КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2022 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 404/7818/19

провадження номер: 22-ц/824/2922/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії судів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач), суддів: Гуля В.В., Шебуєвої В.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу представника товариства з обмеженою відповідальністю «Кернел-Трейд» -адвоката Авраменка Сергія Григоровича на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 11 травня 2021 року у складі судді Савицького О.А., у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Кернел-Трейд» про стягнення боргу за договором купівлі-продажу, інфляційних втрат та трьох процентів річних,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Кернел-Трейд» (далі - ТОВ «Кернел-Трейд») про стягнення боргу за договором купівлі-продажу, інфляційних втрат та трьох процентів річних.

Позовна заява мотивована тим, що 19 квітня 2019 року між ОСОБА_1 (продавець) і ТОВ «Кернел-Трейд» (покупець) було укладено нотаріально посвідчений договір купівлі - продажу, відповідно до умов якого продавець передав у власність, а покупець прийняв у власність об`єкт нерухомого майна - контрольно-пропускні пункти (далі - КПП), загальною площею 12,6 кв.м, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 і сплачує за них узгоджену між сторонами ціну - 2 268 321 грн 49 коп.

Позивач зазначав, що у договору купівлі-продажу від 19 квітня 2019 року передбачено, що вказана у попередньому договорі від 29 жовтня 2018 року ціна продажу КПП збільшена та включає: ціну продажу в сумі 1 587 984 грн 04 коп., витрати продавця, понесені на будівництво об`єкта нерухомого майна в сумі 539 037 грн 45 коп.; грошові кошти в сумі 141 300 грн 00 коп., сплачені покупцем на виконання умов попереднього договору. Також у договорі купівлі-продажу від 19 квітня 2019 року сторони погодили, що грошові кошти в сумі 1 587 984 грн 04 коп. та грошові кошти в сумі 539 037 грн 45 коп. будуть перераховані покупцем на поточний рахунок продавця протягом десяти днів з моменту підписання договору купівлі-продажу. Вказував, що ТОВ «Кернел - Трейд» сплатило йому на картковий рахунок грошові кошти по основному договору, з урахуванням авансу, вказаного в попередньому договорі, а саме: 08 листопада 2018 року - 132 115 грн 50коп., 26 квітня 2019 року - 504 00 грн 01 коп., 03 травня 2019 року - 1 484 765 грн 08 коп., а всього - 2 120 880 грн 59 коп. Таким чином, заборгованість ТОВ «Кернел-Трейд» за договором купівлі-продажу від 19 квітня 2019 року становила 147 440 грн 90 коп.

Зазначав, що 20 червня 2019 року він надіслав на адресу відповідача лист-претензію про сплату вказаної вище заборгованості, на що ТОВ «Кернел-Трейд» своїм листом від 15 липня 2019 року відмовило у погашенні боргу, посилаючись на положення ст.172 Податкового кодексу України (далі - ПК України) та зазначило, що ТОВ «Кернел - Трейд» виступило податковим агентом ОСОБА_1 щодо нарахування та сплати податку з доходів фізичних осіб за ставкою 5% та військового збору в розмірі 1,5% від об`єкту оподаткування, отриманих позивачем доходів від продажу нерухомості згідно договору купівлі-продажу від 19 квітня 2019 року та попереднього договору від 29 жовтня 2018 року. Позивач вказував, що такими діями відповідач порушив умови як попереднього договору купівлі-продажу від 29 жовтня 2018 року, так і основного договору купівлі-продажу від 19 квітня 2019 року, в частині умов розрахунку та встановлення ціни договору. Вважав, що відповідач фактично в односторонньому порядку зменшив обумовлену п.2.1 договору купівлі-продажу ціну, яка становить 2 268 321 грн 49 коп. Також зазначав, що п. 6.6 договору купівлі-продажу передбачено, що витрати у зв`язку з укладенням цього договору та сплатою обов`язкових платежів несе покупець, з урахуванням понесених витрат за укладеним сторонами попереднім договором. Збір на обов`язкове пенсійне страхування, передбачений п.9 ст.1 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування № від 26 червня 1997 року №400/97-ВР зі змінами та доповненнями, сплачений покупцем у повному розмірі до укладення цього договору. Тому позивач вважав, що з відповідача підлягає стягненню недоплачена сума за договором купівлі - продажу від 19 квітня 2019 року у розмірі 147 490 грн 90 коп.

Крім того, вказував, що оскільки граничним строком сплати по основному договору було 29 квітня 2019 року, то з відповідача, який прострочив грошове зобов`язання, відповідно до положень ст.625 ЦК України підлягає стягненню сума боргу, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення з 29 квітня 2019 року по 16 жовтня 2019 року у розмірі 426 грн 99 коп., а також три проценти річних від простроченої суми за вказаний період у розмірі 2 061 грн 00 коп.

З урахуванням наведеного, ОСОБА_1 просив стягнути з ТОВ «Кернел-Трейд» на свою користь суму основного боргу у розмірі 147 490 грн 90 коп., інфляційні втрати у розмірі 426 грн 99 коп., три проценти річних у розмірі 2 061 грн 00 коп., а також судовий збір у розмірі 1 499 грн 78 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 15 000 грн 00 коп.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 11 травня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ТОВ «Кернел-Трейд» на користь ОСОБА_1 166 478 грн 67 коп., з яких: сума основного боргу у розмірі 147 490 грн 90 коп., інфляційні втрати у розмірі 426 грн 99 коп., три проценти річних у розмірі 2 061 грн 00 коп., судовий збір у розмірі 1 499 грн 78 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000 грн 00 коп.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідач, у порушення умов договору купівлі-продажу від 19 квітня 2019 року, не в повному обсязі оплатив ціну предмета договору, яка становить 2 268 321 грн 49 коп. та є істотною умовою договору, сплативши у загальному розмірі лише 2 120 880 грн 59 коп. Тому суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягнення недоплачена сума за договором купівлі-продажу від 19 квітня 2019 року у розмірі 147 490 грн 90 коп.Крім того, суд дійшов висновку, що відповідно до положень ст.625 ЦК України з відповідача, який прострочив грошове зобов`язання за період з 29 квітня 2019 року по 16 жовтня 2019 року, підлягає стягненню сума боргу, з урахуванням встановленого індексу інфляції у розмірі 426 грн 99 коп. та три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення у розмірі 2 061 грн 00 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ТОВ «Кернел-Трейд» - адвокат Авраменко С.Г. подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 повінстю, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосуванням судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції розширив тлумачення умов п.6.6 договору купівлі-продажу та дійшов помилкового висновку, що сторони цього договору домовились про те, що обов`язок позивача по сплаті податку на доходи фізичних осіб та військового збору покладається на відповідача та має здійснюватися за власний рахунок відповідача. Вважає, що такий висновок суду першої інстанції не відповідає положенням чинного податкового законодавства України, якими розмежовані випадки, коли об`єктом оподаткування є правочин, а коли - дохід фізичної особи. Вказує, що до першого випадку належить збір на обов`язкове пенсійне страхування, об`єктом оподаткування якого є безпосередньо факт укладання правочину і який підлягає сплаті незалежно від виконання сторонами зобов`язань з оплати товару за договором, а до другого випадку належить податок на доходи фізичних осіб та військовий збір, об`єктом яких є не сам правочин, а виключно дохід фізичної особи. Зазначає, що вказані платежі пов`язані не з фактом укладення правочину, а з фактом отримання доходу. Безпосередньо укладення договору купівлі - продажу нерухомого майна не створює жодних податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб (далі - ПДФО) чи військового збору у фізичної особи. Відтак, обов`язкові платежі позивача (продавця) у вигляді ПДФО та військового збору є платежами, не пов`язаними з укладенням договору, а витікають виключно із факту отримання доходу позивачем. Тому вважає, що поширення п.6.6 договору купівлі-продажу на ці платежі є безпідставним та суперечить волі сторін, вираженій у вказаному пункті договору.

Вказує, що висновок суду першої інстанції фактично полягає в тому, що позивач, який є платником ПДФО та військового збору за результатами отримання доходу, переклав виконання даного обов`язку на третю особу за її власний кошт. В той же час, ст.38 ПК України чітко визначений індивідуальний характер податкових зобов`язань платника податку. Принцип безпосередності виконання податкового обов`язку платником податку, закріплений у ст.38 ПК України і йому кореспондують положення п.п.168.1.1 п. 168.1 ст.168 ПК України, якими встановлено, що податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в ст.167 цього Кодексу. Вказує, що чинне податкове законодавство не допускає можливості перекладення обов`язку зі сплати податків на третю особу замість платника податку. Однак, судом першої інстанції було зроблено помилковий висновок про те, що сторони, всупереч положенням чинного податкового законодавства, домовились саме про передачу цього обов`язку від платника податку третій особі.

