Провадження № 2-др/127/41/22
06 червня 2022 рокумісто Вінниця
Вінницький міський суд Вінницької області
в складі головуючого судді Бойко В.М.,
при секретарі Поперечної А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці заяву представника позивача ОСОБА_1 про винесення додаткового рішення про стягнення судових витрат на правничу допомогу у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Кобельницького Сергія Івановича про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,-
В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебувала цивільна справа за вищевказаним позовом.
Згідно з заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 23.05.2022 року позовну заяву ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Кобельницького Сергія Івановича про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задоволено у повному обсязі.
У свою чергу, 27.05.2022 року представник позивачки ОСОБА_1 подала до суду заяву про стягнення судових витрат на правничу допомогу та надала на їх підтвердження докази, та просила суд стягнути з ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» 30 000,00 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу.
03.06.2022 року на адресу суду від представника відповідача надійшло клопотання про зменшення судових витрат. Представник відповідача вважає, що розмір правничої допомоги наведений в заяві про ухвалення додаткового рішення у сумі 30 000,00 грн. є завищеним, необгрунтованим та має неспівмірний розмір з обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.
З урахуванням ч.4 ст. 270 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути дане питання без виклику учасників справи в судове засідання.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви представника позивачки, з наступних підстав.
Відповідно до ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.
Право сторони на відшкодування понесених витрат на оплату послуг адвоката вбачається з рішень Європейського суду з прав людини, практика якого в силу ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» та ч. 4 ст. 10 ЦПК України має використовуватись судами як джерело права, зокрема, п. 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015 року, п.п. 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна та інші проти України" від 10.12.2009 року, п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006 року, п. 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 року.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Як передбачено ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 ЩЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таку правову позицію щодо застосування норм права висловив Верховний Суд у постанові від 23 січня 2019 року по справі № 552/2145/16-ц.
На підтвердження понесених витрат, представником позивачки ОСОБА_1 було надано Договір про надання правової допомоги від 20.12.2021 року, Додаткова угода №1 до Договору про надання правової допомоги від 20.12.2022 року, де вказано, що оплата послуг адвоката здійснюється наступним чином: 15 000,00 грн. клієнт сплачує адвокату готівкою під час укладання цієї додаткової угоди, 15 000,00 грн. клієнт сплачує адвокату готівкою до 23.05.2022 року, опис виконаних робіт, квитанцію до прибуткового касового ордеру від 20.12.2021 року на суму 15 000,00 грн. та квитанцію до прибуткового касового ордеру від 23.05.2022 року на суму 15 000,00 грн.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Саме такий висновок випливає з правової позиції ВС/КГС у справі №922/1163/18 від 06.03.2019 р.
Враховуючи викладене, а також те, що заявлені представником позивача витрати у сумі 30 000,00 грн. є неспівмірною із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді, затраченим ним часом на надання правничої допомоги, оскільки, розгляд справи здійснювався в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (виклику) осіб та представник позивача жодного разу не з`явилася до судового засідання, а також враховуючи клопотання представника відповідача про зменшення витрат на правову допомогу, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви у сумі 10 000,00 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 15, 133, 137, 141, 265, 270 ЦПК України, суд
Заяву представника позивача ОСОБА_1 про винесення додаткового рішення про стягнення судових витрат на правничу допомогу у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Кобельницького Сергія Івановича про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - задовольнити частково.
Ухвалити додаткове рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Кобельницького Сергія Івановича про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .
Повний текст судового рішення складено 06.06.2022 року.
Суддя: