на його користь витрати на правничу допомогу. Всі заявлені ОСОБА_1 під час розгляду справи позовні вимоги, які були предметом позову у справі, були вирішені судом.

Також суд зазначає, що позивач не скористався своїм процесуальним правом, передбаченим ч. 8 ст.141 ЦПК України та у п`ятиденний строк після ухвалення судом рішення, не звернувся до суду з заявою про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та не подав відповідних доказів.

Заява позивача про ухвалення додаткового рішення з доданими до неї документами, в якій він просить стягнути з відповідача на його користь витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 9000 грн., була подана позивачем до суду лише 30 травня 2022 року, тобто після спливу встановленого законом процесуального строку на подання відповідних доказів щодо розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Однак, позивачем не заявлено про поновлення строку для подання доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу. Про поважність причин неподання у встановлений законом строк доказів на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу позивачем у заяві про ухвалення додаткового рішення також не зазначено.

Відповідно до ч. 1 ст.126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Отже, неподання у встановлений законом строк доказів належного підтвердження обсягу наданої позивачу правничої допомоги та вартості наданих адвокатом послуг є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Таким чином, так як під час розгляду справи у встановлений законом строк позивачем не було подано доказів на підтвердження понесення ним витрат на правничу допомогу та не було зроблено будь-яких заяв про те, що позивач поніс витрати на правничу допомогу, враховуючи, що докази щодо розміру понесених витрат на правничу допомогу подані після закінчення процесуального строку встановленого законом, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви позивача про ухвалення додаткового рішення слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.141, 270 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити в прийнятті додаткового рішення за заявою ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк», треті особи Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Суддя В.Ю. Мащук