КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи № 760/5899/20 Головуючий у суді першої інстанції - Кушнір С.І.
Номер провадження № 22-ц/824/3708/2022 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

за участю секретаря - Владімірової О.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та за апеляційною скаргою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лановенко Людмили Олегівни, подану представником ОСОБА_2 , на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 19 серпня 2021 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лановенко Людмили Олегівни, заінтересована особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», ОСОБА_3 , -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Л.О., заінтересована особа: ТОВ «ОТП Факторинг Україна», в якій просить:

1) визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Л.О. щодо:

- зміни стягувача за виконавчими листами Солом`янського районного суду м. Києва №760/15877/13-ц від 20 січня 2020 року, а саме: змінити стягувача з ТОВ «ОТП Факторинг» на ТОВ «ОТП Факторинг Україна»;

- прийняття постанови від 12 лютого 2020 року №61052683, після об`єднання двох виконавчих проваджень №61052253 та №61052683 у зведене виконавче провадження №61053192;

- проведення оцінки нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , яка зареєстрована на ОСОБА_1 ;

2) скасувати постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Л.О.:

- від 23 січня 2020 року №61052683 про відкриття виконавчого провадження;

- від 23 січня 2020 року №61052683 про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження;

- від 23 січня 2020 року №61052683 про арешт майна боржника;

- від 12 лютого 2020 року №61052683 про визначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні.

Вимоги скарги обґрунтовував тим, що приватний виконавець визначив стягувачем ТОВ «ОТП Факторинг Україна», незважаючи на те, що в постанові Київського апеляційного суду від 23 травня 2019 року у справі № 760/15877/13-ц визначено стягувачем саме ТОВ «ОТП Факторинг». Отже, на думку скаржника, дії приватного виконавця щодо самостійного, без рішення суду, заміни стягувача коштів, є неправомірним.

Крім того зазначав, що незважаючи на об`єднання виконавчих проваджень № 61052253, № 61052683 у зведене виконавче провадження № 61053192, приватним виконавцем після 23 січня 2020 року продовжувались виконавчі дії не в рамках зведеного виконавчого провадження, а у виконавчому провадженні № 61052683, у зв`язку з чим, дії приватного виконавця щодо прийняття постанови від 12 лютого 2020 року № 61052683 про призначення суб`єкта оціночної діяльності є протиправними, а така постанова підлягає скасуванню.

Також скаржник вважає, що дії приватного виконавця щодо проведення оцінки без дотримання вимог ч. 1 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» та ч. 1 ст. 10 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» є неправомірними.

Крім того, ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Л.О., заінтересована особа: ТОВ «ОТП Факторинг Україна», в якій просив:

- визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Л.О. щодо прийняття постанови від 14 квітня 2020 року №61052683 про закінчення виконавчого провадження;

- скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Л.О. від 14 квітня 2020 року № 61052683 про закінчення виконавчого провадження;

- визнати протиправною бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Л.О., яка полягає у невчиненні дій щодо скасування своєї постанови від 14 квітня 2020 року №61052683 про закінчення виконавчого провадження та не прийняття нової постанови про повернення ТОВ «ОТП Факторинг Україна» виконавчого листа в порядку, передбаченому п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження»;

- зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Л.О. розглянути заяву ТОВ «ОТП Факторинг Україна» від 13 квітня 2020 року про повернення виконавчого листа, якою було відкликано заяву ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про закінчення виконавчого провадження в порядку п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», та прийняти постанову у відповідності до вимог п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Скаржник вказував, що підставою для винесення приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Лановенко Л.О. постанови від 14 квітня 2020 року №61052683 про закінчення виконавчого провадження було надходження на адресу офісу приватного виконавця заяви стягувача про фактичне виконання рішення боржником.

Однак зазначав, що він не сплачував як ТОВ «ОТП Факторинг Україна» так і приватному виконавцю Лановенко Л.О. коштів на виконання постанови Київського апеляційного суду від 23 травня 2019 року у справі № 760/15877/13-ц та виконавчих листів № 760/15877/13-ц, виданих 20 січня 2020 року Солом`янським районним судом м. Києва, що не відповідає обставинам, зазначеним у постанові приватного виконавця.

Скаржник зазначав, що 20 травня 2020 року він отримав від приватного виконавця Лановенко Л.О. лист від 15 травня 2020 року у якому виконавцем зазначено, що 14 квітня 2020 року на поштову адресу приватного виконавця від представника стягувача ТОВ «ОТП Факторинг Україна» надійшла заява про повернення виконавчого документа стягувачу, в якому представником стягувача повідомлено про фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом виконавчим листом № 760/15877/13-ц від 20 січня 2020 року про стягнення заборгованості у розмірі 846 988,40 грн. При цьому виконавцем зазначено, що оскільки погашення заборгованості здійснювалось безпосередньо на розрахунковий рахунок стягувача, тому інших даних про погашення заборгованості приватний виконавець не мав.

Крім того, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» своїм листом від 04 травня 2020 року № 10602, направленого на адресу скаржника, фактично визнало, що ним помилково було подано заяву про закінчення виконавчого провадження в порядку п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», яку в подальшому було відкликано направленою поштою приватному виконавцю Лановенко Л.О. заявою від 13 квітня 2020 року про повернення виконавчого листа в порядку п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», тому на думку скаржника, фактичне виконання ним рішення суду відсутнє, а отже і підстав для закінчення виконавчого провадження та стягнення суми основної винагороди приватного виконавця.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 24 червня 2020 року було вирішено об`єднати в одне провадження цивільну справу №760/5899/20 за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лановенко Л.О., заінтересована особа: ТОВ «ОТП Факторинг Україна» зі справою №760/12615/20 за скаргою ОСОБА_1 на дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лановенко Л.О., заінтересована особа: ТОВ «ОТП Факторинг Україна», присвоївши об`єднаній справі № 760/5899/20 (провадження №4-с/760/119/20).

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 19 серпня 2021 року скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лановенко Л.О. щодо прийняття постанови від 14 квітня 2020 року про закінчення виконавчого провадження № 61052683 з примусового виконання виконавчого листа № 760/15877/13-ц, виданого 20 січня 2020 року.

Скасовано постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лановенко Л.О. від 14 квітня 2020 року про закінчення виконавчого провадження № 61052683.

В іншій частині вимог скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу та посилався на порушення судом вимог законодавства в частині відмови у задоволенні вимог скаржника.

Так, апелянт ОСОБА_1 вказує, що висновок суду проте, що ТОВ «ОТП Факторинг Україна» мало перед звернення до приватного виконавця Лановенко Л.О. найменування ТОВ «ОТП Факторинг» та твердження суду про нібито зміну назви такою юридичною особою перед зверненням до приватного виконавця є безпідставним, оскільки до суду у справі №760/15877/13-ц з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості зверталось саме ТОВ «ОТП Факторинг Україна», рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 03 серпня 2018 року у вказаній справі відмовлено вже ТОВ «ОТП Факторинг». Крім того, постановою Київського апеляційного суду від 23 травня 2019 року у зазначеній вище справі частково задоволені вимоги ТОВ «ОТП Факторинг».

Постановою Верховного Суду від 16 грудня 2019 року у вказаній справі постанову Київського апеляційного суду від 23 травня 2019 року залишено без змін.

ОСОБА_1 наголошує, що згідно інформації, яка розміщена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» зареєстровано 19 жовтня 2009 року, при цьому відсутня інформація про те, що ТОВ «ОТП Факторинг Україна» раніше мало найменування - ТОВ «ОТП Факторинг», а приватним виконавцем Лановенко Л.О. за час розгляду судом скарг на підтвердження правомірності своїх дій не було надано доказів того, що ТОВ «ОТП Факторинг Україна» раніше мало найменування - ТОВ «ОТП Факторинг». Тобто незрозумілим є на підставі яких доказів прийшов суд до висновку, що стягувачем було змінено найменування, при цьому код юридичної особи в ЄДРПОУ залишився незмінним, що в свою чергу не тягне за собою процедуру заміни сторони стягувана у виконавчому провадженні, оскільки у матеріалах справи відсутні будь які докази такого.

Також апелянт посилається на те, що відповідно до абзацу другого ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім`я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження.

Підсумовуючи, ОСОБА_1 вказує, що виконавчі листи №760/15877/13-ц від 20 січня 2020 року видано на користь саме ТОВ «ОТП Факторинг», а не ТОВ «ОТП Факторинг Україна».

Крім того вважає, що з нього безпідставно стягнуто винагороду приватного виконавця так як нібито дійсно він виконав постанову Київського апеляційного суду від 23 травня 2019 року у справі №760/15877/13-ц.

Апелянт наголошує, що 23 січня 2020 року приватним виконавцем Лановенко Л.О. прийнято постанову про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження, яким об`єднано виконавчі провадження №61052253, №61052683 у зведене виконавче провадження №61053192, а тому всі дії мали вчинятись в рамках зведеного виконавчого провадження, й прийняття в подальшому постанови від 11 лютого 2020 року №61052683 про опис та арешт майна (коштів) боржника, постанови від 12 лютого 2020 року №61052683 про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання, а також проведення оцінки нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 - були незаконними та вчиненими з порушенням норм Закону України «Про виконавче провадження».

ОСОБА_1 вважає, що судом першої інстанції не надано обґрунтування мотивів відмови у задоволенні решти його вимог, внаслідок чого фактично ОСОБА_1 опинився в ситуації, коли з одного боку постанова про закінчення виконавчого провадження скасована, виконавче провадження не відновлено, приватний виконавець Лановенко Л.О. не вирішила питання щодо повернення виконавчого листа у відповідності до вимог п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», а з іншого боку з нього стягнуто винагороду приватного виконавця та витрати виконавчого провадження, як нібито ним сплачено заборгованість за постановою Київського апеляційного суду від 23 травня 2019 року у справі №760/15877/13-ц.

Враховуючи наведене в апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 19 серпня 2021 року у справі №760/5899/20 в частині відмови у задоволені вимог його скарги та ухвалити нове рішення в цій частині про задоволення вимог скарги.

Також не погоджуючись із постановленою ухвалою суду першої інстанції від 19 серпня 2021 року, представник приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лановенко Л.О. - Коваль Р.О. подав апеляційну скаргу, відповідно до якої вказує, що на момент винесення постанови від 14 квітня 2020 року про закінчення виконавчого провадження №61052683 у приватного виконавця Лановенко Л.О. були достатні підстави для прийняття рішення про закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 4.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» та закон не передбачає можливості і права виконавця витребувати будь-які інші документи чи відомості від сторін для вирішення їх заяви по суті у разі надходження такої, для прикладу, від стягувана про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з фактичним розрахунком боржника. Тому, жодних протиправних дій приватного виконавця Лановенко Л.О. щодо винесення постанови та закінчення виконавчого провадження №61052683 допущено не було.

Крім того, вказаною вище постановою не порушено жодного права скаржника, а отже, в судовому порядку не може бути захищене чи відновлене будь-яке право особи й судом першої інстанції при прийнятті в частині задоволення вимог ОСОБА_1 не було враховано, що внаслідок закінчення виконавчого провадження жодним чином не погіршилося його правове становище, а відновлення його прав неможливе внаслідок скасування постанови про закінчення виконавчого провадження.

Так, як приклад свого порушеного права заявник помилково вказував на те, що зазначення про фактичне виконання рішення у повному обсязі породжує в нього обов`язок на сплату основної винагороди приватного виконавця, оскільки незалежно від підстави закінчення виконавчого провадження, у разі якщо основну винагороду приватного виконавця не було стягнуто за час примусового виконання рішення - незалежно від підстав закінчення виконавчого провадження - постанова про їх стягнення виноситься в окреме провадження.

Тому, приватний виконавець вважає, що підстави закінчення виконавчого провадження жодним чином не впливають на стягнення основної винагороди, а відсутність порушеного права особи, як і неможливість його відновлення судовим рішенням є підставою для відмови у задоволенні скарги.

З врахуванням наданих в апеляційній скарзі пояснень, приватний виконавець Лановенко Л.О. просить скасувати ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 19 серпня 2021 року в частині задоволення вимог скарги ОСОБА_1 та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні скарги.

13 січня 2022 року на адресу апеляційного суду надійшов відзив від ОСОБА_1 на апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лановенко Л.О., відповідно до якого вважає таку апеляційну скаргу безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції в частині задоволення вимог скарги ОСОБА_1 такою, що має бути залишена без змін.

ОСОБА_1 вказує, що обов`язковою умовою для винесення постанови про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» є те, що на рахунок органу державної виконавчої служби або приватного виконавця надійшли кошти, стягнуті з боржника достатні для задоволення вимог стягувача, стягнення виконавчого збору чи винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника. Тому у приватного виконавця Лановенко Л.О. були відсутні правові підстави для винесення постанови від 14 квітня 2020 року у ВП №31052683 про закінчення виконавчого провадження на підставі вказаного вище пункту без наявності підтвердження надходження коштів на її рахунок.

Твердження представника приватного виконавця про те, що закон не передбачає можливості та прав виконавця витребувати будь-які інші документи чи відомості від сторін для вирішення їх заяви по суті у разі надходження такої заяви не відповідає дійсності, адже відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню.

ОСОБА_1 зазначає, що через винесення приватним виконавцем незаконних постанов у виконавчих провадженнях, він був вимушений додатково захищати свої права, вчиняти додаткові дії, нести додаткові матеріальні витрати, а тому твердження, що оскаржуваною постановою про закінчення виконавчого провадження не було порушено прав ОСОБА_1 не відповідає дійсності та обставинам справи.

Разом з тим, ОСОБА_1 посилається на п. 19 Постанови №643 «Про затвердження Порядку виплати винагород державним виконавцям та їх розмірів і розміру основної винагороди приватного виконавця», затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 08 вересня 2016 року, відповідно до якого приватний виконавець, який забезпечив повне або часткове виконання виконавчого документа майнового характеру одержує основну винагороду у розмірі 10 відсотків від стягнутої ним суми, а з цього слідує, що стягнення суми винагороди приватного виконавця з ОСОБА_1 є неправомірним, враховуючи, що жодних коштів боржником не було надано в рахунок виконання рішення.

При апеляційному розгляді справи ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 підтримали доводи, викладені в поданій ОСОБА_1 апеляційній скарзі, та заперечили щодо доводів, зазначених в апеляційній скарзі, поданій приватним виконавцем.

Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Лановенко Л.О. при апеляційному розгляді підтримала доводи, викладені в поданій нею апеляційній скарзі, та заперечили щодо доводів, викладених в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , та просила скаргу останнього залишити без задоволення, а подану нею апеляційну скаргу задовольнити, оскільки дії нею вчинялися у відповідності до норм Закону України «Про виконавче провадження» та з дотриманням «Інструкції зорганізації примусового виконання рішень», затвердженої наказом Міністерства юстиції України.

Зацікавлена особа - ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до суду апеляційної інстанції не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши доводи учасників справи, які з`явилися на розгляд вказаної справи, дослідивши обставини справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів поданих апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для їх задоволення, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції при розгляді вказаної справи встановив, що постановою Київського апеляційного суду від 23 травня 2019 року у справі №760/15877/13-ц стягнуто з ОСОБА_5 на користь ТОВ «ОТП Факторинг» (код ЄДПОУ 36789421) заборгованість за кредитним договором №ML-009/446/2007 від 29 листопада 2007 року в сумі 846988,40 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 6475,10 грн.

20 січня 2020 року Солом`янським районним судом міста Києва видано виконавчий лист № 760/15877/13-ц про стягнення з ОСОБА_5 на користь ТОВ «ОТП Факторинг» (код ЄДПОУ 36789421) заборгованості за кредитним договором №ML-009/446/2007 від 29 листопада 2007 року в сумі 846988,40 грн.

20 січня 2020 року Солом`янським районним судом міста Києва видано виконавчий лист № 760/15877/13-ц про стягнення з ОСОБА_5 на користь ТОВ «ОТП Факторинг» (код ЄДПОУ 36789421) витрат по сплаті судового збору в сумі 6475,10 грн.

23 січня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Лановенко Л.О. відкрито виконавче провадження № 61052683 про стягнення з ОСОБА_5 на користь ТОВ «ОТП Факторинг» (код ЄДПОУ 36789421) заборгованості за кредитним договором №ML-009/446/2007 від 29 листопада 2007 року в сумі 846988,40 грн.

23 січня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Лановенко Л.О. відкрито виконавче провадження № 61052253 про стягнення з ОСОБА_5 на користь ТОВ «ОТП Факторинг» (код ЄДПОУ 36789421) витрат по сплаті судового збору в сумі 6475,10 грн.

23 січня 2020 року постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лановенко Л.О. з ОСОБА_5 стягнуто основну винагороду у виконавчому провадження № 61052683 у сумі 84698,84 грн., в яку постановою від 14 квітня 2020 року внесено виправлення щодо набрання нею чинності та строку пред`явлення до примусового виконання.

23 січня 2020 року постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лановенко Л.О. з ОСОБА_5 стягнуто основну винагороду у виконавчому провадження № 61052253 у сумі 647,51 грн., в яку постановою від 14 квітня 2020 року внесено виправлення щодо набрання нею чинності та строку пред`явлення до примусового виконання.

23 січня 2020 року постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лановенко Л.О. у виконавчому провадженні № 61052683 накладено арешт на грошові кошти ОСОБА_1 на всіх банківських рахунках.

23 січня 2020 року постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лановенко Л.О. у виконавчому провадженні № 61052683 накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_1

23 січня 2020 року постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лановенко Л.О. виконавчі провадження № 61052683 та № 61052253 об`єднано у зведене виконавче провадження № 61053192.

11 лютого 2020 року постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лановенко Л.О. у виконавчому провадженні № 61052683 описано та накладено арешт на майно, а саме: квартиру АДРЕСА_2 .

12 лютого 2020 року постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лановенко Л.О. у виконавчому провадженні № 61052683 призначено суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання ТОВ «Євроексперт Груп» для здійснення оцінки описаного та арештованого майна, а саме: квартири АДРЕСА_2 .

Із матеріалів вказаної справи також вбачається, що 10 квітня 2020 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «ФК «Інвест Кредо» укладено договір факторинг за умовами якого ТОВ «ОТП Факторинг Україна» передало, а ТОВ «ФК «Інвест Кредо» прийняло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № ML-009/446/2007 від 29 листопада 2007 року (а.с.131-135 т.3).

Цього ж дня, 10 квітня 2020 року, ТОВ «ФК «Інвест Кредо» уклало договір відступлення права вимоги (цесії) із ОСОБА_3 за умовами якого ТОВ передало ОСОБА_3 право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №ML-009/446/2007 від 29 листопада 2007 року на загальну суму 846988,40 грн. (а.с.137-141 т.3).

14 квітня 2020 року постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лановенко Л.О. у виконавчому провадженні № 61052683 визначено розмір додаткових витрат у сумі 10 000 грн.

14 квітня 2020 року представник стягувача ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернувся до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лановенко Л.О. із заявою, в якій повідомляв про фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом ВЛ № 760/15877/13-ц виданого 20 січня 2020 року про стягнення з ОСОБА_5 заборгованості у розмірі 846988,40 грн. Крім того, просив повернути невикористаний авансовий внесок.

14 квітня 2020 року представник стягувача ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернувся до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лановенко Л.О. із заявою (вх.№ 5234), в якій повідомляв про фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом ВЛ № 760/15877/13-ц виданого 20 січня 2020 року про стягнення з ОСОБА_5 заборгованості у розмірі 6475,10 грн. Крім того, просив повернути невикористаний авансовий внесок.

14 квітня 2020 року постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лановенко Л.О. виконавче провадження № 61052683 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 846988,40 грн. виведено із зведеного виконавчого провадження № 61053192.

14 квітня 2020 року постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лановенко Л.О. на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» закінчено виконавче провадження № 61052683 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 846988,40 грн., припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення. При цьому витрати виконавчого провадження та основна винагорода приватного виконавця не стягнута.

14 квітня 2020 року постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лановенко Л.О. виконавче провадження № 61052253 про стягнення з ОСОБА_1 6475,10 грн. виведено із зведеного виконавчого провадження № 61053192.

14 квітня 2020 року постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лановенко Л.О. на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» закінчено виконавче провадження № 61052253 про стягнення з ОСОБА_1 6475,10 грн., припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення. При цьому витрати виконавчого провадження та основна винагорода приватного виконавця не стягнута.

27 листопада 2020 року ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва стягувача ТОВ «ОТП Факторинг» на стадії виконання постанови Київського апеляційного суду від 23 травня 2019 року у справі №760/15877/13 замінено на його правонаступника ОСОБА_3 .

Розглядаючи подану ОСОБА_1 скаргу на неправомірність дій приватного виконавця в часині закінчення виконавчого провадження у зв`язку з фактичним виконанням рішення суду та скасовуючи постанову із цього питання суд першої інстанції зазначив, що момент винесення приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Лановенко Л.О. постанови від 14 квітня 2020 року про закінчення виконавчого провадження № 61052683 були відсутні передбачені п.9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» та п. 21 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, підстави для закінчення виконавчого провадження.

Постановляючи вказану ухвалу в цій частині суд послався на те, що згідно з довідкою ТОВ «ОТП Факторинг Україна» від 08.12.2020 р. № 218, долученої до матеріалів справи його представником - адвокатом Чередою Т.М. 10.02.2021 р. (вх. № 9325/21), ОСОБА_1 не здійснював погашень заборгованості по кредитному договору № ML-009/446/2007 від 29 листопада 2007 року.

10 квітня 2020 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» відступило ТОВ «ФК «Інвест-Кредо» право вимоги до ОСОБА_1 за кредитними зобов`язаннями відповідно до виконавчого листа № 760/15877/13-ц, виданого 20 січня 2020 року Солом`янським районним судом міста Києва. 10 квітня 2020 року між ТОВ «ФК «Інвест-Кредо» та ОСОБА_3 укладено договір відступлення прав вимоги за кредитним договором від 29 листопада 2007 року № ML-009/446/2007.

При цьому, докази надходження коштів в рахунок погашення заборгованості за виконавчим документом - виконавчим листом № 760/15877/13-ц виданого 20 січня 2020 року Солом`янським районним судом міста Києва у виконавчому провадженні № 61052683 про стягнення з ОСОБА_5 заборгованості у розмірі 846988,40 грн. матеріали справи не містять.

Розглядаючи скаргу ОСОБА_5 в іншій частині та відмовляючи у її задоволенні суд першої інстанції мотивував свій висновок тим, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджується, що приватний виконавець Лановенко Л.О. при винесенні оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №61052683 та № 61052253, № 61346247, діяв в межах Закону України «Про виконавче провадження», оскаржувана постанова та дії приватного виконавця, вчинені в межах примусового виконання виконавчого листа №760/15877/13-ц, виданого 20 січня 2020 року Солом`янським районним судом міста Києва, є правомірними.

Також суд, перевіряючи доводи заявника в частині неправомірності відкриття виконавчого провадження за заявою ТОВ « ОТП Факторинг Україна» по виконавчому листу виданого судом першої інстанції про стягнення коштів на користь ТОВ «ОТП Факторинг», суд першої інстанції зазначив, що вказана постанова ухвалена з дотриманням норм матеріального права, оскільки юридична адреса, код ЄДРПОУ вказані у виконавчому листі та у заяві стягувача є однаковими, що свідчить при ідентичність вказаної юридичної особи стягувача.

Колегія суддів повністю погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції виходячи із наступного.

Так, відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Положенням пункту 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Згідно з частинами першою, другою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності встановленої законом.

Отже, виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції».

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У частині другій статті 451 ЦПК України зазначено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (частина третя статті 451 ЦПК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

На відміну від позовного провадження, у якому суд вирішує існуючий між сторонами цивільно-правовий спір, скарги на дії (бездіяльність), рішення державних (приватних) виконавців мають на меті захист прав сторін виконавчого провадження з виконання судових рішень та покладають на суд контроль за їх належним виконанням. Згідно з чинним процесуальним законодавством, здійснення такого судового контролю відбувається за правилами спеціального виду провадження у цивільному судочинстві.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (пункт 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

У частині восьмій статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Згідно з частиною четвертою статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Приписами статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» визначені підстави, за яких виконавче провадження підлягає закінченню.

Так, пунктом 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Отже, державний виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення, на виконання якого було видано виконавчий лист.

Тобто підставою закінчення виконавчого провадження відповідно до положень пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» є факт виконання рішення суду у повному обсязі та у спосіб, зазначений у відповідному виконавчому документі.

При цьому перед прийняттям постанови про закінчення виконавчого провадження державний виконавець зобов`язаний встановити факт виконання відповідного рішення боржником, зокрема, шляхом отримання від боржника доказів його виконання.

Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі № 914/3703/15, від 16 січня 2021 року у справі № 910/4071/17.

Задовольняючи скаргу ОСОБА_1 та визнаючи неправомірними дії приватного виконавця в частині закінчення виконавчого провадження, без перевірки обставин фактичного виконання рішення суду (наявності відповідної квитанції про сплату боржником коштів), колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтованого виходив із того, що приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Лановенко Л.О. не перевірено наявності у стягувача ТОВ «ОТП Факторинг Україна» належних та допустимих доказів фактичного виконання боржником ОСОБА_1 постанови Київського апеляційного суду від 23 травня 2019 року у справі №760/15877/13-ц та відповідно дійшов обґрунтованого висновку про скасування вищезазначеної постанови.

При цьому судом інстанції під час розгляду вказаної справи встановлено та з матеріалів справи вбачається, що боргові зобов`язання на момент закінчення виконавчого провадження фактично не були виконані, а ТОВ «ОТП «Факторинг Україна» на час подачі заяви про закінчення виконавчого провадження - 13 квітня 2020 року вже не мав відповідного обсягу повноважень на подачу вказаної заяви про фактичне виконання судового рішення, оскільки 10 квітня 2020 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» відступило ТОВ «ФК «Інвест-Кредо» право вимоги до ОСОБА_1 за кредитними зобов`язаннями відповідно до виконавчого листа № 760/15877/13-ц, виданого 20 січня 2020 року Солом`янським районним судом міста Києва.

Таким чином, колегія суддів вважає ухвалу суду першої інстанції у вищезазначеній частині законною та обґрунтованою, а доводи приватного виконавця виконавчого округу міста Києва такими, що не тягнуть за собою підстав для її скасування, у зв`язку з чим апеляційний суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, поданої приватним виконавцем Лановенко Л.О.

Перевіряючи доводи, що викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 в частині неправильності висновків суду першої інстанції щодо дій приватного виконавця, що пов`язанні із ухваленням 23 січня 2020 року постанов про відкриття виконавчого провадження; про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження; про арешт майна боржника та ухваленні від 12 лютого 2020 року про визначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, що винесенні у виконавчому провадженні за №61052683 після об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження № 61053192, колегія виходить із наступного.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про виконавче провадження» виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження щодо такого боржника, у рамках зведеного виконавчого провадження. Виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється приватним виконавцем у рамках зведеного виконавчого провадження.

Відповідно до абз. 3 пункту 14 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 (далі - Інструкція) постанови про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження та про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження виносяться не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження щодо боржника, стосовно якого здійснюється виконавче провадження (зведене виконавче провадження).

Пунктом 15 цього ж Розділу ІІІ «Інструкції …» передбачено об`єднання виконавчих проваджень про стягнення коштів з одного боржника у зведене виконавче провадження та приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження здійснюється приватним виконавцем у порядку, визначеному пунктом 14 цього розділу.

Суд першої інстанції розглядаючи скаргу ОСОБА_1 на постанови приватного виконавця зазначив, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджується, що приватний виконавець Лановенко Л.О. при винесенні оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №61052683 та № 61052253, діяв в межах Закону України «Про виконавче провадження», оскаржувана постанова та дії приватного виконавця, вчинені в межах примусового виконання виконавчого листа № 760/15877/13-ц, виданого 20 січня 2020 року Солом`янським районним судом міста Києва, є правомірними.

Доводи скаржника про те, що ухвалюючи вище вказані постанови під №61052683, після винесення постанови про об`єднання виконавчих проваджень обґрунтовано відхилено судом першої інстанції як підстава для їх скасування, оскільки обидва виконавчі провадження, ВП №61052683 та № 61052253, відкрито на виконання одного рішення суду стосовно одного боржника і відносно одного стягувача, та не призводить до порушення прав учасників виконавчого провадження.

Також обґрунтованим на думку колегії суддів є висновок суду першої інстанції про відхилення доводів скаржника щодо відкриття виконавчого провадження за заявою ТОВ «ОТП Факторинг Україна» при тому, що у виконавчому листі судом, який його видав, зазначено стягувача ТОВ «ОТП Факторинг».

Відповідно до статті 90 ЦК України юридична особа повинна мати своє найменування, яке містить інформацію про її організаційно-правову форму та назву. Найменування установи має містити інформацію про характер її діяльності. Юридична особа може мати крім повного найменування скорочене найменування. Юридична особа, що є підприємницьким товариством, може мати комерційне (фірмове) найменування. Комерційне (фірмове) найменування юридичної особи може бути зареєстроване у порядку, встановленому законом. Найменування юридичної особи вказується в її установчих документах і вноситься до єдиного державного реєстру. Юридична особа не має права використовувати найменування іншої юридичної особи.

Загальновідомо, що назва юридичної особи складається з літерального компонування елементів українського алфавіту. Крім того, назва юридичної особи може містити інформацію про мету діяльності, вид, спосіб утворення, залежність юридичної особи, крім обмежень, встановлених актами чинного законодавства України. Наведете свідчить, що назва юридичної особи є її необхідною ознакою, яка забезпечує участь у цивільному обороті від свого імені та слугує засобом її індивідуалізації, що дозволяє відокремити її від інших юридичних осіб. Назва юридичної особи у процесі її "життєдіяльності" може зазнати змін. Зміна назви юридичної особи проявляється в її зовнішній літеральній корекції. Така корекція впливає на ідентифікацію юридичної особи в цивільному обороті. У результаті зміни назви юридичної особи структура цивільних правовідносин не страждає.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що крім самої назви стягувача, виконавчий лист містив іншу інформацію, яка повністю ідентифікувала вказану юридичну особа, зокрема юридичну адресу знаходження та код ЄДРПОУ.

Обґрунтованим на думку колегії суддів є висновок суду першої інстанції щодо безпідставності доводів скаржника і щодо призначення експерта з оцінки нерухомого майна за відсутності доказів укладення відповідного договору, відповідно до положень частини перша статті 10, частина перша статті 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», оскільки заявником не доведено порушення його прав не дотриманням вказаної норми Закону.

Так, відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з частиною першою статті 4, частиною першою статті 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Таким чином, вище вказаними нормами Конституції та цивільного законодавства передбачено захист судом саме порушення прав особи. Порушення які допущення приватним виконавцем при вчинення процедурних питань ( ухвалення процесуальних рішень), які не призводять до порушення прав особи, не можуть бути визнання незаконними.

Інші доводи, викладені в апеляційних скаргах, не спростовують по суті викладених у судовому рішенні висновків, а тому вказані апеляційні скарги не підлягають до задоволення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 375 ЦПК України.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційні скарги без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду - без змін.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лановенко Людмили Олегівни, подану представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 19 серпня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 06 червня 2022 року.

Головуючий суддя : М.А.Яворський

Судді Т.Ц.Кашперська

В.О.Фінагеєв