КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 752/6653/21 Головуючий у І інстанції Слободянюк А.В.
Провадження №22-ц/824/3242/2022 Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

08 червня 2022 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А., Писаної Т.О.,

за участі секретаря Тимошевської С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Веб-Дизайн Енд Софт Солюшнз» на ухвалу Голосіївського районного суду м.Києва від 15 березня 2021 року за заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Руденко Андрій Олександрович, про забезпечення позову до поданої позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СП «Атад к», Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал ентерпрайзіс», Товариства з обмеженою відповідальністю «Веб-Дизайн Енд Софт Солюшнз», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна,

УСТАНОВИВ:

у березні 2021 року представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Руденко А.О. звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СП «АТАД К», Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал ентерпрайзіс», товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕБ-ДИЗАЙН ЕНД СОФТ СОЛЮШНЗ», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, в якій просила накласти арешт на нежитлове приміщення № 33, загальною площею 175,3 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування поданої заяви зазначено, що предметом майбутнього позову буде: визнання за ОСОБА_1 права власності на майнові права на нежитлове приміщення № 33 загальною площею: 175,3 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийняте приватним Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. щодо нежитлового приміщення № 33 загальною площею: 175,3 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; витребування у ТОВ «Глобал ентерпрайзіс» на користь ОСОБА_1 нежитлового приміщення № 33, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; визнання недійсним договору іпотеки № 501 від 05.03.2021 року, укладеного між ТОВ «Глобал ентерпрайзіс» та ТОВ «ВЕБ-ДИЗАЙН ЕНД СОФТ СОЛЮШНЗ» та відповідне скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Біловар І.О. щодо накладення заборони на нерухоме майно.

Як на підставу для подання позову вказано наступні обставини.

06.03.2018 року між ОСОБА_1 та товариством з обмеженою відповідальністю «СП «АТАД К» було укладено договір купівлі - продажу майнових прав № 06/03-18, за умовами якого ТОВ «СП «АТАД К» (Компанія) зобов`язалось передати у власність ОСОБА_1 (покупця), а покупець зобов`язавсяприйняти у власність майнові права на нежитлове приміщення, будівництво якого здійснюється за адресою:АДРЕСА_1 , та сплатити за них грошові кошти в строк та у розмірі визначеному цим договором.

На виконання умов вказаногодоговору покупцем ОСОБА_1 було сплачено на рахунки ТОВ «СП «АТАД К» повну вартість майнових прав шляхом безготівкового перерахунку, що підтверджується: квитанцією № ПНІ 139513 від 06.03.2018, квитанцією № ПНІ 156419 від 19.03.2018, квитанцією № 15551762 від 19.03.2018, квитанцією № ПН 17791 від 04.04.2018, квитанцією 31128398 від 06.04.2018, квитанцією № ПНІ7842 від 2018 на загальну суму 153 900 доларів США .

На виконання п. 5.3. договору Компанією покупцю було видано довідку від 23.04.2018 року № 16 про оплату вартості майнових прав в повному обсязі.

Державною архітектурно-будівельною інспекцією України відповідачу було видано Сертифікат № ІУ16 про відповідність закінченого будівництвом об`єкта за адресою: АДРЕСА_1 .

16.11.2020 року ТОВ «СП «АТАД К» видано довідку про повну сплату вартості майнових прав за договором купівлі-продажу майнових прав № 06/03-18 від 06.03.2018 щодо нежитлового приміщення № 33, загальною площею за обмірами БТ1 175,3 кв.м., розташованого на 1-му поверсі у житловому будинку АДРЕСА_2 .

Разом з довідкою було передано оригінал технічного паспорту на нежитлове приміщення .

24.12.2020 року розпорядженням Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації № 613 адміністративно-житловому будинку на АДРЕСА_1 присвоєно поштову адресу: АДРЕСА_1 .

Як вбачається з інформаційної довідки з ДРРПНМ від 23.02.2021 ТОВ «СП «АТАД К» 04.01.2021 в ДРРПНМ зареєструвало право власності на приміщення АДРЕСА_3 .

Таким чином, майбутнім відповідачембуло порушено пункти 2.1., 3.1., 4.1., 4.6., 6.2.2. договору, оскільки не було передано у власність майнові права на нежитлове приміщення, не підписано акт приймання-передачі майнових прав та не надано його позивачу для оформлення права власності на приміщення.

Зокрема, ТОВ «СП «АТАД К» у порушення п. 4.4. договору зареєструвало право власності на приміщення за собою, тоді як згідно договору таку реєстрацію проводить виключно ОСОБА_1 , що порушує право власності останньої на проінвестований нею об`єкт.

Як вбачається з інформаційної довідки з ДРРПНМ від 10.03.2021 ТОВ «Глобал ентерпрайзіс»13.02.2021 в ДРРПНМ зареєструвало право власності на приміщення АДРЕСА_3 на підставі договору купівлі продажу.

05.03.2021 року між ТОВ «Глобал ентерпрайзіс» та ТОВ «Веб-дизайн енд софт солюшинз» було укладено договір іпотеки щодо нежитлового приміщення № 33 у зв`язку з чим нотаріус зареєстрував заборону на нерухоме майно.

За таких дій відповідачів, на думку позивача, існує реальна загроза, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення її порушених прав, за захистом яких вона має намір звернутися до суду.

Ухвалою Голосіївського районного суду м.Києва від 15 березня 2021 року заяву задоволено. Забезпечено позов шляхом накладення арешту на нежитлове приміщення № 33 , загальною площею: 175.3 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, з апеляційною скаргою звернувся директор ТОВ «Веб дизайн енд софт солюшинз» Гончаров Б., який, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, просить ухвалу скасувати, винести постанову, якою відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у вигляді арешту нерухомого майна.

В доводах скарги апелянт, зокрема, зазначає, що при постановленні оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції не взяв до уваги, що власником спірного майна на момент звернення із заявою про забезпечення позову являлось ТОВ «Веб дизайн енд софт солюшинз», основним видом діяльності якого, згідно відомостей, що містяться у ЄДРЮОФОПГО є надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.

Таким чином, накладення арешту на нерухоме майно апелянта безпосередньо перешкоджає господарській діяльності останнього та потенційно несе ризик збитків, які понесе відповідач внаслідок необґрунтованого забезпечення позову.

Крім того, подана представником ОСОБА_1 заява про забезпечення позову не містить пропозицій заявника щодо зустрічного забезпечення. Задовольняючи заяву, суд першої інстанції питання зустрічного забезпечення фактично не вирішив.

Вважає також, що заявлений спосіб забезпечення позову не є співмірним та адекватним можливим позовним вимогам, з урахуванням того, що право власності на спірний об`єкт нерухомості у заявника ніколи не виникало, а обраний позивачем спосіб захисту є безпідставним.

Звертає також увагу апеляційного суду на ту обставину, що до заяви про забезпечення позову не додано доказів та в ній не наведено, на підтвердження можливого відчуження спірного об`єкта третім особам та вчинення відповідачами будь-яких дій, спрямованих на ускладнення виконання можливого рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - адвокат Базилевський С.Б. посилається на безпідставність її доводів, просить залишити скаргу без задоволення. Окремо зазначає, що 25.03.2021 року позивачем було подано позовну заяву за наслідком забезпечення позову.

Адвокатом Базилевським С.Б. до суду апеляційної інстанції також подано заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, в якій просить апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги вирішити питання про стягнення з ТОВ «Веб-дизайн енд софт солюшнз» на користь ОСОБА_1 судові витрати на правову допомогу у сумі 10 000 грн.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Руденко А.О. заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, як законну та обґрунтовану.

Апелянт- ТОВ «Веб-дизайн енд софт солюшнз», а також відповідачі: ТОВ «СП «АТАД К», ТОВ «Глобал Ентерпрайзіс» своїх представників для участі у судовому засіданні до суду апеляційної інстанції не направили.

Судові повістки, які згідно з вимогами ч. 10 статті 128 ЦПК України були направлені за адресами місцезнаходження відповідачів: - ТОВ «Веб-дизайн енд софт солюшнз», ТОВ «Глобал Ентерпрайзіс» повернулась без вручення, з відміткою поштового відділення про причини повернення - адресат відсутній за вказаною адресою.

Відповідно до положень пункту 4 частини 8 статті 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомлення відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

З огляду на вказане, керуючись положеннями частини 2 статті 372 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду вважала за можливе розглядати справу у відсутності представника апелянта - ТОВ «Веб-дизайн енд софт солюшнз», а також представника відповідача ТОВ «Глобал Ентерпрайзіс», які вважаються повідомлениминалежним чином.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити, передбачених статтею 150 цього Кодексу, заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов може забезпечуватися накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до роз`яснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» № 9 від 22 лютого 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза не виконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Також заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Відповідно до роз`яснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» № 9 від 22 лютого 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

З огляду на зазначене, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен з`ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З матеріалів даної справи вбачається, що предметом майбутнього позову ОСОБА_1 визначено визнання за останньою права власності на спірне нежитлове приміщення, майнові права на які заявником набуті за відповідним договором купівлі-продажу, витребування нерухомого майна, визнання недійсним договору іпотеки щодо спірного нерухомого майна.

При цьому, з доданих до заяви про забезпечення позову матеріалів встановлено, ОСОБА_1 було сплачено на рахунки ТОВ «СП «Атад К» повну вартість майнових прав шляхом безготівкового перерахунку, що підтверджується: квитанцією № ПНІ 139513 від 06.03.2018, квитанцією № ПНІ 156419 від 19.03.2018, квитанцією № 15551762 від 19.03.2018, квитанцією № ПН 17791 від 04.04.2018, квитанцією 31128398 від 06.04.2018, квитанцією № ПНІ7842 від 2018 на загальну суму 153 900 доларів США та на виконання умов договору було видано довідку від 23.04.2018 року № 16 про оплату вартості майнових прав в повному обсязі.

16.11.2020 року ТОВ "СП "Атад К" видано довідку про повну сплату вартості майнових прав за договором купівлі-продажу майнових прав № 06/03-18 від 06.03.2018 щодо нежитлового приміщення № 33, загальною площею за обмірами БТ1 175,3 кв.м., розташоване на 1-му поверсі у житловому будинку АДРЕСА_2 .

24.12.2020 року розпорядженням Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації № 613 адміністративно-житловому будинку на АДРЕСА_1 присвоєно поштову адресу: АДРЕСА_1 .

Як вбачається з інформаційної довідки з ДРРПНМ від 23.02.2021 ТОВ "СП "Атад К" 04.01.2021 в ДРРПНМ зареєструвало право власності на приміщення АДРЕСА_3 .

Згідно довідки з ДРРПНМ від 10.03.2021 ТОВ «Глобал ентерпрайзіс» 13.02.2021 в ДРРПНМ зареєструвало право власності на приміщення АДРЕСА_3 на підставі договору купівлі продажу.

05.03.2021 року між ТОВ «Глобал ентерпрайзіс» та ТОВ «Веб-дизайн енд софт солюшинз» було укладено договір іпотеки щодо нежитлового приміщення № 33 у зв`язку з чим нотаріус зареєстрував заборону на нерухоме майно.

Отже, судом встановлено факт зміни власників нежитлових приміщень протягом короткого проміжку часу, при тому, що ТОВ «Веб-дизайн енд софт солюшинз» не позбавлений можливості вчинити будь-які дії з спірним майном на користь третіх осіб.

Виходячи з вказаних норм, припущення заявника про те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, є обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги щодо перешкоджання господарській діяльності товариства у зв`язку із арештом спірного нерухомого майна є не обґрунтованими та не можуть бути взяті до уваги.

Не можуть бути підставою для скасування ухвали суду і доводи скаржника про те, що позивачем не було запропоновано заходів зустрічного забезпечення, оскільки при зверненні до суду із заявою позивачем було вказано про відсутність підстав для вжиття відповідних заходів, що не суперечить вимогам ч. 9 ст. 153 ЦПК України.

Часиною 1 ст. 154 ЦПК України визначено, що суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Реалізація заходів зустрічного забезпечення є правом суду, а не його обов`язком, за виключенням випадків, передбачених частиною 3 статі 154 ЦПК України, в якій зазначено, що суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

В даному випадку виділені матеріали справи свідчать про те, що позивач зареєстрований на території України, що скаржником не спростовано. Крім того, відповідач не позбавлений права самостійно звернутись до суду з вимогами про вжиття заходів зустрічного забезпечення за наявності відповідних для цього підстав.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, судом додержано вимоги матеріального та процесуального права, а тому цю ухвалу відповідно до ст.375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Щодо поданої представником позивача ОСОБА_1 - адвокатом Базилевським С.Б. заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів не вбачає процесуальних підстав для її задоволення, оскільки вона є передчасною.

Так, питання розподілу судових витрат по справі вирішується судом першої інстанції у відповідності до положень статті 141 ЦПК України за результатами розгляду справи. З огляду на вказане, заява про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Веб-Дизайн Енд Софт Солюшнз» - залишити без задоволення.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 15 березня 2021 року залишити без змін.

В задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Базилевського С.Б. про відшкодування витрат за надану професійну правничу допомогу - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 08 червня 2022 року.

Суддя-доповідач Таргоній Д.О.

Судді: Голуб С.А.

Писана Т.О.