ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2882/22 Справа № 206/5939/21 Суддя у 1-й інстанції - Малихіна В. В. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2022 року Дніпровський Апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Пищиди М.М.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», треті особи: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Вірко Сергій Григорович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк»

на ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 29 грудня 2021 року, -

В С Т А Н О В И В:

28 грудня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до АТ КБ «ПриватБанк», треті особи: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Вірко С.Г., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Разом із вказаним позовом позивач подав до суду заяву про забезпечення вищевказаного позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса, зареєстрованого в реєстрі за № 1185 від 23.04.2019, вчиненого приватним нотаріусом Бондар І.М. В обґрунтування заяви зазначено, що постановою приватного виконавця Вірко С.Г. відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса про звернення стягнення на нерухоме майно. ОСОБА_1 не згоден з вказаним виконавчим написом, у зв`язку з чим звернувся до суду із позовною заявою про визнання зазначеного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до того, що він не зможе захистити або поновити свої права в межах цього судового провадження без нових звернень до суду. Викладені обставини слугували підставою для звернення до суду із заявою про забезпечення позову.

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 29 грудня 2021 року заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову - задоволено. Зупинено стягнення у виконавчому провадженні № 66916884, відкритому приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Вірком Сергієм Григоровичем на підставі виконавчого напису № 1185, вчиненого 23.04.2019 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною про звернення стягнення на нерухоме майно - квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , до набрання законної сили рішення суду у цивільній справі № 206/5939/21 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», треті особи: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Вірко Сергій Григорович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (а.с.50-55).

В апеляційній скарзі АТ КБ "ПриватБанк", посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив, ухвалу суду скасувати в задоволені заяви відмовити (а.с.93-97). В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на те, що суд першої інстанції невірно застосував норми процесуального права, зокрема судом не встановлено несумісних дій відповідача, які б перешкоджали реальному виконанню ухваленого рішення. Позивачем не надано доказів на підтвердження того, що державним виконавцем проводяться виконавчі дії з реалізації нерухомого майна. Апелянт зазначає, що позивачем не доведено, що вона зверталася до державного виконавця із заявою про зупинення виконавчих дій та їй було відмовлено у задоволенні таких вимог. Правового обґрунтування вирішення питання про забезпечення позову оскаржувана ухвала не містить, текст ухвали містить лише окремі норми процесуального права, якими регулюються питання забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Судом 1 інстанції встановлено, що приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Вірком С.Г. відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису № 1185, виданого 23.04.2019 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною про звернення стягнення на майно, а саме на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, що між сторонами дійсно виник спір з приводу звернення стягнення на майно на підставі виконавчого напису нотаріуса, оскільки боржник ОСОБА_1 вважає вказаний виконавчий напис неправомірним та вчиненим із порушенням закону.

При цьому, предметом судового спору (позову, що забезпечується) є визнання вказаного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції, встановивши, що між сторонами виник спір, оскільки між заходом забезпечення позову і предметом позову існує безпосередній зв`язок, дійшов правильного висновку про наявність підстав для зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, оскільки невжиття таких заходів може призвести до утруднення повернення сторін спору у попередній стан.

Колегія суддів погоджується з висновками суду 1 інстанції.

Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

У постанові Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16 серпня 2018 року у справі № 910/1040/18 колегія суддів дійшла висновку, що застосування заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом, яким звернуто стягнення на майно, та встановлення заборони на здійснення будь-яких дій відносно виконання такого виконавчого напису є адекватним та ефективним способом забезпечення позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Враховуючи, що приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Вірком С.Г. відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису № 1185, виданого 23.04.2019 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною про звернення стягнення на майно, а саме на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , а позивач оскаржив такий виконавчий напис в судовому порядку шляхом подання позову про визнання його таким, що не підлягає виконанню, через те, що вважає, що такий виконавчий напис здійснено з порушенням норм чинного законодавства, то існує реальна загроза, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав позивача (у разі задоволення позову), за захистом яких вона звернулася до суду.

Посилання апелянта на те, що позивач не довів належними доказами факти вчинення державним виконавцем конкретних дій по реалізації нерухомого майна спростовуються наявною у матеріалах справи інформаційною довідкою. Адже, в разі якщо до закінчення розгляду справи про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню державною виконавчою службою буде примусово реалізовано майно, на яке було звернуто стягнення у межах оспорюваного виконавчого напису, позивач не зможе захистити або поновити свої права в межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду, що істотно ускладнить чи взагалі унеможливить поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ч.1 ст.375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для її скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.

Питання розподілу сум судового збору, пов`язаного з розглядом цієї апеляційної скарги, підлягає вирішенню судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» - залишити без задоволення.

Ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 29 грудня 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: