У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.01.2022 Справа №607/1114/17

місто Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі: головуючої Герчаківської О. Я.,

з участю секретаря судового засідання Киреньки Г. Я.,

заявника (стягувача) ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі скаргу ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Савчук Анастасії Олександрівни щодо нездійснення перевірки виконання боржником рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 листопада 2018 року у справі № 607/1114/17, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд із скаргою на дії старшого державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Савчук А. О. щодо нездійснення перевірки виконання боржником рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 листопада 2018 року у справі № 607/1114/17, зобов`язання вчинити дії.

В обґрунтування скарги зазначив, що рішенням суду від 16 листопада 2018 року у справі № 607/1114/17, що набрало законної сили 22 грудня 2018 року, Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області визначив спосіб участі заявника у спілкуванні та вихованні його сина ОСОБА_2 встановивши, що батько проводить з сином час за наступним графіком: щопонеділка, з 10 год. 00 хв. до 12 год. 00 хв.; кожну другу та четверту суботу місяця з 10 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв.; другу половину щорічних літніх канікул. На виконання зазначеного рішення ОСОБА_1 14 червня 2021 року у визначений рішенням час прибув за адресою АДРЕСА_1 поруч з під`їздом №1 у м. Тернопіль, адже постановою від 26 травня 2020 року державний виконавець у виконавчому провадженні № 60524801 визначив цю адресу місцем проведення побачень стягувача з дитиною. Однак всупереч вимогам частини першої статті 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» боржник ОСОБА_3 не забезпечила побачення стягувача з сином в порядку, визначеному рішенням. Про перешкоджання виконанню судового рішення заявник повідомив на гарячу лінію «102». Прибули поліцейські ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , а 07 червня 2021 року - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Державний виконавець у виконавчому провадженні № 63212358 Савчук А. О., що на даний час забезпечує примусове виконання згаданого рішення суду всупереч вимогам частини другої, четвертої (адже рішення не було виконано боржником і 07 червння 2021 року) статті 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» не здійснила перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення і не склала акт та не винесла постанову про накладення на боржника штрафу в подвійному розмірі, не надіслала до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, не звернулася з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до суду за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби, не винесла вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами (із врахуванням обмежень, передбачених частиною десятою статті 71 цього Закону) та не вжила інших заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

З огляду на зазначене, ОСОБА_1 просив суд визнати протиправними дії старшого державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Савчук А. О. щодо не здійснення перевірки виконання боржником рішення від 16 листопада 2018 року Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі № 607/1114/17 14 червня 2021 року у час та місці побачення та не виконання вимог частини четвертої статті 64-1 Закону України «Про виконавче провадження»; зобов`язати державного виконавця скласти акт про невиконання боржником 14 червня 2021 року рішення від 16 листопада 2018 року Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі № 607/1114/17, винести постанову про накладення на боржника штрафу в подвійному розмірі, надіслати до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, звернутися з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до суду за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби, винести вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами (із врахуванням обмежень, передбачених частиною десятою статті 71 цього Закону) та вжити інших заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

25 серпня 2021 року судом зареєстровано відзив на скаргу на дії державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), у якому старший державний виконавець Савчук А. О. просила відмовити у задоволенні скарги. Покликалася на те, що 11 червня 2021 року за вх.№10103 на адресу Відділу надійшла заява ОСОБА_3 про перенесення виконавчих дій, які б мали відбутися 14 червня 2021 року у зв`язку із перебуванням сина ОСОБА_2 у оздоровчому таборі. 11 червня 2021 року, керуючись ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем винесено постанову про відкладення проведення виконавчих дій. Постанова про відкладення проведення виконавчих дій надіслана листом на адресу стягувача та сканована копія постанови надіслана засобами електронного зв`язку на електронну поштову адресу ОСОБА_1 , яка зазначена у матеріалах виконавчого провадження.

Щодо не перевірки державним виконавцем виконання рішення суду від 16 листопада 2018 року 07 червня 2021 року державний виконавець зазначила, що ухвалою № 607/1114/17 від 28 липня 2021 року у задоволені скарги відмовлено у повному обсязі. 11 червня 2021 року на адресу відділу надійшла заява ОСОБА_3 про долучення до матеріалів виконавчого провадження копії ухвали Верховного Суду від 27 травня 2021 року у справі № 607/20536/19. Згідно відстеження поштових відправлень дана ухвала надійшла на адресу боржника ОСОБА_3 09 червня 2021 року, яку вона отримала особисто. Стягувач ОСОБА_1 також не повідомив державного виконавця про подачу касаційної скарги на рішення № 607/20536/19. 11 червня 2021 року на електронну адресу відділу надійшла заява ОСОБА_1 про долучення до матеріалів виконавчого провадження копії ухвали Верховного Суду від 27 травня 2021 року у справі № 607/20536/19 та копії ухвали Верховного Суду від 27 травня 2021 року у справі № 607/20536/19. Вказане свідчить про те, що скаржник свідомо не повідомляв державного виконавця про подачу апеляційної та касаційної скарги на рішення № 607/20536/19 про зміну графіку побачення з дитиною. Рішення суду про усунення перешкод у побаченні з дитиною виконується у порядку, встановленому статтею ст. 63 Закону. Отже, вирішуючи питання про наявність підстав для застосування примусових заходів до боржника, на якого рішенням суду покладено обов`язок забезпечити побачення стягувача з дітьми, державний виконавець повинен здійснити перевірку виконання боржником цього рішення в порядку, що визначений таким рішенням. Заявником не доведено факту перешкоджання виконання рішення суду боржником.

Заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні вимоги, викладені у скарзі, підтримав та просив їх задоволити.

Старший державний виконавець Відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Савчук А. О. в судовому засіданні заперечувала подану скаргу, посилалася на доводи, зазначені у відзиві, просила відмовити у задоволенні скарги. Додатково пояснила, що факт не перевірки виконання рішення суду 07 червня 2021 року був предметом розгляду скарги, за розглядом якої суддею Ромазаном В. постановлено ухвалу від 28 липня 2021 року. 14 червня 2021 року виконавчі дії не проводилися, оскільки відповідно до заяви ОСОБА_3 були відкладені з поважних причин.

Заінтересована особа ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилась, хоча належним чином повідомлялась про місце та час розгляду справи.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 суду показав, що є інспектором УПП в Тернопільській області. Заявник ОСОБА_1 йому візуально знайомий. Кілька місяців назад він разом із колегою прибув на виклик, ОСОБА_1 звернувся на лінію «102» через невиконання рішення суду, а саме колишня дружина не виконала зобов`язання щодо зустрічі з дитиною. Свідок пригадує такий виклик тільки один раз. Коли саме надійшов виклик він не пригадує, пам`ятає, що це була денна пора доби. З часу отримання виклику до моменту прибуття на виклик пройшло не більше 5 хв. На виклик приїхали на масив « Дружба », вулицю та номер під`їзду не пригадує. Скільки під`їздів у будинку свідок не знає, але то був крайній біля дороги. Коли прибули на виклик із напарником, там був лише заявник, працівника відділу ДВС свідок не бачив. На виклику перебували близько 10 хв., знаходились біля під`їзду, в приміщення не заходили.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду показав, що є інспектором УПП в Тернопільській області. Заявник ОСОБА_1 йому знайомий, приїздив з напарником на його виклик влітку в денну пору доби до обіду. Отримали виклик, що мати систематично перешкоджає ОСОБА_1 зустрітися із сином. З часу отримання виклику до моменту прибуття на виклик пройшло не більше 10-12 хв. Точну адресу, куди приїхали на виклик не пригадує, приблизно АДРЕСА_2, м. Тернопіль, під`їзд перший біля дороги. Коли патрульні приїхали на виклик, заявнику було запропоновано написати пояснення, однак він цього не зробив, сказав, що напише заяву або ж звернеться у відділок поліції самостійно. Нікого, крім заявника і працівників поліції не було. Були на виклику приблизно 15-20 хв. Стояли біля під`їзду, у приміщення не заходили.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 суду показав, що є працівником поліції. Заявник ОСОБА_1 йому знайомий, оскільки він приїздив на його виклик на АДРЕСА_2 з приводу того, що жінка перешкоджає бачитися з дитиною. Заявник звернувся на лінію «102», щоб зафіксувати подію. Свідок в той час заступив на чергування із ОСОБА_5 . Коли саме це було він не пригадує, можливо навесні - у квітні-травні. Виїзд був один зранку - 9-10 год. на АДРЕСА_1 чи АДРЕСА_3, під`їзд з краю будинку. Заявник стояв сам. Розмова відбувалася 10-15 хв., біля під`їзду будинку перебував заявник, свідок і ОСОБА_5 , інших осіб не було. Орієнтовний час з отримання виклику до моменту прибуття на виклик - 20 хв.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 суду показала, що є інспектором сектору ювенальної превенції. 07 або 14 червня 2021 року разом із напарником ОСОБА_8 виїжджала на виклик у мікрорайон «Дружба», вулицю не пригадує, до приміщення гуртожитку, з моменту виклику до моменту прибуття їхали близько пів години, оскільки був ремонт дороги і вони застрягли в корку. Коли приїхали, то був присутній заявник ОСОБА_1 , який знімав їх на мобільний телефон. Вони представилися, ОСОБА_1 повідомив, що є рішення суду, він мав бачитися з дитиною біля під`їзду, але жінки і дитини не було. Заявнику було запропоновано написати пояснення, але він сказав, що нічого писати не буде. Перебували біля під`їзду, у приміщення будинку не заходили.

Матеріали відеозапису з нагрудних камер патрульних поліцейських, які 07 червня 2021 року опрацьовували повідомлення ОСОБА_1 на короткий номер екстреного виклику поліції «102» підтверджують обставини прибуття ОСОБА_1 до місця проживання боржника та ОСОБА_2 , на відео зафіксовано дату 07 червня 2021 року 11 год. 06 хв.

Суд, дослідивши обставини справи, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, вважає, що скарга ОСОБА_1 не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Пунктом 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України передбачено одну з основних засад судочинства - обов`язковість виконання рішень суду.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 18 ЦПК України, визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

26 травня 2020 року головним державним виконавцем Тернопільського міського відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Гнатюк Н. В. у ВП № 60524801 винесено постанову про визначення місця побачення стягувача з дитиною, яким визначено місце побачення стягувану ОСОБА_1 із сином ОСОБА_2 - АДРЕСА_1 біля під`їзду № 1 щопонеділка з 10 год. 00 хв. до 12 год. 00 хв.

05 жовтня 2020 року старшим державним виконавцем Тернопільського міського відділу ДВС Савчук А. О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 63212358 з приводу виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі № 607/1114/17, відповідно до якого визначено спосіб участі ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановивши, що батько проводить з сином час за наступним графіком: щопонеділка з 10 год. 00 хв. до12 год. 00 хв.; кожну другу та четверту суботу місяця з 10 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв.; другу частину щорічних літніх канікул.

11 червня 2021 року ОСОБА_3 звернулася із заявою до начальника Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), у якій просила перенести проведення виконавчих дій, які мали відбутися 14 червня 2021 року, 22 червня 2021 року, 28 червня 2021 року у зв`язку з тим, що син ОСОБА_2 перебуває в оздоровчому літньому таборі.

Постановою державного виконавця від 11 червня 2021 року відкладено проведення виконавчих дій. Вказана постанова була надіслана на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_3

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області № 607/1114/17 від 28 липня 2021 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії головного державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), відмовлено у повному обсязі. Вказаним рішенням суду встановлено, що боржником ОСОБА_3 та стягувачем ОСОБА_1 до відома державного виконавця 11 червня 2021 року було доведено ухвалу ВС від 27 травня 2021 року, якою зупинено дію постанови Тернопільського апеляційного суду від 17 березня 2021 року до закінчення касаційного провадження. Відтак, суд встановив, що виконавчі дії, які мали відбутись 31 травня 2021 року та 07 червня 2021 року на думку скаржника та які припадають на понеділок, після зміни графіку побачень стягувачу із сином згідно вказаною постановою Тернопільського апеляційного суду від 17 березня 2021 року, державним виконавцем не перевірялись правомірно.

Із відповіді касаційного цивільного суду Верховного Суду № 2987/0/208-21 від 06 грудня 2021 року вбачається, що ухвалою Верховного Суду від 27 травня 2021 року відкрито касаційне провадження у справі № 607/20536/19 та витребувано з Козівського районного суду Тернопільської області справу № 607/20536/19 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , за участю третьої особи - органу опіки та піклування Тернопільської міської ради, про зміну графіка побачень з дитиною. Крім того, вказаною ухвалою зупинено дію постанови Тернопільського апеляційного суду від 17 березня 2021 року до закінчення касаційного провадження.

За вказаних вище обставин, до правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню наступні норми права.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК з особливостями, встановленими статтею 449 ЦПК, за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дії або бездіяльність якої оскаржуються. До участі у справі як заінтересованої особи залучається інша сторона виконавчого провадження, оскільки судовим рішенням може бути вирішено питання про її права чи інтереси.

За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу (частина перша статті 387 ЦПК України).

Заявник ОСОБА_1 звернувся в суд із скаргою на дії старшого державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Савчук А. О. щодо нездійснення державним виконавцем перевірки виконання боржником рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 листопада 2018 року у справі № 607/1114/17, що мало місце 14 червня 2021 року у час та місці побачення та не виконання вимог ч. 4 ст. 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» та зобов`язання державного виконавця скласти акт про невиконання боржником 14 червня 2021 року рішення від 16 листопада 2018 року Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі № 607/1114/17, винести постанову про накладення на боржника штрафу в подвійному розмірі, надіслати до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, звернутися з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до суду за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби, винести вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами (із врахуванням обмежень, передбачених частиною десятою статті 71 цього Закону) та вжити інших заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

За змістом ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону, підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтею 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» регламентовано порядок виконання рішення про встановлення побачення з дитиною, рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною.

Виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням. Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем (частини 1, 2 ст. 64-1 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно вимог п. 5 Розділу ІХ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 07 квітня 2021 року № 1277/5), якщо рішенням про встановлення побачення з дитиною не визначено час та (або) місце побачення стягувача з дитиною, державний виконавець викликає сторони виконавчого провадження з метою визначення часу та (або) місця такого побачення шляхом надіслання викликів одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження.

Сторона виконавчого провадження у разі неможливості з`явитися на призначений час письмово повідомляє про це державного виконавця шляхом подання заяви (клопотання), в якій (якому) зазначає про зручні для неї час та (або) місце проведення побачення стягувача з дитиною.

Державний виконавець визначає час та (або) місце побачення стягувача з дитиною, враховуючи позицію сторін виконавчого провадження та інтереси дитини, шляхом винесення постанови про визначення часу та (або) місця побачення стягувача з дитиною.

Якщо сторона виконавчого провадження не з`явилася у визначений у виклику час до державного виконавця та письмово не повідомила державного виконавця про зручні для неї час та (або) місце проведення побачення стягувача з дитиною, державний виконавець визначає час та (або) місце такого побачення без врахування позиції відповідної сторони виконавчого провадження.

Згідно вимог п. 8 цього ж розділу Інструкції державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником рішення про встановлення побачення з дитиною у час та місці побачення стягувача з дитиною, визначені рішенням або державним виконавцем.

Судом встановлено, що 26 травня 2020 року головним державним виконавцем Тернопільського міського відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Гнатюк Н. В. у виконавчому провадженні № 60524801 винесено постанову про визначення місця побачення стягувача з дитиною, яким визначено місце побачення стягувачу ОСОБА_1 із сином ОСОБА_2 - АДРЕСА_1 біля під`їзду № 1 щопонеділка з 10 год. 00 хв. до 12 год. 00 хв.

05 жовтня 2020 року старшим державним виконавцем Тернопільського міського відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Савчук А. О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 63212358 з приводу виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі № 607/1114/17, відповідно до якого визначено спосіб участі ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після відкриття виконавчого провадження № 63212358 державним виконавцем не виносилась постанова про визначення місця побачення стягувача з дитиною, однак, як було встановлено в судовому засіданні боржник ОСОБА_3 разом із сином ОСОБА_2 не змінювали місця проживання, а відтак місце виконання рішення суду - АДРЕСА_1 біля під`їзду № 1 щопонеділка з 10 год. 00 хв. до 12 год. 00 хв..

14 червня 2021 року був понеділком та відповідно у цей день, з 10 год. 00 хв. до 12 год. 00 хв., старший державний виконавець Тернопільського міського відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Савчук А. О. була зобов`язана виконати вимоги частини другої статті 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» та здійснити перевірку виконання боржником рішення суду у справі № 607/1114/17 за адресою: АДРЕСА_1 біля під`їзду № 1.

Разом з тим, за заявою боржника ОСОБА_3 державним виконавцем Савчук А. О. 11 червня 2021 року винесено постанову, якою відкладено проведення виконавчих дій. Вказана постанова була надіслана ОСОБА_10 на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується наданим суду знімком екрану.

У відповідності до ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що перешкоджають проведенню виконавчих дій (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), або з інших підстав, внаслідок виникнення яких сторони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, виконавець може відкласти проведення виконавчих дій з власної ініціативи або за заявою стягувача чи боржника на строк до 10 робочих днів. Про відкладення проведення виконавчих дій виконавець виносить відповідну постанову.

Пунктом 7 Розділу ІХ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 07 квітня 2021 року № 1277/5) визначено, що за наявності обставин, що перешкоджають проведенню побачення стягувача з дитиною, державний виконавець відкладає проведення виконавчих дій в порядку, визначеному статтею 32 Закону.

Відтак, суд не вбачає, що дії старшого державного виконавця Савчук А. О. щодо нездійснення перевірки виконання боржником рішення у справі № 607/1114/17 14 червня 2021 року є протиправними, оскільки її постановою виконавчі дії 14 червня 2021 року були відкладені з поважної причини.

Виходячи з вищевикладених обставин та правового аналізу нормативних актів, суд дійшов висновку про відсутність порушень в діях державного виконавця Савчук А. О. в частині виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 листопада 2018 року у справі № 607/1114/17 за обставин, викладених ОСОБА_1 у скарзі.

Стосовно вимог скарги в частині зобов`язання державного виконавця вжити заходи примусового виконання рішення передбачені ст. 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.

Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт та виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною першою статті 75 цього Закону. У постанові зазначаються вимога виконувати рішення та попередження про кримінальну відповідальність.

Отже, накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання. Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

Умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України «Про виконавче провадження». Тобто, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Поважними, в розумінні наведених норм Закону України «Про виконавче провадження», можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

З урахуванням викладеного, оскільки виконавча дія - зустріч ОСОБА_1 із сином ОСОБА_2 , яка мала відбутися 14 червня 2021 року - була відкладена постановою державного виконавця за заявою боржника через перебування дитини в оздоровчому таборі, тому суд не вбачає підстав вважати, що з сторони боржника ОСОБА_3 мали місце дії, спрямовані на невиконання виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що скарга ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Савчук А. О. щодо нездійснення перевірки виконання боржником рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 листопада 2018 року у справі № 607/1114/17, зобов`язання вчинити дії не підлягає до задоволення.

Щодо клопотання/заяви ОСОБА_1 про винесення окремої хвали з підстав вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366 КК України, що стосується листа Верховного Суду, який містить інформацію, що не відповідає дійсності про те, що дія постанови від 17 березня 2021 року Тернопільського апеляційного суду у справі № 607/20536/19 не зупинена, то суд не вбачає підстав для її задоволення. Так, при надісланні первинного запиту до Верховного Суду з приводу з`ясування обставин на які покликається заявник Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області було невірно зазначено номер цивільної справи щодо якої запитувалася інформація, а тому після з`ясування вказаних неточностей до суду касаційної інстанції було скеровано виправлений запит на який отримано відповідь № 2987/0/208-21 від 06 грудня 2021 року, яка підтвердила інформацію на яку попередньо покликався ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 258-261, 447-452 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження» (з наступними змінами та доповненнями), суд,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Савчук Анастасії Олександрівни щодо нездійснення перевірки виконання боржником рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 листопада 2018 року у справі № 607/1114/17 14 червня 2021 року, зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 17 січня 2022 року.

Головуючий суддяО. Я. Герчаківська