БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/342/22
Провадження № 2/497/294/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2022 року м. Болград

Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Висоцького С.О.,

за участю секретаря - Войтової С.І.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болград, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області, третя особа ОСОБА_2 про надання додаткового строку для прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом та просить постановити рішення, яким визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . Свої вимоги мотивує тим, що він є спадкоємцем за законом після смерті рідного брата його дідуся, проте не може оформити належним чином право на спадщину, а саме на земельну ділянку загальною площею 1.43 га, розташовану на території Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області, оскільки пропустив строк, встановлений законом на прийняття спадщини. Спадкодавець проживав один, і спадщину після нього повинен був прийняти його рідний брат ОСОБА_2 , тобто дідусь позивача, але він своєчасно не прийняв спадщину з причин відсутності коштів, крім того, вважає, що спадщину повинен прийняти його рідний онук, тобто позивач ОСОБА_1 , що є поважною причиною пропуску встановленого шестимісячного строку на прийняття спадщини. Тому позивач звертається з заявою про надання додаткового строку для прийняття спадщини, керуючись ст.ст. 1220, 1221, 1270, 1272 ЦК України.

Ухвалою від 04.03.2022 року було відкрито провадження по справі,

Ухвалою від 26.05.2022 року підготовче засідання було закрито та призначено справу до судового розгляду на 07.06.2022 року.

26.05.2022 року позивач надав Додаткові пояснення, якими пояснює він є спадкоємцем п`ятої черги після свого дідуся, який мав прийняти спадщину після смерті свого рідного брата, але позивач взагалі не знав, що дідусь не зробив цього. Просить позов задовольнити та розглянути справу у його відсутність.

27.05.2022 року від представника відповідача надійшла заява, якою визнано позовні вимоги в повному обсязі.

Позивач та відповідач в судове засідання не з`явився, надали заяви про розгляд справи без їх участі. Третя особа, ОСОБА_2 , повідомлений належним чином, до суду не прибув, будь-яких заяв чи клопотань до суду не надавав.

Оскільки сторонами по справі було подано заяви про розгляд справи за їх відсутності, судом у відповідності до ч.3 ст.211 ЦПК України було ухвалено провести розгляд справи в судовому засіданні за відсутності сторін по справі на підставі наявних документів в матеріалах справи.

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заяви сторін по справі, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог за наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про його смерть НОМЕР_1 , виданим на підставі актового запису про смерть №809 від 22.11.2018 року, складеного Болградським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

Після його смерті відкрилась спадщина, зокрема на земельну ділянку площею 1.43 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області.

На час смерті ОСОБА_3 разом з ним в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 ніхто не був зареєстрований та не проживав, що підтверджується довідкою Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області № 829 від 11.06.2021 року.

Батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно Свідоцтва про народження НОМЕР_2 від 02.10.2000 року, є ОСОБА_4 (а.с.7), батьком якого, в свою чергу, є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що встановлено Свідоцтвом про народження НОМЕР_3 від 03.12.1976 року (а.с.11).

Батьком ОСОБА_2 є ОСОБА_5 , матір`ю - ОСОБА_6 відповідно Свідоцтва про народження НОМЕР_4 від 03.07.1951 року. Батьками ОСОБА_3 є ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , що вбачається з Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану від 22.09.2021 року.

Відтак, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є рідними братами, а позивач ОСОБА_1 є двоюрідним онуком померлого ОСОБА_3 .

За інформацією приватного нотаріуса Болградського районного нотаріального округу Одеської області Агбун М.І. від 30.09.2021 року на запит заявника ОСОБА_1 , завести спадкову справу не можливо, оскільки пропущено встановлений шестимісячний строк подання заяви про прийняття спадщини, а ОСОБА_1 не був зареєстрований зі спадкодавцем на час його смерті, тобто не підтверджується факт прийняття спадщини.

Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

Згідно з частинами першою, другою статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Згідно ч. 1 ст. 1265 ЦК України У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа.

Відтак, ОСОБА_3 є спадкоємцем другої черги, а ОСОБА_1 - п`ятої. Наявність інших спадкоємців не встановлена.

Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, що визначено положенням ч.1 ст. 1269 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців.

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (частина перша статті 1272 ЦК України).

Відтак, враховуючи визначені норма матеріального права, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 не прийняв спадщину, оскільки в строк до 22.05.2019 року та спадкоємець п`ятої черги ОСОБА_1 , будучи повнолітньою дієздатною особою, мав три місяці на подачу заяви про прийняття спадщини, але в строк до 22.08.2019 року спадщину не прийняв.

Згідно з ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Позов спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини, про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини безпосередньо стосується прав, свобод, інтересів та (або) обов`язки спадкоємця, який спадщину прийняв, а тому належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину. За відсутності таких спадкоємців відповідачем виступає територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням.

Аналіз вищезазначеної норми закону свідчить про те, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

У постанові Верховного Суду України від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17 зроблено висновок, що право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Аналогічний правовий висновок зроблено у постановах Верховного Суду від 11 серпня 2021 року у справі №720/1079/19, від 22 травня 2019 року у справі №351/2403/17, постанові Верховного Суду України від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1215цс16.

Відтак, позивач мав звернутись із заявою про прийняття спадщини в строк до 22 серпня 2019 року, але зробив це 30 вересня 2021 року, тобто більше ніж через 2 роки, а до суду звернувся лише 28.02.2022 року.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, ОСОБА_1 в позовній заяві посилався на те, що домовився з дідусем ОСОБА_3 про те, що дідусь звернеться до нотаріуса та оформить спадщину на себе, але в 2021 році дізнався від дідуся, що він цього не зробив. При цьому позивач зазначив, що був достовірно обізнаний про факт смерті спадкодавця й дату відкриття спадщини.

Суд приходить до висновку, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини, не є поважними причинами пропуску вказаного строку, що унеможливили чи в інший спосіб перешкодили йому вчасно здійснити своє право на подання заяви про прийняття спадщини та не є об`єктивними перешкодами для здійснення такої дії.

Суд зазначає, що при оцінці достатності доказів діють спеціальні правила - стандарти доказування, якими має керуватися суд при вирішенні справи. Стандарти доказування є важливим елементом змагальності процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність. Обов`язок (тягар) доказування обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Аналогічні висновки робить й Верховний суд, зокрема, у постановах від 27.02.2019 у справі № 922/1163/18; від 29.08.2018 у справі № 909/105/15; від 29.08.2018 у справі № 910/23428/17; від 31.01.2018 у справі № 910/8763/17.

Так, на випадок неприйняття спадщини спадкоємцем вищої черги, ч.2 ст. 1270 ЦК України визначено додатковий строк для прийняття спадщини спадкоємцем наступної черги.

Позивач не довів наявність поважних причин пропуску встановленого як шестимісячного, так й наступного тримісячного строку для прийняття спадщини, оскільки ним не наведено об`єктивних, непереборних, істотних труднощів для спадкоємця на вчинення цих дій. Неповідомлення дідуся ОСОБА_3 про неприйняття спадщини та перебування позивача в місті Одесі на навчанні не є такими труднощами.

Посилання позивача на правову позицію, викладену у Постанові ВС України в Постанові від 06.09.2017 року по справі №315/765/14-ц, щодо поважності причин пропуску строку на прийняття спадщини у випадку відсутності інформації про наявність заповіту, суд не приймає до уваги, оскільки зазначена постанова охоплює інші підстави позову.

Разом з тим, суд зазначає, що визнання позову відповідачем суперечить ч.4 ст.206 ЦПК України, оскільки відповідно до ч. 1 с. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

У відповідності до положень ст.ст.13, 81, 83 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Суд під час розгляду справи безпосередньо дослідив докази у справі.

Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 229 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 2 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 1216-218, 1223, 1261-1270, 1272, 1277 ЦК України, ст. ст.4, 10, 76-83, 95, 258-259, 263-265, 272 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області, третя особа ОСОБА_2 про надання додаткового строку для прийняття спадщини - відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі його пропуску з поважних причин

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя С.О.Висоцький