Позивач ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що посилання представника ТОВ «Кернел-Трейд»- адвоката Авраменка С.Г. на порушення судом вимог ст.38 ПК України, є безпідставними, оскільки відповідно до умов договору купівлі-продажу від 19 квітня 2019 року обов`язок по сплаті податків взяв саме покупець ТОВ Кернел-Трей і така умова відповідає вимогам ст.626 ЦК України, якою передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, посилаючись на його законність та обгрунтованість.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки в даній справі ціна позову становить 149 978 грн 89 коп., що менше ста розмірів прожиткового мінімуму, і дана справа не відноситься до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження,апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи.

Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, враховуючи доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.202 ЦК України).

Згідно із ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства (ст.526 ЦК України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст.530 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).

Відповідно до вимог ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними (ста. 628 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Згідно з ч.1 ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч.1 ст.638 ЦК України).

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 29 жовтня 2018 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Кернел - Трейд» укладено попередній договір, відповідно до умов якого сторони зобов`язалися у майбутньому, в строк не пізніше 01 березня 2019 року укласти договір купівлі-продажу нерухомого майна, за яким ОСОБА_1 буде продавцем, а ТОВ «Кернел - Трейд» - покупцем майна. Зазначений строк може бути змінено в порядку і на умовах, передбачених цим договором (пункт 1.1 договору). Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Кіровоградської області Панчишиною С.С. та зареєстрований в реєстрі за № 6001 (а.с.11-13).

Пунктом 2.1.2 цього попереднього договору передбачено, що ТОВ «Кернел-Трейд» з метою забезпечення виконання своїх зобов`язань за цим договором, сплачуює ОСОБА_1 грошове зобов`язання (аванс) в сумі 141 000 грн 00 коп., шляхом перерахунку вказаної грошової суми на поточний рахунок ОСОБА_1 протягом 10 днів з моменту підписання цього договору.

19 квітня 2019 року між ОСОБА_1 (продавець) та ТОВ «Кернел - Трейд» (покупець) укладено договір купівлі - продажу, відповідно до умов якого продавець передає у власність, а покупець приймає у власність об`єкт нерухомого майна - КПП, загальною площею 12,6 кв.м, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 і сплачує за них встановлену в договорі грошову суму (пункт 1.1 договору). Даний договір посвідчений приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Кіровоградської області Панчишиною С.С. та зареєстрований в реєстрі за № 1806 (а.с.14-16).

Згідно з п.2.1 цього договору купівлі-продажу, продаж предмета договору вчиняється за узгодженою між сторонами ціною, яка становить 2 268 321 грн 49 коп. Зазначена ціна продажу відповідає волевиявленню сторін, є остаточною і змінам після укладення цього договору не підлягає.

У п.2.2 договору купівлі-продажу встановлено, що вказана ціна продажу предмета договору у відповідності до умов укладеного сторонами 29 жовтня 2018 року попереднього договору збільшена та включає:

ціну продажу в сумі 1 587 984 грн 04 коп.;

витрати продавця, понесені на будівництво об`єкта нерухомого майна - КПП, в сумі 539 037 грн 45 коп., згідно погодженої покупцем всієї документації на будівництво вказаних об`єктів нерухомого майна, а також підтверджених актом, підписаним сторонами;

грошові кошти в сумі 141 300 грн 00 коп., які сплачені покупцем на поточний рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_1 , відкритому в АТ «Укрсиббанк», на виконання умов зазначеного попереднього договору.

У п.2.3 договору купівлі-продажу передбачено, що решту грошових коштів в сумі 1 587 984 грн 04 коп. та грошові кошти в сумі 539 037 грн 45 коп. буде перераховано покупцем на поточний рахунок ОСОБА_1 , реквізити якого вказані в п.2.2 цього договору, протягом 10 днів з моменту підписання цього договору купівлі - продажу, що підтверджується відповідними банківськими платіжними документами.

Таким чином, судом першої інстанції правильно встановлено, що при укладенні основного договору купівлі-продажу сторони погодили, що ціна предмета договору становить 2 263 321 грн 49 коп., яка складається з ціни продажу - 1 587 984 грн 04 коп., витрат продавця, понесених на будівництво об`єктів нерухомості - 539 037 грн 45 коп. та авансу - 141 300 грн 00 коп.

Відповідно до п.4.3 договору купівлі-продажу передбачено, що покупець зобов`язаний прийняти предмет договору і оплатити його вартість за ціною, у порядку та у строки, встановлені у цьому договорі купівлі - продажу.

Судом першої інстанції встановлено та не заперечується сторонами, що ТОВ «Кернел-Трейд» сплатило на картковий рахунок ОСОБА_1 грошові кошти за договором купівлі-продажу від 19 квітня 2019 року, з урахуванням авансу, вказаного у попередньому договорі від 29 жовтня 2018 року, а саме: 08 листопада 2018 року - у сумі 132 115 грн 00 коп.; 26 квітня 2019 року - у сумі 504 00 грн 01 коп., 03 травня 2019 року - у сумі 1 484 765 грн 08 коп., а всього - 2 120 880 грн 59 коп., що підтверджується виписками за картковим рахунком клієнта (а.с.20-22).

За таких обставин, судом першої інстанції вірно встановлено, що ТОВ «Кернел-Трейд» сплатило на картковий рахунок ОСОБА_1 грошові кошти у меншому розмірі, ніж передбачено умовами договору купівлі - продажу від 19 квітня 2019 року, недоплативши позивачу 147 490 грн 90 коп. (2 263 321 грн 49 коп. - 2 120 880 грн 59 коп.).

Отже, установивши, що у порушення узгоджених між сторонами умов договору купівлі-продажу від 19 квітня 2019 року, відповідач не в повному обсязі оплатив ціну предмета договору, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для стягнення з ТОВ «Кернел-Тренд» на користь ОСОБА_1 недоплачену товариством за цим договором суму грошових коштів у розмірі 147 490 грн 90 коп.

При цьому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно не взяв до уваги заперечення ТОВ «Кернел-Трейд» про те, що у відповідності до вимог ст.172 ПК України товариство виступило податковим агентом продавця ОСОБА_1 та сплатило податок до бюджету від імені позивача за рахунок сплачених коштів за договором купівлі-продажу від 19 квітня 2019 року, а тому вважало, що відсутня недоплата позивачу за вказаним договором, з таких підстав.

У п.6.6 договору купівлі-продажу від 19 квітня 2019 року сторони погодили, що витрати у зв`язку з укладенням цього договору та сплатою обов`язкових платежів несе покупець, з урахуванням понесених витрат за укладеним сторонами попереднім договором. Збір на обов`язкове пенсійне страхування, передбачений п.9 ст.1 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» від 26 червня 1997 року № 400/97-ВР, зі змінами та доповненнями, сплачений покупцем у повному розмірі до укладення цього договору.

Тобто, сторони у договорі узгодили, що саме покупець - ТОВ «Кернел-Трейд» повинен виконати умови договору, сплативши повну ціну об`єкту нерухомості, погоджену з продавцем, та окремо від неї податок, передбачений податковим законодавством України.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що ТОВ «Кернел-Трейд» порушило умови договору купівлі-продажу, змінивши ціну об`єкту нерухомості шляхом сплати податку до бюджету за рахунок частини суми, яка повинна була бути перерахована продавцю згідно з п.2.1 договору купівлі-продажу від 19 квітня 2019 року.

Доводи апеляційної скарги про те, суд першої інстанції розширив тлумачення умов п.6.6 договору купівлі-продажу та дійшов помилкового висновку, що сторони цього договору домовились про те, що обов`язок позивача по сплаті податку на доходи фізичних осіб та військового збору покладається на відповідача та має здійснюватися за власний рахунок відповідача, оскільки, на думку скаржника, такий висновок суду не відповідає положенням чинного податкового законодавства України, апеляційний суд не приймає до уваги з таких підстав.

Відповідно до ч.3 ст.6 ЦК України сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

У ст.204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

Матеріали справи не містять даних про те, що п.6.6 договору купівлі-продажу від 19 квітня 2019 року у встановленому порядку визнаний недійсним і таких доказів ТОВ «Кернел-Трейд» суду не надало, а тому ця угода сторін в силу ст.204 ЦК України є правомірною та обов`язковою для виконання сторонами.

Тому посилання в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що сторони договору узгодили, зокрема, що витрати по сплаті обов`язкових платежів здійснює покупець, так як на думку скаржника, цей висновок суду не відповідає положенням чинного податкового законодавства України, апеляційний суд не приймає до уваги з наведених вище підстав.

Крім того, обставини дотримання сторонами договору вимог податкового законодавства не стосується предмету доказування у даній справі, а тому з урахуванням встановленого у ст.13 ЦПК України принципу диспозитивності цивільного судочинства, ці обставини не підлягають дослідженню судом в межах розгляду даної цивільної справи.

Також суд першої інстанції вірно не взяв уваги твердження відповідача про те, що за змістом п.6.6 договору купівлі - продажу від 19 квітня 2019 року до обов`язкових платежів входить лише збір на пенсійне страхування.

Відповідно до ст.6 ПК України податком є обов`язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету або на єдиний рахунок, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу. Збором (платою, внеском) є обов`язковий платіж до відповідного бюджету або на єдиний рахунок, що справляється з платників зборів, з умовою отримання ними спеціальної вигоди, у тому числі внаслідок вчинення на користь таких осіб державними органами, органами місцевого самоврядування, іншими уповноваженими органами та особами юридично значимих дій.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що до обов`язкових платежів відносяться усі податки та збори, передбачені ПК України, а збір на обов`язкове пенсійне страхування є спеціальним, окремим видом обов`язкового платежу, сплата якого регулюється Законом України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до преамбули якого цей Закон визначає порядок справляння та використання збору на обов`язкове державне пенсійне страхування.

За змістом ст.610 ЦК України несплата боржником суми боргу вважається порушенням зобов`язання.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, передбачені договором або законом (ч.1 ст. 611 ЦК України).

Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням суми пені за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, а також трьох процентів річних від простроченої суми.

Із складеного позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що у зв`язку з простроченням ТОВ «Кернел-Трейд» виконання грошового зобов`язання за договором купівлі-продажу від 19 квітня 2019 року за період з 29 квітня 2019 року (граничний строк сплати коштів за основним договором купівлі-продажу) по 16 жовтня 2019 року (дата звернення позивача до суду з позовом ) розмір інфляційний втрат становить 426 грн 99 коп., а розмір трьох процентів річних - 2 061 грн 00 коп.

Вказаний розрахунок складений позивачем з дотриманням вимог ч.2 ст.625 ЦК України, містить періоди нарахувань і конкретні складові боргу, а тому є належним доказом на підтвердження розміру заявлених позовних вимог. Доказів на його спростовання та власного розрахунку відповідач суду не надав, що є його процесуальним обов`язком відповідно до вимог ст.ст.12, 81 ЦПК України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу, з урахуванням встановленого індексу інфляції у розмірі 426 грн 99 коп. та трьох процентів річних від простроченої суми за весь час прострочення у розмірі 2 061 грн 00 коп., відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача (п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України).

При поданні позовної заяви ОСОБА_1 сплатив судовий збір у розмірі 1 499 грн 78 коп., що підтверджується квитанцією № 0.0.01 від 28 жовтня 2019 року (а.с.1).

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду №308/15007/15-ц від 15 травня 2019 суд дійшов висновку, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

З матеріалів справи вбачається, що 20 серпня 2019 року між адвокатом Бемом Ю.Ю. та ОСОБА_1 був укладений договір про надання правової допомоги №21, відповідно до умов якого адвокат Бем Ю.Ю. на умовах платності зобов`язався надавати ОСОБА_1 правову допомогу у даній справі (а.с.8).

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу ОСОБА_1 надав суду прибутковий касовий ордер № 2 від 16 жовтня 2021 року про сплату на рахунок ФОП ОСОБА_2 грошових коштів у сумі 15 000 грн 00 коп. в рахунок оплати послуг за договором про надання правової допомоги №21 від 20 серпня 2029 року та на підставі акту прийому-здачі виконаних робіт (а.с.9).

Надані ОСОБА_1 документи відповідно до положень ст.ст.12, 81 ЦПК України є належними доказами понесення ним витрат на професійну правничу допомогу у даній справі у вказану вище розмірі.

Зазначений розмір відповідач не оспорює та клопотання про його зменшення не заявляв.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що оскільки позов ОСОБА_1 задоволено повністю, то суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що з ТОВ «Кернел-Трейд» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у сумі 1 499 грн 78 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 15 000 грн 00 коп.

Таким чином рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, висновки суду є обґрунтованими, передбачених законом підстав для його скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, судом додержано вимоги матеріального та процесуального права, а тому це рішення відповідно до ст.375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Згідно з ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах (ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб) не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, визначених у п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника товариства з обмеженою відповідальністю «Кернел-Трейд» -адвоката Авраменка Сергія Григоровича залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 11 травня 2021 рокузалишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: