Ухвала

Іменем України

06 червня 2022 року

м. Київ

справа № 2/2218/6079/11

провадження № 61-4824ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Карпенко С. О.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 жовтня 2021 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 03 травня 2022 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» про заміну сторони виконавчого провадження,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» (далі - ТОВ «ФК «Еліт Фінанс») звернулося до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, посилаючись на те, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 травня 2013 року позов Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ «КБ «Надра») задоволено, стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором від 06 березня 2008 року № 50/МК/2008-840. На підставі вказаного рішення суд видав виконавчі листи, які перебувають на примусовому виконанні в органах державної виконавчої служби. За договором від 04 серпня 2020 року ПАТ «КБ «Надра» відступило право вимоги за вказаним кредитним договором Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» (далі - ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп»), яке, у свою чергу, за договором від 20 серпня 2020 року відступило це право Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінанс Проперті Групп» (далі - ТОВ «Фінанс Проперті Групп»). 26 серпня 2020 року між ТОВ «Фінанс Проперті Групп» і ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» було укладено договір про відступлення прав вимоги, згідно з яким ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло право вимоги до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за кредитним договором від 06 березня 2008 року № 50/МК/2008-840. Оскільки відбулася заміна кредитора в матеріальних правовідносинах, то ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» має бути залучене до участі у справі як стягувач у виконавчому провадженні. Враховуючи наведене, ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» просило замінити стягувача - ПАТ «КБ «Надра» на його правонаступника - ТОВ «ФК «Еліт Фінанс».

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 жовтня 2021 року заяву ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» задоволено. Замінено стягувача у виконавчому провадженні, яке відкрите на підставі виконавчого листа № 2/2218/6079/11, з ПАТ «КБ «Надра» на його правонаступника - ТОВ «ФК «Еліт Фінанс».

Задовольняючи заяву ТОВ «ФК «Еліт Фінанс», суд першої інстанції виходив з того, що відбулася заміна кредитора в зобов`язанні, внаслідок чого є підстави для заміни стягувача у виконавчому провадженні.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 03 травня 2022 року (повний текст якої складено 04 травня 2022 року) апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 жовтня 2021 року скасовано і ухвалено нове судове рішення. Заяву ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» задоволено. Замінено стягувача у виконавчому провадженні, відкритому на підставі виконавчого листа Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 грудня 2013 року № 2/2218/6079/11 про солідарне стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором в розмірі 58 774,20 доларів США, з яких: 42 489,59 доларів США - тіло кредиту; 12 701,41 доларів США - відсотки за користування кредитними коштами; 3 583,20 доларів США - пеня за несвоєчасне виконання зобов`язання, а також - 1 700 грн судового збору та 120 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, з ПАТ «КБ «Надра» на ТОВ «ФК «Еліт Фінанс».

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що висновки місцевого суду щодо задоволення заяви ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» про заміну сторони виконавчого провадження є правильними і підтверджуються наявними у справі доказами. Однак всупереч вимогам процесуального закону суд першої інстанції розглянув справу за відсутності боржника ОСОБА_1 , яка не була повідомлена належним чином про дату, час і місце судового засідання, тому постановлена місцевим судом ухвала підлягає скасуванню.

31 травня 2022 року ОСОБА_1 подала засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 жовтня 2021 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 03 травня 2022 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення і ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви ТОВ «ФК «Еліт Фінанс».

Касаційна скарга, подана на підставі абзацу 2 частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), мотивована тим, що у справі відсутні докази здійснення повної оплати за кожним договором про відступлення прав вимоги на час або після їх укладення, тобто доказів, які підтверджували б належність виконання зобов`язань за цими договорами. Договір про відступлення прав вимоги між ТОВ «Фінанс Проперті Групп» і ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» було укладено 26 серпня 2020 року, тоді як платіжне доручення, надане на підтвердження здійснення оплати за цим договором, датоване 24 липням 2020 року. Тобто ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» повинно було довести, що оплата за вказаним платіжним дорученням в сумі 6 944 950 грн здійснена на виконання умов договору про відступлення прав вимоги від 26 серпня 2020 року. Однак в доданих до заяви документах відсутня інформація, яка підтверджує факт переходу права вимоги за зобов`язаннями, що виникли за кредитним договором від 24 грудня 2013 року № 2/2218/6079/11, до ТОВ «ФК «Еліт Фінанс». В постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 17 січня 2020 року у справі № 916/2286/16 зазначено, що відповідно до частини першої статті 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як встановлено судами, пунктом 2.2 договору відступлення передбачено, що новий кредитор набуває права кредитора з моменту здійснення розрахунків за даним договором відповідно до розділу 4 цього Договору, пунктом 4.1.1 якого визначено, що ціна договору в повному обсязі сплачена на момент укладення договору. В той же час, встановлено, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження обставин здійснення повної оплати за договором відступлення на час або після його укладення, тобто доказів, які б підтверджували належність виконання заявником своїх зобов`язань за договором. Наведені обставини є самостійною та достатньою підставою для відмови в задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження правонаступником в цій справі. Подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 20 лютого 2019 року у справі № 910/16109/14. На необхідність перевірки доводів про перерахування коштів на виконання умов договору про відступлення прав вимоги також послався Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду в постанові від 29 вересня 2021 року у справі № 2-879/11. Суди попередніх інстанцій не повною мірою дослідили зібрані у справі докази й дійшли помилкового висновку про наявність підстав для заміни сторони виконавчого провадження.

