Справа № 503/214/22
Провадження № 2/503/144/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2022 року Кодимський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Калашнікової Т.О.,

при секретарі судового засідання Поліковській О.І.,

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в м.Кодима цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кодимської міської ради Одеської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документа та визнання права на земельну частку (пай),

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Кодимської міської ради Одеської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документа та визнання права на земельну частку (пай), розміром 3,9 умовних кадастрових гектарів на території Кодимської міської ради Подільського району Одеської області за межами с.Лабушне (раніше територія Лабушненської сільської ради Кодимського району Одеської області), посвідчене сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ОД-12 № 0213919, вказуючи, що право на земельну частку (пай) належало ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач являється спадкоємцем за заповітом та прийняв спадщину. Однак не може її оформити в зв`язку з тим, що в правовстановлюючих документах на спадкове майно ім`я власника помилково зазначено « ОСОБА_3 », хоча вірно « ОСОБА_4 ». Крім того, оригінал сертифікату, яким було посвідчене право на земельну частку (пай) був втрачений. В зв`язку із вказаними причинами нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, тому він не може захистити своє порушене право в позасудовому порядку.

В підготовче засідання позивач не з`явився, від його представника надійшла заява про підтримання позовних вимог та розгляд справи без їх участі.

Представник відповідача в підготовче засідання не з`явився, надавши до суду клопотання в якому просить розглянути справу у його відсутність. Позовні вимоги визнає.

Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч.2ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши та оцінивши письмові докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 . Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.8).

До складу спадкового майна увійшло право на земельну частку (пай), розміром 3,9 умовних кадастрових гектарів на території Кодимської міської ради Подільського району Одеської області за межами с.Лабушне (раніше територія Лабушненської сільської ради Кодимського району Одеської області), посвідчене сертифікатом серії ОД-12 №0213919, виданим Кодимською РДА 27.08.1996 року.

Пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що правила книги шостої Цивільного кодексу України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 01 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців.

Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року п. 1 у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні норми ЦК УРСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Як встановлено судом, спадщина після смерті ОСОБА_2 відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 , а тому необхідно застосовувати норми ЦК УРСР 1963 року.

Положеннями частин 1 та 2 ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визначено, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Стаття 548 ЦК УРСР (1963 р.) передбачає, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до Кодимської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. За його заявою заведена спадкова справа №376/2021 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , що підтверджується листом державного нотаріуса Кодимської районної державної нотаріальної контори Налдіної М.М. №189/02-14 від 28.04.2022 року. Ця обставина вказує на те, що ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст.560 ЦК УРСР спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину.

Судом встановлено, що 24.07.1992 року ОСОБА_2 склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Лабушненської сільської ради Кодимського району Одеської області, яким усе своє майно заповіла ОСОБА_1 (а.с.9). Однак, нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з відсутністю необхідних правовстановлюючих документів та через розбіжність в написанні імені спадкодавця в наданих копіях документі, рекомендовано звернутися до суду. Ця обставина підтверджується листом №1224/02-14 від 22.12.2021 року (а.с.12). Правовстановлюючі документи на спадкове майно були втрачені, про що було розміщено оголошення в газеті «Вісті Кодимщини» №3(11030) від 15.01.2022 року (а.с.13).

За положеннями п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до листа ВСУ від 01.01.2012р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в разі, якщо установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше.

Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.95 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» встановлено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

В абзаці 2 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7 зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Відповідно до абз.3 п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Водночас, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 22.09.2021 року, у справі №227/3750/19, вказав, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа має право звернутися до суду за правилами позовного провадження. При цьому, належним способом захисту прав спадкоємця є визнання за ним права власності на спадкове майно в судовому порядку, оскільки існують перешкоди для оформлення спадщини в нотаріальному порядку.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України та п. 3.14 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 із наступними змінами та доповненнями, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, прийняття і відмова від прийняття спадщини може мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкодавець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину.

Відповідно до п. 37 Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень ч.1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Відповідно до п. 3 Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 оскільки спір про визнання права власності на нерухоме майно - є спором про спадкування, належним відповідачем у зазначених спорах є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності відповідна територіальна громада.

Враховуючи, що позивачу відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, то відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» його позовні вимоги підлягають судовому розгляду.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 підлягають задоволенню. Крім того, відповідач визнав позов у повному обсязі, і таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що з урахуванням положень ч.4 ст.206 ЦПК України, надає суду підстави для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 264, 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Кодимської міської ради Одеської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документа та визнання права на земельну частку (пай) задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_2 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 , сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ОД-12 №0213919, виданого Кодимською райдержадміністрацією Одеської області.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , в порядку спадкування за заповітом право на земельну частку (пай) розміром 3,9 умовних кадастрових гектарів на території Кодимської міської ради Подільського району Одеської області за межами с.Лабушне (раніше територія Лабушненської сільської ради Кодимського району Одеської області), яке на підставі втраченого сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД-12 №0213919 належало ОСОБА_2 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення тексту рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Судове рішення складено 04 травня 2022 року.

Суддя Т.О. Калашнікова