Постанова

Іменем України

01 червня 2022 року

м. Київ

справа № 734/1791/20

провадження № 61-841св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: головуючого - Крата В. І. (суддя-доповідач),

суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Краснощокова Є. В., Русинчука М. М.,

учасники справи

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

відповідачі: Міжшкільний навчально-виробничий комбінат Козелецької селищної ради Козелецького району Чернігівської області, Управління освіти, культури, сім`ї, молоді та спорту Козелецької селищної ради Чернігівської області,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Управління освіти, культури, сім`ї, молоді та спорту Козелецької селищної ради, яка підписана представником Торутою Людмилою Павлівною, на рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 27 квітня 2021 року в складі судді: Соловей В. В., та постанову Чернігівського апеляційного суду від 25 листопада 2021 року в складі колегії суддів: Скрипки А. А., Онищенко О. І., Харечко Л. К.,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Міжшкільного навчально-виробничого комбінату Козелецької селищної ради Козелецького району Чернігівської області та Управління освіти, культури, сім`ї, молоді та спорту Козелецької селищної ради Чернігівської області про поновлення на роботі і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позов мотивований тим, що ОСОБА_1 з 25 грудня 2014 року працював у Козелецькому міжшкільному навчально-виробничому комбінаті на посаді директора і викладача спецпредметів. 25 вересня 2019 року Козелецькою селищною радою прийняте рішення № 16-32/VIII про припинення комбінату шляхом ліквідації. За наказом начальника Управління освіти, культури, сім`ї, молоді та спорту Козелецької селищної ради від 21 листопада 2019 року № 154-ос «Про скорочення чисельності та штату працівників Міжшкільного навчально-виробничого комбінату Козелецької селищної ради» скорочена посада директора, а його попереджено про наступне вивільнення згідно з пунктом 1 статті 40 КЗпП. За наказом начальника Управління освіти, культури, сім`ї, молоді та спорту Козелецької селищної ради від 29 січня 2020 року № 19-ос «Про звільнення ОСОБА_1 » 30 січня 2020 року його звільнено із двох посад - директора і викладача спецпредметів у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП.

Зазначав, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 червня 2020 року (справа № 620/3135/19) визнане протиправним і скасоване рішення Козелецької селищної ради Чернігівської області від 25 вересня 2019 року № 16-32/VIII. Звільнення з роботи вважає незаконним. Про виникнення підстав для подання позову стало відомо після 20 червня 2020 року, коли отримав постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 червня 2020 року.

ОСОБА_1 просив:

поновити строк звернення до суду;

поновити його на посадах директора і викладача спецпредметів Міжшкільного навчально-виробничого комбінату Козелецької селищної ради Козелецького району Чернігівської області;

стягнути з Управління освіти, культури, сім`ї, молоді та спорту Козелецької селищної ради Чернігівської області середнього заробітку за час вимушеного прогулу із 30 січня 2020 року до дня винесення судового рішення;

вирішити питання про розподіл судових витрат.

У липні 2020 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до Міжшкільного навчально-виробничого комбінату Козелецької селищної ради Козелецького району Чернігівської області та Управління освіти, культури, сім`ї, молоді та спорту Козелецької селищної ради Чернігівської області про поновлення на роботі і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позов обґрунтовуваний тим, що ОСОБА_2 з 03 вересня 2018 року працював у Міжшкільному навчально-виробничому комбінаті Козелецької селищної ради Козелецького району Чернігівської області на посаді завідувача господарством. 25 вересня 2019 року Козелецькою селищною радою прийняте рішення № 16-32/VIII про припинення комбінату шляхом ліквідації. За наказом голови ліквідаційної комісії від 21 листопада 2019 року № 52 «Про скорочення чисельності та штату працівників Міжшкільного навчально-виробничого комбінату Козелецької селищної ради» скорочена займана ним посада, а його попереджено про наступне вивільнення згідно з пунктом 1 статті 40 КЗпП України. За наказом голови ліквідаційної комісії від 29 січня 2020 року № 16 «Про звільнення ОСОБА_2 » 30 січня 2020 року його звільнено з займаної посади у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП.

Зазначав, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 червня 2020 року (справа № 620/3135/19) визнане протиправним та скасоване рішення Козелецької селищної ради Чернігівської області від 25 вересня 2019 року № 16-32/VIII. Звільнення з роботи вважав незаконним. Накази про скорочення чисельності та штату працівників, а також про його звільнення, видані головою ліквідаційної комісії за відсутності законних підстав. Про виникнення підстав для подання позову стало відомо після 20 червня 2020 року, коли позивачами отримана постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 червня 2020 року.

ОСОБА_2 просив:

поновити строк звернення до суду;

поновити його на посаді завідувача господарством Міжшкільного навчально-виробничого комбінату Козелецької селищної ради Козелецького району Чернігівської області;

стягнути з Управління освіти, культури, сім`ї, молоді та спорту Козелецької селищної ради Чернігівської області середній заробіток за час вимушеного прогулу із 30 січня 2020 року до дня винесення судового рішення;

вирішити питання про розподіл судових витрат.

У липні 2020 року ОСОБА_3 звернулася з позовом до Міжшкільного навчально-виробничого комбінату Козелецької селищної ради Козелецького району Чернігівської області та Управління освіти, культури, сім`ї, молоді та спорту Козелецької селищної ради Чернігівської області про поновлення на роботі і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позов мотивований тим, що ОСОБА_3 з 06 листопада 2006 року працювала в Козелецькому міжшкільному навчально-виробничому комбінаті на посаді прибиральниці. 25 вересня 2019 року Козелецькою селищною радою прийняте рішення № 16-32/VIII про припинення комбінату шляхом ліквідації. За наказом голови ліквідаційної комісії від 21 листопада 2019 року № 52 «Про скорочення чисельності та штату працівників Міжшкільного навчально-виробничого комбінату Козелецької селищної ради» скорочена займана нею посада, а її попереджено про наступне вивільнення згідно з пунктом 1 статті 40 КЗпП України. За наказом голови ліквідаційної комісії від 29 січня 2020 року № 17 «Про звільнення ОСОБА_3 » 30 січня 2020 року її звільнено з займаної посади у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП.

Зазначала, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 червня 2020 року (справа № 620/3135/19) визнане протиправним та скасоване рішення Козелецької селищної ради Чернігівської області від 25 вересня 2019 року № 16-32/VIII. Звільнення з роботи вважає незаконним. Накази про скорочення чисельності та штату працівників, а також про її звільнення, видані головою ліквідаційної комісії за відсутності законних підстав. Про виникнення підстав для подання позову стало відомо після 20 червня 2020 року, коли позивачами отримана постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 червня 2020 року.

ОСОБА_3 просила:

поновити строк звернення до суду;

поновити на посаді прибиральниці Міжшкільного навчально-виробничого комбінату Козелецької селищної ради Козелецького району Чернігівської області;

стягнути з Управління освіти, культури, сім`ї, молоді та спорту Козелецької селищної ради середнього заробітку за час вимушеного прогулу із 30 січня 2020 року до дня винесення судового рішення;

вирішити питання про розподіл судових витрат.

Короткий зміст судових рішень суду першої інстанції

Ухвалою Козелецького районного суду Чернігівської області від 02 липня 2020 року відкрите провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Міжшкільного навчально-виробничого комбінату Козелецької селищної ради Козелецького району Чернігівської області і Управління освіти, культури, сім`ї, молоді та спорту Козелецької селищної ради Чернігівської області про поновлення на роботі і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та призначене підготовче судове засідання.

Ухвалою Козелецького районного суду Чернігівської області від 02 липня 2020 року відкрите провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Міжшкільного навчально-виробничого комбінату Козелецької селищної ради Козелецького району Чернігівської області і Управління освіти, культури, сім`ї, молоді та спорту Козелецької селищної ради Чернігівської області про поновлення на роботі і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та призначене підготовче судове засідання.

Ухвалою Козелецького районного суду Чернігівської області від 01 липня 2020 року відкрите провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до Міжшкільного навчально-виробничого комбінату Козелецької селищної ради Козелецького району Чернігівської області і Управління освіти, культури, сім`ї, молоді та спорту Козелецької селищної ради Чернігівської області про поновлення на роботі і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та призначене підготовче судове засідання.

Ухвалою Козелецького районного суду Чернігівської області від 22 жовтня 2020 року справу за позовом ОСОБА_1 до Міжшкільного навчально-виробничого комбінату Козелецької селищної ради Козелецького району Чернігівської області і Управління освіти, культури, сім`ї, молоді та спорту Козелецької селищної ради Чернігівської області про поновлення на роботі і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, справу за позовом ОСОБА_2 до Міжшкільного навчально-виробничого комбінату Козелецької селищної ради Козелецького району Чернігівської області і Управління освіти, культури, сім`ї, молоді та спорту Козелецької селищної ради Чернігівської області про поновлення на роботі і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, справу за позовом ОСОБА_3 до Міжшкільного навчально-виробничого комбінату Козелецької селищної ради Козелецького району Чернігівської області і Управління освіти, культури, сім`ї, молоді та спорту Козелецької селищної ради Чернігівської області про поновлення на роботі і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу об`єднано в одне провадження.

Рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 27 квітня 2021 року поновлено ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 строк звернення до суду із позовом про поновлення на роботі і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 до Міжшкільного навчально-виробничого комбінату Козелецької селищної ради Чернігівської області і Управління освіти, культури, сім`ї, молоді та спорту Козелецької селищної ради Чернігівської області про поновлення на роботі і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено.

Визнано незаконним і скасовано наказ № 19-ос від 29 січня 2020 року «Про звільнення ОСОБА_1 », що виданий 29 січня 2020 року начальником Управління освіти, культури, сім`ї, молоді та спорту Козелецької селищної ради Чернігівської області, про звільнення з роботи на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП ОСОБА_1 .

Визнано незаконним і скасовано наказ № 16 від 29 січня 2020 року «Про звільнення ОСОБА_2 », що виданий 29 січня 2020 року головою ліквідаційної комісії Міжшкільного навчально-виробничого комбінату Козелецької селищної ради Козелецького району Чернігівської області, про звільнення з роботи на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП ОСОБА_2 .

Визнано незаконним і скасовано наказ № 17 від 29 січня 2020 року «Про звільнення ОСОБА_3 », виданий 29 січня 2020 року головою ліквідаційної комісії Міжшкільного навчально-виробничого комбінату Козелецької селищної ради Козелецького району Чернігівської області, про звільнення з роботи на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП ОСОБА_3 .

Поновлено ОСОБА_1 на посаді директора Міжшкільного навчально-виробничого комбінату Козелецької селищної ради Козелецького району Чернігівської області з 30 січня 2020 року і на посаді викладача спецпредметів Міжшкільного навчально-виробничого комбінату Козелецької селищної ради Козелецького району Чернігівської області з 30 січня 2020 року.

Поновлено ОСОБА_2 на посаді завідувача господарства Міжшкільного навчально-виробничого комбінату Козелецької селищної ради Козелецького району Чернігівської області з 30 січня 2020 року.

Поновлено ОСОБА_3 на посаді прибиральника службових приміщень Міжшкільного навчально-виробничого комбінату Козелецької селищної ради Козелецького району Чернігівської області з 30 січня 2020 року.

Стягнуто із Управління освіти, культури, сім`ї, молоді та спорту Козелецької селищної ради Чернігівської області на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 206 450,40 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу, із утриманням із цієї суми податків та обов`язкових платежів.

Стягнуто із Управління освіти, культури, сім`ї, молоді та спорту Козелецької селищної ради Чернігівської області на користь ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 65 984,88 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу, із утриманням із цієї суми податків та обов`язкових платежів.

Стягнуто із Управління освіти, культури, сім`ї, молоді та спорту Козелецької селищної ради Чернігівської області на користь ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 69 239,04 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу, із утриманням із цієї суми податків та обов`язкових платежів.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що однією з гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника. Оскільки обов`язок із працевлаштування працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), що з`явилися на підприємстві протягом цього періоду та які існували на день звільнення. Головою ліквідаційної комісії по припиненню Міжшкільного навчально-виробничого комбінату Козелецької селищної ради 30 січня 2020 року запропоновані ОСОБА_2 вакантні посади для подальшого працевлаштування, а 26 червня 2020 року - ОСОБА_3 . Отже, така пропозиція про зайняття вакантних посад надана працівникам не одночасно з попередженням про вивільнення, що суперечить вимогам статті 49-2 КЗпП України. Відповідачем не надані докази про те, що працівникові ОСОБА_1 були запропоновані вакантні посади. Тому суд дійшов висновку про те, що звільнення з роботи працівників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП не є законним. Разом із тим, суд звертає увагу на те, що незаконне звільнення працівників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 (у зв`язку зі скороченням штату і чисельності працівників) відбулося у процесі здійснення процедури ліквідації Міжшкільного навчально-виробничого комбінату Козелецької селищної ради Козелецького району Чернігівської області (на підставі рішення Козелецької селищної ради Чернігівської області від 25 вересня 2019 року № 16-32/VIII про припинення Міжшкільного навчально-виробничого комбінату Козелецької селищної ради Чернігівської області шляхом ліквідації, що в подальшому за постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 червня 2020 року визнане протиправним і скасоване). Визнання у судовому порядку 01 червня 2020 року протиправним та скасування рішення Козелецької селищної ради Чернігівської області від 25 вересня 2019 року № 16-32/VIII «Про припинення Міжшкільного навчально-виробничого комбінату Козелецької селищної ради Чернігівської області шляхом ліквідації» вказує на те, що видані 29 січня 2020 року головою ліквідаційної комісії накази про звільнення з роботи ОСОБА_2 і ОСОБА_3 не є законними.

Суд першої інстанції вказав, що заяви позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про поновлення строку звернення до суду у справі про звільнення підлягають задоволенню. Процедура припинення Міжшкільного навчально-виробничого комбінату Козелецької селищної ради Чернігівської області шляхом ліквідації здійснювалася на підставі протиправного рішення органу місцевого самоврядування. До того ж, питання щодо доцільності функціонування вказаного навчального закладу є питанням, що становить суспільний інтерес, про що свідчать численні звернення батьків учнів навчального закладу з метою врегулювання спірного питання. Працівники ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 не ставилися зневажливо до питання про захист своїх трудових прав, пов`язаних із незаконним звільненням. Однак, зверненню до суду за захистом перешкоджали об`єктивні причини, зокрема, судовий розгляд справи № 620/3135/19, в порядку адміністративного судочинства.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 25 листопада 2021 року апеляційну скаргу Управління освіти, культури, сім`ї, молоді та спорту Козелецької селищної ради Козелецького району Чернігівської області залишено без задоволення. Рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 27 квітня 2021 року залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що по справі встановлено, що головою ліквідаційної комісії по припиненню Міжшкільного навчально-виробничого комбінату Козелецької селищної ради 30 січня 2020 року було запропоновано ОСОБА_2 вакантні посади для подальшого працевлаштування, а 26 червня 2020 року - ОСОБА_3 . Тобто, дана пропозиція про зайняття вакантних посад надана працівникам не одночасно із попередженням про вивільнення. При цьому, відповідачем не надано доказів про те, що позивачу ОСОБА_1 було запропоновано вакантні посади. Суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що визнання у судовому порядку 01 червня 2020 року протиправним та скасування рішення Козелецької селищної ради Чернігівської області від 25 вересня 2019 року № 16-32/VIII «Про припинення Міжшкільного навчально-виробничого комбінату Козелецької селищної ради Чернігівської області шляхом ліквідації»' вказує на ті обставини, що видані 29 січня 2020 року головою ліквідаційної комісії накази про звільнення з роботи ОСОБА_2 і ОСОБА_3 не є законними.

Доводи апеляційної скарги щодо безпідставного поновлення судом строків звернення до суду з позовом, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 27 квітня 2021 року, оскільки вказані доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи. Вказані доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції відносно того, що процедура припинення Міжшкільного навчально-виробничого комбінату Козелецької селищної ради Чернігівської області шляхом ліквідації здійснювалась на підставі протиправного рішення органу місцевого самоврядування. При цьому, судом встановлено, що позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не ставились зневажливо до питання про захист своїх трудових прав, пов`язаних із незаконним звільненням. Проте, зверненню до суду за захистом своїх порушених прав перешкоджали об`єктивні причини, а саме, судовий розгляд справи № 620/3135/19, в порядку адміністративного судочинства. За цих обставин, суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок відносно того, що заяви позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про поновлення строку звернення до суду у даній справі, підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що суд першої інстанції безпідставно вийшов за межі заявлених позовних вимог, та скасував накази про звільнення позивачів, не можуть бути підставою для скасування оскарженого рішення суду першої інстанції. приймаючи до уваги зміст заявлених позовних вимог, суд першої інстанції вважав за належний спосіб захисту порушених прав позивачів скасування наказів про їх звільнення та поновлення на посадах. За даних обставин, З посиланням на приписи частини першої статті 2, частини першої статті 5 ЦПК України, статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд дійшов висновку про наявність законних підстав для виходу за межі заявлених позовних вимог, з метою повного та ефективного захисту прав і законних інтересів позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Твердження, що суд першої інстанції необґрунтовано поновив ОСОБА_1 на основній посаді, та на посаді, яку позивач ОСОБА_1 займав за сумісництвом не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції оскільки відповідно до приписів частини першої статті 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Аргументи учасників справи

У січні 2022 року Управління освіти, культури, сім`ї, молоді та спорту Козелецької селищної ради подало касаційну скаргу на рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 27 квітня 2021 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 25 листопада 2021 року, в якій просило: оскаржені судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами було застосовано правові норми без урахування висновків, що викладені у постановах Верховного Суду у подібних правовідносинах. В результаті, суд першої та апеляційної інстанцій не застосували закони, які підлягали застосуванню. Обґрунтування рішень судів щодо поновлення строку не відповідає позиції Верховного Суду про об`єктивність перешкоджання та створення труднощів для своєчасного звернення до суду із підстав, що наведені нижче. Суд повинен з`ясувати не лише причини пропуску зазначеного строку, а й усі обставини справи, права та обов`язки сторін (постанова Верховного Суду від 12 грудня 2019 року у справі № 243/9604/18).

За необґрунтованості вимог суд відмовляє в позові з цих підстав без посилання на строки звернення до суду, оскільки вони стосуються захисту порушеного права. При обґрунтованості вимог і поважності причин пропуску строку звернення до суду суд поновлює пропущений строк на звернення за вирішенням трудового спору і вирішує його по суті. Козелецький районний суд та Чернігівський апеляційний суд визначили поважною причиною пропуску строку звернення до суду - судовий розгляд іншої справи (справа № 620/3135/19) в порядку адміністративного судочинства. У даній адміністративній справі оскаржувався Наказ Козелецької селищної ради щодо ліквідації Міжшкільного навчально-виробничого комбінату, який і став, згідно позиції позивачів, безпосередньою підставою для їхнього звільнення. У даній адміністративній справі (справа № 620/3135/19) лише ОСОБА_1 виступав у ролі позивача. Більше того, жодних правових заборон або умов, що забороняють подати позовну заяву до суду про поновлення на роботі не було. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12 грудня 2019 року у справі № 243/9604/18). Суди першої та апеляційної інстанцій не дотримались вищезгаданої позиції Верховного Суду та поновили строки позовної давності без зазначення поважної на те причини. У оскаржених рішенні та постанові суди виключно посилалися на ліквідацію навчального закладу, що, на думку судів є підставою для звільнення позивачів. Суд також не врахував, що ознайомлення із постановою про скасування рішення Козелецької селищної ради від 25 вересня 2019 року № 16-32/УШ про припинення комбінату шляхом ліквідації ніяк не може свідчити про ознайомлення з порушенням трудових прав позивачів, адже жодне з положень даного Рішення Козелецької селищної ради не стосується звільнення Позивачів або ж скорочення чисельності штату.

Згідно з постановою Верховного Суду від 20 грудня 2020 року у справі № 203/2276/19 у даній справі позивач стверджувала, що «дізналася про незаконність свого рішення лише в червні 2019 року і до того часу вважала своє звільнення законним, не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду за вирішенням трудового спору, оскільки стаття 233 ЦПК України пов`язує початок перебігу строку звернення до суду у справах про звільнення з днем вручення копії наказу про звільнення або днем видачі трудової книжки, а не з будь-якими іншими обставинами».

У постанові 29 червня 2021 року по справі № 588/1672/18 Верховний Суд, як і суди інших інстанцій, відмовили у задоволенні вимоги про поновлення строку за аналогічних до цієї справи обставин: «відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, дійшов правильного висновку про пропуск позивачами встановленого статтею 233 КЗпП України строку звернення до суду з огляду на те, що копію наказу про звільнення і трудову книжку із записом про звільнення позивачі отримали 05 березня 2018 року, у зв`язку з чим місячний строк звернення до суду з вимогою про поновлення на роботі сплив 04 квітня 2018 року, проте з цим позовом ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБАЗ звернулися лише 28 вересня 2018 року, тобто з пропуском місячного строку. З огляду на те, що позивачам ще в березні 2018 року було достеменно відомо про порушення їх прав, приймаючи до уваги відсутність фактів, які б свідчили про існування перешкод для звернення до суду, та те, що звернення позивачів до органів прокурити і порушення кримінального провадження не може свідчити про існування об`єктивних перешкод для подання ними позову у визначений законодавством строк, суди дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав для поновлення пропущеного строку, З врахуванням вищенаведеного доводи касаційних скарг про те, що строк, передбачений статтею 233 КЗпП, був пропущений позивачами з поважних причин, не заслуговують на увагу. Поважними причинами пропуску строку є обставини, що позбавили особу можливості подати заяву у визначений законом строк, вони об`єктивно є непереборними, тобто не залежать волі заявника і пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або суттєво ускладнили можливість своєчасного звернення до суду. Ці обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами».

Відповідачем в позовах є Міжшкільний навчально-виробничий комбінат Козелецької селищної' ради Козелецького району Чернігівської області, який згідно офіційних відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з 30.09.2019 перебуває в стані припинення. Жодного керівника на період розгляду як у суді першої, так і апеляційної інстанції Комбінат не мав. Відповідно і повістки та судові документи отримувати ніхто не міг. Відсутність представника у відповідача, свідчить про те, що суди не повідомили належним чином про дату та час судових засідань, а також про те, що у відповідача була відсутня можливість отримати рішення суду.

Рух справи

Ухвалою Верховного Суду від 23 лютого 2022 року: відкрито касаційне провадження у справі; в задоволенні заяви Управління освіти, культури, сім`ї, молоді та спорту Козелецької селищної ради про зупинення виконання рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 27 квітня 2021 року та постанови Чернігівського апеляційного суду від 25 листопада 2021 року відмовлено.

Ухвалою Верховного Суду від 26 травня 2022 року справу призначено досудового розгляду.

Межі та підстави касаційного перегляду

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).

В ухвалі Верховного Суду від 23 лютого 2022 року вказано, що наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження: суд апеляційної інстанції в оскарженій постанові застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду: від 12 грудня 2019 року у справі № 243/9604/18; від 20 лютого 2019 року у справі № 461/1903/16-ц; від 17 грудня 2020 року у справі № 595/223/17; від 29 червня 2021 року у справі № 588/1672/18; від 02 червня 2020 року у справі № 910/17792/17; від 28 грудня 2018 року у справі № 905/2190/17; від 25 квітня 2018 року у справі № 295/5011/15-ц; від 24 лютого 2021 року у справі № 361/8730/15-ц та постанові Верховного Суду України від 06 квітня 2016 року у справі № 6-409цс16.

Фактичні обставини

Суди встановили, що Міжшкільний навчально-виробничий комбінат Козелецької селищної ради Козелецького району Чернігівської області знаходиться у комунальній власності Козелецької селищної ради Чернігівської області, яка є його засновником.

ОСОБА_1 з 25 грудня 2014 року працював на посаді директора Козелецького міжшкільного навчально-виробничого комбінату, який на підставі рішення від 22 грудня 2017 року перейменовано у Міжшкільний навчально-виробничий комбінат Козелецької селищної ради Козелецького району Чернігівської області; позивач ОСОБА_1 також працював на посаді викладача спецпредметів Міжшкільного навчально-виробничого комбінату Козелецької селищної ради Козелецького району Чернігівської області.

ОСОБА_2 із 03 вересня 2018 року працював на посаді завідувача господарством Міжшкільного навчально-виробничого комбінату Козелецької селищної ради Козелецького району Чернігівської області.

ОСОБА_3 із 06 листопада 2006 року працювала на посаді прибиральниці Козелецького міжшкільного навчально-виробничого комбінату, який на підставі рішення від 22 грудня 2017 року перейменовано у Міжшкільний навчально-виробничий комбінат Козелецької селищної ради Козелецького району Чернігівської області.

25 вересня 2019 року Козелецькою селищною радою Чернігівської області на засіданні тридцять другої сесії восьмого скликання прийняте рішення № 16-32/VIII «Про припинення Міжшкільного навчально-виробничого комбінату Козелецької селищної ради Козелецького району Чернігівської області шляхом ліквідації». Для виконання такого рішення Козелецькою селищною радою створена ліквідаційна комісія. Прийняте Козелецькою селищною радою Чернігівської області рішення про ліквідацію Міжшкільного навчально-виробничого комбінату обґрунтовувалося поданням Управління освіти, культури, сім`ї, молоді та спорту від 02 вересня 2019 року № 651/1 і рекомендаціями постійної комісії з питань освіти, охорони здоров`я, культури, соціального захисту населення, законності та правопорядку, постійної комісії з питань житлово-комунального господарства, комунальної власності, будівництва, земельних відносин та питань надзвичайних ситуацій та постійної комісії з питань бюджету, соціально-економічного розвитку та інвестиційної діяльності.

Наказом № 154-ос від 21 листопада 2019 року начальника Управління освіти, культури, сім`ї, молоді та спорту Козелецької селищної ради Чернігівської області «Про скорочення чисельності та штату працівників Міжшкільного навчально-виробничого комбінату Козелецької селищної ради» у зв`язку з відсутністю контингенту учнів у Міжшкільному навчально-виробничому комбінаті Козелецької селищної ради скорочена посада директора Міжшкільного навчально-виробничого комбінату Козелецької селищної ради і виключена зі штатного розпису та попереджено про наступне вивільнення згідно з пунктом 1 статті 40 КЗпП України ОСОБА_1 - директора Міжшкільного навчально-виробничого комбінату Козелецької селищної ради.

Наказом № 52 від 21 листопада 2019 року голови ліквідаційної комісії по припиненню Міжшкільного навчально-виробничого комбінату Козелецької селищної ради Козелецького району Чернігівської області шляхом ліквідації «Про скорочення чисельності та штату працівників Міжшкільного навчально-виробничого комбінату Козелецької селищної ради» скорочені, зокрема, посади завідувача господарства (одна штатна одиниця), прибиральника службових приміщень (півтори штатні одиниці) і викладача спецпредметів (три штатні одиниці) Міжшкільного навчально-виробничого комбінату Козелецької селищної ради, і виключено їх із штатного розпису та попереджено про наступне вивільнення згідно з пунктом 1 статті 40 КЗпП України працівників: ОСОБА_1 - викладача спецпредметів; ОСОБА_2 - завідувача господарства; ОСОБА_3 - прибиральника службових приміщень.

Наказом № 19-ос від 29 січня 2020 року начальника Управління освіти, культури, сім`ї, молоді та спорту Козелецької селищної ради 30 січня 2020 року звільнений ОСОБА_1 з посади директора Міжшкільного навчально-виробничого комбінату Козелецької селищної ради Козелецького району Чернігівської області та викладача спецпредметів за суміщенням у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників Міжшкільного навчально-виробничого комбінату Козелецької селищної ради за пунктом 1 статті 40 КЗпП України. Із цим наказом ОСОБА_1 ознайомлений 30 січня 2020 року.

Наказом № 16 від 29 січня 2020 року голови ліквідаційної комісії Міжшкільного навчально-виробничого комбінату Козелецької селищної ради Козелецького району Чернігівської області звільнений ОСОБА_2 із посади завідувача господарства Міжшкільного навчально-виробничого комбінату Козелецької селищної ради Козелецького району Чернігівської області у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників Міжшкільного навчально-виробничого комбінату Козелецької селищної ради за пунктом 1 статті 40 КЗпП України. Із цим наказом ОСОБА_2 ознайомлений 30 січня 2020 року.

Наказом № 17 від 29 січня 2020 року голови ліквідаційної комісії Міжшкільного навчально-виробничого комбінату Козелецької селищної ради Козелецького району Чернігівської області звільнена ОСОБА_3 з посади прибиральника службових приміщень Міжшкільного навчально-виробничого комбінату Козелецької селищної ради Козелецького району Чернігівської області у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників Міжшкільного навчально-виробничого комбінату Козелецької селищної ради за пунктом 1 статті 40 КЗпП України. Із цим наказом ОСОБА_3 ознайомлена 30 січня 2020 року.

03 червня 2019 року в.о. начальника управління ОКСМС Козелецької селищної ради звернулася до Первинної профспілкової організації Козелецької територіальної громади Профспілки працівників освіти і науки України із поданням про те, що у зв`язку із відсутністю бюджетних асигнувань та з метою оптимізації мережі освітніх закладів планується проведення скорочень чисельності посад працівників Міжшкільного навчально-виробничого комбінату Козелецької селищної ради у зв`язку із запланованою ліквідацією до 01 січня 2020 року. У зв`язку із чим просить у найкоротші строки призначити дати проведення консультацій.

Зі змісту листа № 17, виданого 06 червня 2019 року головою Первинної профспілкової організації встановлено, що профспілковий комітет, не володіючи інформацією, не зможе призначити дати проведення консультацій стосовно заходів із запобігання звільнення працівників Міжшкільного навчально-виробничого комбінату Козелецької селищної ради.

21 листопада 2019 року начальник управління освіти, культури, сім`ї, молоді та спорту Козелецької селищної ради звернулася до Первинної профспілкової організації Козелецької територіальної громади Профспілки працівників освіти і науки України із поданням про надання згоди на вивільнення працівників Міжшкільного навчально-виробничого комбінату Козелецької селищної ради Козелецького району Чернігівської області, так як планується скорочення відповідно до пунктом 1 статті 40 КЗпП України.

Зі змісту довідки № 17, виданої 28 липня 2020 року головою Первинної профспілкової організації, встановлено, що від ліквідаційної комісії по припиненню Міжшкільного навчально-виробничого комбінату Козелецької селищної ради до первинної профспілкової організації Козелецької громади Профспілки працівників освіти і науки України та до профспілкової організації Міжшкільного навчально-виробничого комбінату Козелецької селищної ради подання про надання згоди на звільнення працівників навчального закладу у зв`язку зі скороченням чисельності штату працівників не надходило.

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 , ОСОБА_4 і ОСОБА_5 звернулися у Чернігівський окружний адміністративний суд із адміністративним позовом до Козелецької селищної ради Чернігівської області, третіх осіб - Управління освіти, культури, сім`ї, молоді та спорту Козелецької селищної ради Чернігівської області, Міжшкільного навчально-виробничого комбінату Козелецької селищної ради Козелецького району Чернігівської області про визнання протиправним та скасування рішення Козелецької селищної ради Чернігівської області від 25 вересня 2019 року № 16-32/VIII. За ухвалою від 28 жовтня 2019 року судді Чернігівського окружного адміністративного суду зупинена дія рішення Козелецької селищної ради Чернігівської області від 25 вересня 2019 року № 16-32/VIII про припинення Міжшкільного навчально-виробничого комбінату Козелецької селищної ради Чернігівської області шляхом ліквідації до набрання законної сили рішення суду і заборонено Козелецькій селищній раді Чернігівської області в особі ліквідаційної комісії завершувати процедуру ліквідації Міжшкільного навчально-виробничого комбінату Козелецької селищної ради Козелецького району Чернігівської області до набрання законної сили рішенням суду. За рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2019 року у задоволенні вказаного адміністративного позову відмовлено (справа № 620/3135/19);

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 червня 2020 року рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2019 року скасоване. Прийняте нове рішення, яким адміністративний позов задоволений повністю. Визнане протиправним і скасоване рішення Козелецької селищної ради Козелецького району Чернігівської області від 25 вересня 2019 року № 16-32/VIII. Задовольняючи позовні вимоги, суд апеляційної інстанції, зокрема, виходив із того, що непроведення обговорень проектів рішень про створення філій та подальшу реорганізацію навчального закладу без урахування думки батьків учнів із цього приводу свідчить про те, що спірне рішення не відповідає критеріям, визначеним в частині другій статті 2 КАС України.

Постановою Верховного суду від 02 лютого 2021 року касаційна скарга Козелецької селищної ради Чернігівської області залишена без задоволення, а постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 червня 2020 року залишена без змін.

Позиція Верховного Суду

Колегія суддів частково приймає аргументи, які викладені в касаційній скарзі, з таких мотивів.

Завданням цивільного судочинства справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частина перша та друга статті 2 ЦПК України).

Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо (частина перша статті 11 ЦПК України).

Тлумачення вказаних норм свідчить, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси власне порушені, а учасники цивільного обороту використовують цивільне судочинство для такого захисту.

Основною засадою (принципом) цивільного судочинства є, зокрема, диспозитивність (пункт 5 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частина друга статті 12 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників (пункт 1 частини першої статті 40 КЗпП).

Згідно частини другої статті 40 КЗпП звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком (частини перша, друга статті 233 КЗпП).

У статті 234 КЗпП закріплено, що у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки.

У статті 234 КЗпП не передбачається переліку поважних причин для поновлення строку, оскільки їх поважність має визначається в кожному випадку, залежно від конкретних обставин. Вочевидь, що як поважні причини пропущення строку, встановленого в частині першій статті 233 КЗпП, мають кваліфікуватися ті, які об`єктивно перешкоджали чи створювали труднощі для своєчасного звернення до суду та підтверджені належними доказами. Відмовити в позові через пропуск без поважних причин строку звернення до суду можливо лише в тому разі, коли позов є обґрунтованим. У разі безпідставності позовних вимог при пропуску строку звернення до суду в позові належить відмовити за безпідставністю позовних вимог.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта 263 ЦК України).

У постанові Верховного Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 грудня 2019 року по справі N 243/9604/18 (провадження N 61-14423св19) зазначено, що:

«як поважні причини пропуску строку, встановленого у частині першій статті 233 КЗпП України, слід кваліфікувати такі, які об`єктивно перешкоджали чи створювали труднощі для своєчасного звернення до суду та підтверджені належними доказами. Судами попередніх інстанцій встановлено порушення відповідачем прав позивача при звільненні з роботи, однак у задоволенні позовних вимог про поновлення на роботі відмовлено через пропуск строку звернення до суду, оскільки ОСОБА_1 26 липня 2018 року отримав трудову книжку із записом про звільнення, однак до суду звернувся лише 02 жовтня 2018 року, тобто з пропуском місячного строку, визначеного статтею 233 КЗпП. У разі пропуску передбачених статтею 233 КЗпП строків звернення до суду про вирішення трудового спору суд з`ясовує не лише причини пропуску зазначеного строку, а й усі обставини справи, права та обов`язки сторін».

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2020 року в справі № 203/2276/19 вказано, що:

«поважними причинами пропущення строку звернення до суду за вирішенням трудового спору визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду та підтверджені належними доказами щодо неможливості такого звернення.

Встановивши, що 08 грудня 2014 року з позивачем проведено розрахунок і вона отримала трудову книжку, а до суду з цим позовом вона звернулася у червні 2019 року (більше ніж через чотири роки після звільнення), тобто після спливу встановленого статтею 233 КЗпП місячного строку звернення до суду за вирішенням трудового спору про поновлення на роботі, який пропущений нею без поважних причин, суди відмовили в позові.

Оскільки суди дійшли висновку про відмову в задоволенні основної вимоги про поновлення на роботі, також відмовлено і в іншій частині позову, оскільки такі вимоги є похідними від вимоги про поновлення на роботі.

Звернення позивача з приводу незаконного її звільнення з підстав того, що вона дізналася про незаконність свого рішення лише в червні 2019 року, а до того часу вважала своє звільнення законним, не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду за вирішенням трудового спору, оскільки стаття 233 КЗпП пов`язує початок перебігу строку звернення до суду у справах про звільнення з днем вручення копії наказу про звільнення або днем видачі трудової книжки, а не з будь-якими іншими обставинами.

Ураховуючи наведене, висновок судів про те, що ОСОБА_1 не довела поважність причин пропуску строку для звернення до суду з відповідним позовом, встановленого статтею 233 КЗпП, є обґрунтованим».

У постанові Верховного суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 червня 2021 року в справі № 588/1672/18 (провадження № 61-9199св20) зазначено, що:

«Верховний Суд в оцінці застосування норм матеріального права у спірних правовідносинах визнає обґрунтованим, що встановлені статтями 228, 223 КЗпП строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов`язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк. Передбачений статтею 233 КЗпП місячний строк поширюється на всі випадки звільнення незалежно від підстав припинення трудового договору.

Зважаючи на доводи заявників, враховуючи, що ними визнано факт вжиття заходів щодо оскарження звільнення, Верховний Суд встановив, що позивачі обрали інший порядок захисту порушених прав, звернувшись до правоохоронних органів, що свідчить про помилку у праві, оскільки цивільні спори про поновлення на роботі підлягають розгляду та вирішенню судом.

Такі звернення не могли бути перешкодою в одночасному зверненні до суду з позовом про поновлення на роботі, іншого під час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій заявниками не доведено. Помилка заявників в обранні неналежного порядку захисту їх трудових прав не може слугувати достатньою причиною на обґрунтування поважності причин пропуску строків звернення до суду».

У справі, що переглядається:

при задоволенні позовів суди вважали, що позивачів звільнили незаконно, і строк звернення пропущений з поважних причин, оскільки зверненню перешкоджав судовий розгляд справи № 620/3135/19 в порядку адміністративного судочинства;

суди встановили, що з наказами про звільнення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ознайомлені 30 січня 2020 року. ОСОБА_1 з позовом звернувся у липні 2020 року. ОСОБА_2 з позовом звернувся у липні 2020 року. ОСОБА_3 з позовом звернулася у липні 2020 року;

суди не звернули уваги, що як поважні причини пропущення строку, встановленого в частині першій статті 233 КЗпП, мають кваліфікуватися ті, які об`єктивно перешкоджали чи створювали труднощі для своєчасного звернення до суду та підтверджені належними доказами;

при цьому не встановили існування причини, які об`єктивно перешкоджали чи створювали труднощі для своєчасного звернення до суду та підтверджені належними доказами.

За таких обставин, суди зробили передчасний висновок про задоволення позовних вимог.

Суд касаційної інстанції позбавлений процесуальної можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені судами попередніх інстанцій, з огляду на положення статті 400 ЦПК України.

Колегія суддів відхиляє доводи касаційної скарги Управління освіти, культури, сім`ї, молоді та спорту Козелецької селищної ради про те, що Міжшкільний навчально-виробничий комбінат Козелецької селищної' ради Козелецького району Чернігівської області не був повідомлений про розгляд справи в судах першої та апеляційної інстанцій, оскільки Міжшкільний навчально-виробничий комбінат Козелецької селищної ради Козелецького району Чернігівської області касаційну скаргу не подав та судові рішення з цієї підстави не оскаржує.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржені судові рішення ухвалені без додержання норм матеріального та процесуального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що: касаційну скаргу належить задовольнити частково; оскаржені судові рішення скасувати та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Управління освіти, культури, сім`ї, молоді та спорту Козелецької селищної ради, яка підписана представником Торутою Людмилою Павлівною, задовольнити частково.

Рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 27 квітня 2021 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 25 листопада 2021 року скасувати.

Передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

З моменту прийняття постанови судом касаційної інстанції рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 27 квітня 2021 року та постанова Чернігівського апеляційного суду від 25 листопада 2021 року втрачають законну силу та подальшому виконанню не підлягають.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук