АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2022 року

м. Чернівці

справа № 716/1133/20

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Одинака О. О.

суддів Кулянди М.І, Половінкіної Н.Ю.

секретар Паучек І.І.

позивач ОСОБА_1

відповідач Комунальне підприємство Заставнівської міської ради «Благоустрій плюс»

апеляційна скарга Комунального підприємства Заставнівської міської ради «Благоустрій плюс» на рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 3 грудня 2021 року,

головуючий в суді першої інстанції суддя Стрілець Я.С.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства Заставнівської міської ради «Благоустрій плюс» (далі КП Заставнівської міської ради «Благоустрій плюс» ), в якому просив стягнути з відповідача на його користь 160 302 гривні 53 копійки матеріальної шкоди.

На обґрунтування позовних вимог зазначав, що 15 жовтня 2019 року о 23:00 годині він, рухаючись на власному автомобілі марки Volkswagen Transporter, д.н.з. НОМЕР_1 по вулиці Пушкіна в місті Заставна та об`жджаючи перешкоду (автомобіль), який був припаркований з правої сторони, заїхав у яму, яка знаходилась на краю дороги.

Внаслідок вказаної ДТП належний позивачу транспортний засіб отримав механічні пошкодження.

КП ЗМР «Благоустрій Плюс» є юридичною особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду, що була заподіяна його майну внаслідок неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху транспортних засобів на території міста Заставна Чернівецької області.

Зокрема, ОСОБА_2 , будучи посадовою особою, директором КП Заставнівської міської ради «Благоустрій Плюс», та відповідальною за експлуатаційний стан доріг, не вжила заходів щодо ліквідації ями, довжиною 0,5 м, шириною 1,1 м, глибиною 0,7 м на проїзній частині вулиці Пушкіна, що і стало причиною ДТП за участю позивача.

Постановою Заставнівського районного суду Чернівецької області від 4 травня 2020 року встановлено вину ОСОБА_2 у вчиненні вищевказаного правопорушення.

Згідно висновку експерта №52-06-20 від 23 червня 2020 року за наслідками проведення автотоварознавчої експертизи вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Volkswagen Transporter, номерний знак НОМЕР_1 , в результаті пошкодження під час ДТП, яка сталася 15 жовтня 2019 року, станом на дату виконання експертизи, складає 54 734 гривень 89 копійок, а вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 160 302 гривень 53 грн.

Отже, з урахуванням того, що відповідач відмовляється у добровільному порядку відшкодувати завдану шкоду, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 3 грудня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з КП Заставнівської міської ради «Благоустрій Плюс» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 96 288 гривень 63 копійки.

В задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Стягнуто з КП Заставнівської міської ради «Благоустрій Плюс» на користь ОСОБА_1 963 гривні 42 копійки судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору.

Стягнуто з КП Заставнівської міської ради «Благоустрій Плюс» на користь ОСОБА_1 витрати пов`язані з розглядом справи, а саме 3606 гривень - витрат на професійну правничу допомогу, а також 2524 гривні 20 копійок - витрат, пов`язаних з проведенням експертизи.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що судом встановлено, що КП Заставнівської міської ради «Благоустрій Плюс» є одержувачем бюджетних коштів, які спрямовуються в тому числі на ремонт автомобільних доріг, розташованих на території міста Заставна та об`єднаної територіальної громади. Предметом діяльності даного підприємства серед іншого є делегована йому органом місцевого самоврядування організація ремонту автомобільних доріг на вказаній місцевості.

Поряд з цим, з досліджених по справі письмових доказів вбачалося, що дорога по вулиці Пушкіна в місті Заставна, де відбулась дорожньо-транспортна пригода, за своїми техніко-експлуатаційними показниками станом на 15 жовтня 2019 року не відповідала вимогам безпеки руху.

Отже, обов`язок по ремонту дороги по вулиці Пушкіна в місті Заставна Чернівецької області та підтримання безпечних умов руху на вказаній автомобільній дорозі станом на 15 жовтня 2019 року відповідачем виконаний не був і вказана бездіяльність, як наслідок призвела до вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди, в ході якої належний позивачу автомобіль потрапив в яму природнього походження та отримав механічні пошкодження.

За таких обставин, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди в розмірі вартості ремонтно-відновлювальних робіт, визначених згідно висновком експерта № 199 від 30 серпня 2021 року у розмірі 96 288 гривень 63 копійки.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі КП Заставнівської міської ради «Благоустрій плюс» просить рішення суду першої інстанції скасувати та відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт посилається на те, що суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Постанова від 4 травня 2020 року у справі №716/2224/19 не є належним доказом відповідальності відповідача та не тією постановою, яка в розумінні частини 6 статті 82 ЦПК України могла б дати відповідь, чи мали місце дії (бездіяльність) та чи були вони вчинені саме директором КП Заставнівської міської ради «Благоустрій плюс».

Жителька міста Заставна ОСОБА_3 під час розгляду справи №716/2224/19 визнала, що це вона створила штучну бетонну канаву, в яку в`їхав позивач, проте чомусь не була притягнута до адміністративної відповідальності та не є відповідачем у даній справі

У суду відсутні достовірні дані про перебування АДРЕСА_1 на балансі відповідача під час пошкодження автомобіля позивача і на час розгляду даної справи.

Суд першої інстанції під час ухвалення вказаного рішення не вирішив питання про стягнення з позивача на користь відповідача судових витрат на проведення автотоварознавчої експертизи, яка проводилась на підставі ухвали суду від 17 березня 2021 року за клопотанням відповідача.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_4 , подав відзив на апеляційну скаргу.

Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Посилається на те, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а аргументи апеляційної скарги безпідставними.

Саме відповідач відповідальний за стан доріг в територіальній громаді міста Заставна .

Відповідач, будучи відповідальним за стан доріг в місті Заставна, не звертався до правоохоронних органів для притягнення винних осіб за пошкодження таких доріг.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

Встановлено, що 15 жовтня 2019 року, о 21 годині 00 хвилин, водій ОСОБА_1 , керуючи власним автомобілем марки Volkswagen Transporter, номерний знак НОМЕР_1 , по вулиці Пушкіна в місті Заставна Чернівецької області, діючи у відповідності до дорожньої ситуації, здійснив наїзд у відкриту яму, яка знаходиться на проїжджій частині дороги по вулиці Пушкіна, №11.

Факт вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди сторонами у справі не оспорюється.

На момент дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 правомірно володів вищевказаним транспортним засобом на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 6 травня 2015 року.

Записами у схемі місця дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 15 жовтня 2019 року та фотофіксацією місця події зафіксовано факт наїзду транспортного засобу марки Volkswagen Transporter, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 в яму природнього походження, яка утворилася внаслідок стікання атмосферних опадів (а.с.8-12 адміністративний матеріал №716/2224/19).

Факт природнього походження ями, в яку здійснено наїзд позивачем за вищевказаних обставин, також підтверджується письмовими показами свідка ОСОБА_3 (а.с.5), які містяться в матеріалах адміністративної справи № 716/2224/19.

За наслідками дорожньо-транспортної пригоди відносно ОСОБА_2 , як директора КП Заставнівської міської ради «Благоустрій Плюс», складено протокол про адміністративне правопорушення за частиною 4 статті 140 КУпАП.

Постановою Заставнівського районного суду Чернівецької області від 4 травня 2020 року провадження у справі стосовно ОСОБА_2 за частиною 4 статті 140 КУпАП закрито на підставі частини 2 статті 38 КУпАП за закінченням на момент розгляду справи строків притягнення до адміністративної відповідальності. Одночасно, вказаною постановою констатовано факт наявності у діях ОСОБА_2 вини у вчиненні адміністративного правопорушення за частиною 4 статті 140 КУпАП.

Постановою Чернівецького апеляційного суду від 4 червня 2021 року постанову Заставнівського районного суду Чернівецької області від 4 травня 2020 року залишено без змін. При цьому апеляційний суд зауважив, що приписи статті 247 КУпАП не містять положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

Відповідно до висновку експерта №52-06-20 від 23 червня 2020 року, виготовленого на замовлення ОСОБА_1 , вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Volkswagen Transporter, номерний знак НОМЕР_1 , в результаті пошкодження під час ДТП, яка сталася 15 жовтня 2019 року, станом на дату виконання експертизи, складає 54 734 гривень 89копійок, а вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля становить 160 302 гривень 53копійок (а.с.31-40).

Згідно Заставнівської міської ради №17-к від 1 серпня 2018 року, між Заставнівською міською радою та КП ЗМР «Благоустрій плюс» в особі директора Стадник Л.О. було укладено контракт терміном на 1 рік, починаючи з 9 серпня 2018 року по 9 серпня 2019 року, дію якого відповідно до розпорядження №54-к від 8 липня 2019 року було продовжено на термін 3 роки, починаючи з 10 серпня 2019 року по 9 серпня 2022 року (а.с. 20, 21 адміністративний матеріал №716/2224/19).

Відповідно до Розділу І статуту КП Заставнівської міської ради «Благоустрій Плюс», в редакції чинній станом на дату настання дорожньо-транспортної пригоди (далі - Статуту) КП Заставнівської міської ради «Благоустрій Плюс» є суб`єктом господарювання, утвореним у формі комунального унітарного підприємства.

Підприємство є юридичною особою, має самостійний баланс, поточний та інші рахунки в установах банків, печатки та штампи зі своєю назвою.

Відповідно до пункту 2.1 Розділу ІІ Статуту основною метою діяльності підприємства є забезпечення благоустрою міста Заставна та населених пунктів, що входять до Заставнівської об`єднаної територіальної громади.

Згідно пункту 2.2 розділу ІІ Статуту основними напрямками діяльності підприємства є: утримання та ремонт доріг і тротуарів; проведення робіт із водовідведення, водозниження, захисту схилів на дорогах; поточний ремонт шляхового покриття міських шляхів, підсипка, планування і укріплення обочин, укосів, насипу та видалення бур`янів з обочин, кюветів і водовідвідних, засівання укосів, насипу та виїмок газонною травою; поверхнева обробка проїзної частини шляхів з різними видами покриття; ліквідація спучень ґрунту та інших пошкоджень ділянок проїзної частини шляхів; регулювання руху на цих ділянках; ліквідація окремих пошкоджень тротуарів, виправлення і заміна окремого бортового каменю; очищення проїзної частини міських вулиць і тротуарів від пилу, сміття, снігу і льоду, боротьба з ожеледдю; оновлення та заміна пошкоджених регулюючих та попереджувальних дорожніх знаків і сигналів та інших елементів дорожньої обстановки, нанесення ліній безпеки руху на вулицях, поїздах і площах; проведення обліку інтенсивності руху транспорту для правильної організації безпеки руху.

Відповідно до пункту 2.3 Розділу ІІ Основним показником діяльності Підприємства є благоустрій міста Заставна та населених пунктів Заставнівської об`єднаної територіальної громади.

Відповідно до пункту 3.2 Розділу ІІІ джерелом формування майна підприємства є, зокрема, надходження коштів з місцевого бюджету згідно планів використання бюджетних коштів, розроблених на основі витрат згідно річних кошторисів; надходження бюджетних коштів згідно затверджених програм.

Одночасно з розпоряджень Заставнівської міської ради №63-р від 21 червня 2018 року, №124-р від 31 серпня 2016 року та актів прийому-передачі від 29 червня 2018 року, 31 серпня 2016 року вбачається, що на баланс КП Заставнівської міської ради «Благоустрій плюс» передано вартість поточного ремонту доріг, в тому числі і дороги по вулиці Пушкіна в місті Заставна Чернівецької області (а.с. 43-46 адміністративний матеріал №716/2224/19).

Як вбачається з висновку експерта № 199 від 30 серпня 2021 року за результатами проведення додаткової судової автотоварознавчої експертизи та калькуляції №1107 від 20 серпня 2021 року, вартість матеріального збитку (шкоди), завданого власнику транспортного засобу марки Volkswagen Transporter, номерний знак НОМЕР_3 ОСОБА_1 на дату оцінки складає 37 462 гривень 46 копійок, вартість ремонтно-відновлювальних робіт 96 288 гривень 63 копійки (а.с.146-171).

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України визначено питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Оскаржуване рішення відповідає зазначеним вимогам закону.

Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно частини другої статті 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтею 1 Закону України «Про автомобільні дороги» передбачено, що автомобільна дорога це лінійний комплекс інженерних споруд, призначений для безпечного, безперервного та зручного руху транспортних засобів.

Відповідно до статті 16 цього Закону, вулиці і дороги міст та інших населених пунктів знаходяться у віданні органів місцевого самоврядування і є комунальною власністю.

Пунктом 1 частини першої статті 21 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» визначено, що елементами благоустрою є покриття площ, вулиць, доріг, проїздів, алей, бульварів, тротуарів, пішохідних зон і доріжок відповідно до діючих норм і стандартів.

Статтею 9 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ними органів у сфері дорожнього руху належить, у тому числі, компенсація витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортні пригоди сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, за рішеннями судових органів. Управління функціонуванням та розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів здійснюється відповідними органами місцевого самоврядування, у віданні яких вони знаходяться.

Згідно статті 21 Закону України «Про дорожній рух» органи місцевого самоврядування, що управляють функціонуванням та розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, відповідають за: 1) стан вулиць і доріг міст та інших населених пунктів відповідно до діючих норм, у тому числі щодо безпеки руху транспортних засобів і пішоходів; 2) якість робіт з проектування, будівництва, реконструкції, ремонту та утримання вулиць і доріг міст та інших населених пунктів; 3) розміщення технічних засобів організації дорожнього руху, об`єктів дорожнього сервісу та рекламоносіїв; 4) відшкодування збитків користувачам вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, що виникли через їх незадовільний стан, у порядку, визначеному законом.

Пунктом 1 частини третьої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху мають права на безпечні умови дорожнього руху, на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху.

Водій має право на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху (пункт 1 частини першої статті 16 Закону України «Про дорожній рух» ).

Відповідно до пункту 2 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету міністрів України № 198 від 30 березня

1994 року (далі - Правила) передбачено, що ремонт і утримання дорожніх об`єктів, що перебувають у загальнодержавній власності, здійснюється дорожньо-експлуатаційними організаціями, які належать до сфери управління Укравтодору, а тих, що перебувають у комунальній власності - відповідними комунальними дорожньо-експлуатаційними організаціями.

Пунктом 11 Правил встановлено, що власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов`язані: своєчасно і якісно виконувати експлуатаційні роботи відповідно до технічних правил з дотриманням норм і стандартів з безпеки руху; постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об`єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух; вирішувати питання забезпечення експлуатації дорожніх об`єктів у надзвичайних ситуаціях, за несприятливих погодно-кліматичних умов, у разі деформації та пошкодження елементів дорожніх об`єктів, аварії на підземних комунікаціях і виникнення інших перешкод у дорожньому русі й разом із спеціалізованими службами організації дорожнього руху і за погодженням з Державтоінспекцією оперативно вносити зміни до порядку організації дорожнього руху; відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів. Вказані правила є обов`язковими для їх власників або уповноважених ними органів, організацій, що здійснюють ремонт і утримання дорожніх об`єктів і користувачів.

З матеріалів справи вбачається, що автомобіль Volkswagen Transporter, номерний знак НОМЕР_1 , що належить на праві власності позивачу ОСОБА_1 , було пошкоджено внаслідок наїзду на яму по АДРЕСА_1

Крім того, судами встановлено, що забезпечення безпечного експлуатаційного стану зазначеної ділянки дороги покладено на КП Заставнівської міської ради «Благоустрій плюс».

При вирішенні спорів про відшкодування шкоди за статтею 1166 ЦК України доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками. Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди.

Суд першої інстанції на підставі належної оцінки зібраних у справі доказів і встановлених на їх підставі обставин, дійшов обґрунтованого висновку про доведеність ОСОБА_1 позовних вимог, оскільки позивачем належними та допустимими доказами підтверджено наявність заподіяної йому шкоди, протиправну бездіяльність її заподіювача КП Заставнівської міської ради «Благоустрій плюс», наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправною бездіяльністю заподіювача та вину останнього в її заподіянні, що в силу вимог статті 81 ЦПК України року є його процесуальним обов`язком.

Ураховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про те, що внаслідок нездійснення КП Заставнівської міської ради «Благоустрій плюс» своєчасного ремонту автомобільної дороги, яка знаходиться на його утриманні та за експлуатаційний стан якої відповідало вказане підприємство, настала дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено належний позивачу на праві власності автомобіль Volkswagen Transporter, номерний знак НОМЕР_1 , а тому саме вказане підприємство зобов`язано відшкодувати завдану позивачеві шкоду.

Заявник під час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій не довів відсутність вини у його діях (бездіяльності) та відсутність причинно-наслідкового зв`язку між неналежним станом дорожнього покриття та дорожньо-транспортною пригодою.

Такий висновок апеляційного суду узгоджується з правовим висновком, викладеним Верховним Судом в постановах від 04 червня 2018 року у справі № 760/9273/16-ц та 21 травня 2021 року у справі № 753/10817/16-ц.

При цьому апеляційним судом не може братися до уваги аргумент апеляційної скарги про те, що постанова Садгірського районного суду міста Чернівці від 4 травня 2020 року у справі №716/2224/19 не є належним доказом відповідальності відповідача та не тією постановою, яка в розумінні частини 6 статті 82 ЦПК України могла б дати відповідь, чи мали місце дії (бездіяльність) та чи були вони вчинені саме директором КП Заставнівської міської ради «Благоустрій плюс».

Зі змісту рішення суду першої інстанції вбачається, що суд, дійшовши висновку про стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди, не обґрунтовував наявність таких підстав саме постановою Садгірського районного суду міста Чернівці від 4 травня 2020 року в частині визнання винною ОСОБА_2 , як директора КП Заставнівської міської ради «Благоустрій Плюс», у вчиненні адміністративного правопорушення за частиною 4 статті 140 КУпАП, а врахував лише обставини, встановлені вказаною постановою щодо настання самого факту ДТП, яке мало місце 15 жовтня 2019 року, та пошкодженням у зв`язку з таким ДТП транспортного засобу належного позивачу.

Необґрунтованим є аргумент апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача вартості відновлювального ремонту в розмірі 96 288 гривень 63 копійки, а не матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП, який визначений висновком експерта № 199 від 30 серпня 2021 року у розмірі 37 462 гривні 46 копійок.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що предметом спору у цій справі не є стягнення матеріального збитку, визначеного відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, який завдано особі, а саме відшкодування шкоди у вигляді понесених реальних збитків, які відповідно до вимог частини другої статті 1192 ЦК України підлягають відшкодуванню у повному обсязі.

Законодавець розмежовує поняття «вартість відновлювального ремонту» та «матеріальний збиток, завданий унаслідок ДТП».

Відповідальність винуватця ДТП за завдану шкоду обмежується реальним розміром збитків які у випадку відновлення транспортного засобу можуть відповідати вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу.

Отже, установивши, що внаслідок неправомірних дій відповідача було пошкоджено автомобіль позивача, вартість відновлювального ремонту якого згідно калькуляції вартості відновлювального ремонту транспортного засобу, який міститься у висновку експерта № 199 від 30 серпня 2021 року, становить 96 288 гривень 63 копійки, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача вказаної матеріальної шкоди.

Такий висновок апеляційного суду узгоджується з правовим висновком, викладеним Верховним Судом в постанові від 09 жовтня 2019 року у справі № 649/384/16-ц.

Безпідставним є і аргумент апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не взяв до уваги ту обставину, що ОСОБА_3 під час розгляду справи №716/2224/19 визнала, що це вона створила штучну бетонну канаву, в яку в`їхав позивач.

Матеріалами даної справи підтверджується, зокрема постановою Заставнівського районного суду Чернівецької області від 4 травня 2020 року, та обставина, що яма, яка стала причиною ДТП за участю позивача є природнього походження та виникла внаслідок стікання атмосферних опадів.

Помилковим є і аргумент апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно не задовольнив заяву відповідача про відвід судді Стрільця Я.С. у вказаній справі, враховуючи висновок вказаного судді про наявність вини керівника юридичної особи відповідача у справі 716/2224/19 про накладення адміністративного правопорушення за частиною 4 статтею 140 КУпАП.

Враховуючи положення частини 4 статті статті 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах не може бути підставою для відводу такого судді у даній справі.

Щодо аргументу апеляційної скарги про не вирішення судом першої інстанції клопотання відповідача про стягнення на його користь судових витрат на проведення автотоварознавчої експертизи, яка проводилась на підставі ухвали суду від 17 березня 2021 року за клопотанням відповідача, апеляційним суд вважає за необхідне зазначити, що відповідач у разі не вирішення судом питання про судові витрати, не позбавлений права звернутися до суду, що ухвалив рішення, із заявою про ухвалення судом додаткового рішення, що передбачено пунктом 3 частини 1 статті 270 ЦПК України.

Помилковим є також аргумент апеляційної скарги про ненадання позивачем належних та допустимих доказів на підтвердження понесення ним витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 137 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Витрати на професійну правничу допомогу, відповідно до положень вказаної вище статті, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

В силу частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Частиною п`ятою статті 137 ЦПК встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Такий висновок викладений Верховним Судом в постановах від 20 травня 2020 року у справі № 154/1435/18-ц та від 17 березня 2021 року у справі № 712/1720/19.

З матеріалів даної справи вбачається, що на підтвердження факту надання позивачу в цій справі правової допомоги фахівцем в галузі права, стороною позивача було надано суду першої інстанції договір про надання правової допомоги № 33 від 23 грудня 2019 року, укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Данищуком В.В. та копію акту наданих послуг від 17 липня 2020 року.

Із акту наданих послуг вбачається, що адвокатом Данищуком В.В. надано послуги з надання консультації клієнту, на що було витрачено 2 години та вартувало 1680 гривень (вартість однієї години роботи адвоката встановлено у розмірі 840 гривень), вивченні матеріалів справи, на що було витрачено 2 години та вартувало 1680 гривень, складанні позовної заяви, на що було витрачено 4 години та вартувало 2560 гривень та зроблено ксерокс додатків до позовної заяви вартістю 80гривень.

Отже, загальна вартість послуг становила 6000 гривень.

Позивач ОСОБА_1 за надану правничу допомогу сплатив 6000 гривень, що підтверджується квитанціями № 140 від 24 січня 2020 року та № 131 від 16 липня 2020 року.

Суд апеляційної інстанції, з огляду на умови договору про надання правової допомоги, враховуючи складання і підписання адвокатом Данищуком В.В. всіх процесуальних документів від імені і в інтересах позивача, погоджується з висновком , що в даній конкретній справі витрати на правову допомогу в сумі 6 000 гривень є реальними та підтверджуються належними доказами.

Враховуючи часткове задоволення позову в цій справі, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на правничу допомогу в розмірі 3606 гривень.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Враховуючи наведене вище, рішення суду першої інстанції, яке оскаржується, ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення слід залишити без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до правил статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , в інтересах якого ОСОБА_4 , просить стягнути з відповідача на його користь витрати понесені ним на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 2500 гривень.

На підтвердження понесення таких витрат на професійну правничу допомогу представником ОСОБА_1 ОСОБА_4 надано договір про надання правової допомоги № 5 від 10 січня 2022 року, зі змісту якого вбачається, що адвокат Данищук В.В. взяв на себе зобов`язання надавати правову допомогу ОСОБА_1 щодо ознайомлення з апеляційною скаргою та написання відзиву у справі № 716/1133/20; опису робіт до вказаного договору про надання правової допомоги від 13 січня 2022 року, з якого вбачається надання адвокатом Данищуком В.В. послуг з підготовки договору про надання правової допомоги (10 хвилин), ознайомлення з апеляційною скаргою (1 година), що разом вартувало 1 000 гривень та складання відзиву на апеляційну скаргу та виготовлення копій додатків відповідно до кількості сторін у справі, що вартувало 1500 гривень, а також докази оплати ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 наданої правничої допомоги у розмірі 2 500 гривень (квитанція № 49 від 10 січня 2022 року).

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин першої шостої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про залишення без змін рішення суду першої інстанції, апеляційним судом вбачаються підстави для стягнення з КП Заставнівської міської ради «Благоустрій плюс» на користь ОСОБА_5 судових витрат, понесені останнім в суді апеляційної інстанції на оплату професійної правничої допомоги в розмірі 2 500 гривень.

Керуючись ст.ст.367,368,374,375,381,382 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства Заставнівської міської ради «Благоустрій плюс» залишити без задоволення .

Рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 3 грудня 2021 року залишити без змін.

Стягнути з Комунального підприємства Заставнівської міської ради «Благоустрій плюс» на користь ОСОБА_1 2 500 (дві тисячі п`ятсот) гривень в рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату професійної правничої допомоги в суді апеляційної інстанції

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 27 січня 2022 року

Головуючий О.О. Одинак

Судді: М.І. Кулянда

Н.Ю. Половінкіна