Справа № 544/319/22
№ 2/544/144/2022
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13 червня 2022 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі

головуючої - судді Сайко О. О.,

за участю секретаря Костенко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Пирятин, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом, в обґрунтування якого вказала, що з 10 грудня 1988 року перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем ОСОБА_2 . Хоча подружжя проживали разом понад 33 роки, останні роки віддалилися один від одного, зникло взаєморозуміння та спільні інтереси, почастішало непорозуміння, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Зазначає, що тривалий час живуть окремим життям та своїми інтересами; фактично сім`я припинила своє існування. Спір щодо спільного майна відсутній. Вважає, що за таких умов шлюб необхідно розірвати, примирення та збереження шлюбу між ними неможливе. У зв`язку з вищевикладеним, просить суд шлюб з відповідачем розірвати.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує і просить задовольнити. Дошлюбне прізвище просить не відновлювати, судові витрати з відповідача не стягувати.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяв про відкладення слухання справи від нього до суду не надійшло. Відповідачу було надано строк для подачі відзиву, однак останній своїм правом не скористався, відзиву до суду не надіслав.

Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10 грудня 1988 року, що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.4).

Від шлюбу мають спільних повнолітніх дітей.

Сторони сімейних стосунків не підтримують, миритися не бажають, клопотань про вжиття заходів щодо примирення подружжя шляхом надання строку на примирення не заявляли.

Відповідно до ст. 56 СК кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин.

Частинами 3,4 ст. 56 СК передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Як передбачено приписами ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 109 СК передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Спільне життя сторін не склалося у зв`язку з відсутністю взаєморозуміння, що призвело до припинення шлюбних відносин. Подружжя разом не проживає, спільне господарство не ведеться.

З огляду на те, що між сторонами систематично виникають непорозуміння, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім`ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним.

Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище (ст. 113 СК України). Позивач просила не відновлювати дошлюбне прізвище - « ОСОБА_1 », тому після розірвання шлюбу надалі іменується прізвищем, отриманим після реєстрації шлюбу з відповідачем.

Керуючись ст. ст. 2-13, 81, 223, 259, 263-265, 280-283, 352 ЦПК України, ст. 112 СК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 , народження ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , народження ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 10 грудня 1988 року Березоворудським сільським ЗАГС Пирятинського району Полтавської області, актовий запис №18.

Дошлюбне прізвище позивача ОСОБА_1 не відновлювати.

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя - О. О. Сайко