Касаційне провадження не підлягає відкриттю з таких підстав.

Судами встановлено, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 травня 2013 року позов Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ «КБ «Надра») задоволено, стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором від 06 березня 2008 року № 50/МК/2008-840 в розмірі 58 774,20 доларів США, з яких: 42 489,59 доларів США - тіло кредиту; 12 701,41 доларів США - відсотки за користування кредитними коштами; 3 583,20 доларів США - пеня за несвоєчасне виконання зобов`язання, а також - 1 700 грн судового збору та 120 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи

На підставі вказаного рішення 24 грудня 2013 року Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області видав два виконавчі листи № 2218/6079/11 (щодо кожного з боржників), які перебувають на примусовому виконанні в органах державної виконавчої служби (щодо ОСОБА_2 - виконавче провадження № 56755384, щодо ОСОБА_1 - виконавче провадження № 52603736).

04 серпня 2020 року між ПАТ «КБ «Надра» і ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» було укладено договір про відступлення прав вимоги № GL48N718070_А_3, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленком С. А. (реєстраційний № 1743), за умовами якого ПАТ «КБ «Надра» відступило ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» за плату своє право грошової вимоги до боржників за рядом кредитних і забезпечувальних договорів, в тому числі й за кредитним договором від 06 березня 2008 року № 50/МК/2008-840, договорами застави та поруки від 06 березня 2008 року. Платіжним дорученням від 06 липня 2020 року № 1 ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» сплатило ПАТ «КБ «Надра» грошові кошти за відступлення прав вимоги (до підписання сторонами договору).

20 серпня 2020 року між ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» і ТОВ «Фінанс Проперті Групп» було укладено договір про відступлення прав вимоги № GL48N718070_А102, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленком С. А. (реєстраційний № 1850), за умовами якого ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» відступило ТОВ «Фінанс Проперті Групп» за плату своє право грошової вимоги до боржників за рядом кредитних і забезпечувальних договорів, в тому числі й за кредитним договором від 06 березня 2008 року № 50/МК/2008-840, договорами застави та поруки від 06 березня 2008 року. Платіжними дорученнями від 23 червня 2020 року № 105, від 24 червня 2020 року № 106, від 24 липня 2020 року № 130, від 24 липня 2020 року № 131, від 31 липня 2020 року № 134, від 06 серпня 2020 року № 141, від 13 серпня 2020 року № 144, від 21 серпня 2020 року № 154 ТОВ «Фінанс Проперті Групп» сплатило ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» грошові кошти за відступлення прав вимоги.

26 серпня 2020 року між ТОВ «Фінанс Проперті Групп» і ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» було укладено договір про відступлення прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гороховою Н. В. (реєстраційний № 285), за умовами якого ТОВ «Фінанс Проперті Групп» відступило ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» за плату своє право грошової вимоги до боржників за рядом кредитних і забезпечувальних договорів, в тому числі й за кредитним договором від 06 березня 2008 року № 50/МК/2008-840, договорами застави та поруки від 06 березня 2008 року. Платіжним дорученням від 24 липня 2020 року № 46 ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» сплатило ТОВ «Фінанс Проперті Групп» грошові кошти за відступлення прав вимоги.

Відповідно до статті 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частинами першою, другою та абзацом 1 частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Таким чином, виконавче провадження є однією зі стадій судового процесу, яка завершує його. Ця стадія розпочинається з набранням судовим рішення законної сили або за інших умов, встановлених законом. Сторони судового процесу на стадії виконавчого провадження набувають відповідної процесуальної якості, користуються правами та несуть певні обов`язки, зумовлені статусом сторони. За законом на стадії виконавчого провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження. Така заміна є прийнятною, зокрема у правовідносинах, що допускають правонаступництво.

Відповідно до пунктів 1 і 2 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) і правонаступництва.

Частинами першою та другою статті 442 ЦПК України визначено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

При такій заміні кредитора відбувається вибуття особи з виконавчого провадження, у зв`язку з чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, в тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням положень статті 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Викладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, внаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржниками, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Заміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин. За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження». Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Встановивши, що між ТОВ «Фінанс Проперті Групп» і ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» було укладено договір про відступлення прав вимоги від 26 серпня 2020 року, за умовами якого ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло право вимоги, зокрема за кредитним договором від 06 березня 2008 року № 50/МК/2008-840, укладеним між ПАТ «КБ «Надра» і ОСОБА_2 , та договором поруки від 06 березня 2008 року, укладеним між ПАТ «КБ «Надра» і ОСОБА_1 , суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про задоволення заяви ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» про заміну сторони виконавчого провадження.

Разом з тим, встановивши, що всупереч вимогам процесуального закону суд першої інстанції розглянув справу за відсутності боржника ОСОБА_1 , яка не була повідомлена належним чином про дату, час і місце судового засідання, апеляційний суд правильно скасував ухвалу місцевого суду і постановив нове судове рішення про задоволення заяви ТОВ «ФК «Еліт Фінанс».

В постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 17 січня 2020 року в справі № 916/2286/16 вказано, що вирішуючи питання про наявність підстав для заміни учасника справи (сторони виконавчого провадження) правонаступником за відсутності обставин, що свідчать про нікчемність договору, на підставі якого подано заяву про заміну учасника правовідносин, а також відомостей щодо оспорювання або визнання недійсним цього договору у встановленому порядку, суд має виходити з принципу правомірності цього правочину, дослідивши та надавши оцінку достатності та достовірності наданих в обґрунтування заяви про заміну сторони доказів для здійснення відповідної заміни.

Апеляційний суд в цій справі дав оцінку достатності та достовірності наданих в обґрунтування заяви про заміну сторони виконавчого провадження доказів і дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для заміни стягувача у виконавчому провадженні.

Доводи касаційної скарги про те, що у справі відсутні докази здійснення повної оплати за кожним договором про відступлення прав вимоги на час або після їх укладення, тобто доказів, які підтверджували б належність виконання зобов`язань за цими договорами, не заслуговують на увагу, оскільки апеляційним судом встановлено, що в цій справі факт повної оплати новими кредиторами за договорами відступлення прав вимоги підтверджено належними і допустимими доказами.

Правові висновки, викладені в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 20 лютого 2019 року у справі № 910/16109/14, в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 17 січня 2020 року у справі № 916/2286/16, в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 29 вересня 2021 року у справі № 2-879/11, на які послалася ОСОБА_1 у своїй касаційній скарзі, зроблені щодо застосування норм права за обставин, коли заявником не надано належних і допустимих доказів на підтвердження факту здійснення повної оплати за договорами відступлення прав вимоги. Отже, з урахуванням встановлених апеляційним судом обставин в цій справі, посилання заявника на правові висновки, викладені у вказаних постановах Верховного Суду, щодо відмови в задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження у зв`язку з ненаданням доказів здійснення повної оплати за договором відступлення прав вимоги, є нерелевантним.

В цілому доводи касаційної скарги зводяться до незгоди заявника з установленими апеляційним судом обставинами і оцінкою доказів, що в силу вимог статті 400 ЦПК України не належить до повноважень суду касаційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина перша статті 89 ЦПК України).

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) викладено правовий висновок про те, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77-80, 89, 367 ЦПК України. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Із змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування апеляційним судом норм матеріального та процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність судового рішення суду апеляційної інстанції. Ухвала суду першої інстанції була правильно скасована судом апеляційної інстанції, який усунув допущене місцевим судом процесуальне порушення.

Тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (пункт 45 рішення Європейського суду з прав людини від 23 жовтня 1996 року у справі «Леваж Престейшинз Сервісиз проти Франції», пункти 37, 38 рішення Європейського суду з прав людини від 19 грудня 1997 року у справі «Бруалла Гомесде ла Торре проти Іспанії»).

Згідно з частиною п`ятою статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження у випадку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, вирішує колегія суддів у складі трьох суддів.

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 жовтня 2021 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 03 травня 2022 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» про заміну сторони виконавчого провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В. А. Стрільчук В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко