Справа №443/18/22
Провадження №2/443/315/22
РІШЕННЯ

іменем України

08 червня 2022 року Жидачівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Сливки С.І.,

за участю секретаря судових засідань Кушнір М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жидачеві за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа територіальна громада села Нове Село в особі Гніздичівської селищної ради Стрийського району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Жидачівського районного суду Львівської області із позовом, у якому просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території Облазницької сільської ради Жидачівського району Львівської області, загальною площею 2,8666 га, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія IV-ЛВ №026296 від 12.03.2002 року.

Позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її матір - ОСОБА_5 , після смерті якої відкрилася спадщина до складу якої окрім іншого, входили земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Облазницької сільської ради, загальною площею 2,8666 га, що належали померлій, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія IV-ЛВ №026296 від 12.03.2002 року. Згідно довідки виконавчого комітету Облазницької сільської ради №482 від 30.07.2018 року, ОСОБА_5 була зареєстрована в АДРЕСА_1 до дня своєї смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 . Від імені ОСОБА_5 у виконавчому комітеті Облазницької сільської ради заповіт не посвідчувався. До дня смерті і на день смерті з ОСОБА_5 згідно погосподарської книги були зареєстровані: чоловік ОСОБА_2 , син ОСОБА_4 , дочка ОСОБА_1 та дочка ОСОБА_3 . Зазначає, що оскільки заповіту ОСОБА_5 не залишала, то спадкування відбулося за законом. Крім позивачки, іншими спадкоємцями першої черги спадкування за законом є їїчоловік ОСОБА_2 , син ОСОБА_4 та дочка ОСОБА_3 . Стверджує, що оскільки вона постійно проживала із матір`ю на час відкриття спадщини, не заявляла про відмову від спадщини, то на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України, вважається такою, що її прийняла, проте юридично не оформила.

28.12.2021 року позивачка звернулася до приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері - ОСОБА_5 , однак нотаріус відмовив у його видачі, через відсутність правовстановлюючих документів на земельні ділянки на території Облазницької сільської ради, що належали померлій і є спадковим майном.

За таких обставин позивачка змушена звертатися до суду із вимогою про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 27.01.2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 03.05.2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву, згідно якої позов підтримує та просить розглядати справу у його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, подав заяву згідно якої повідомляє, що йому відомо про відкриття спадщини після смерті його дружини - ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадщину, після смерті своєї дружиии він не прийняв та на її оформлення не претендує. Не заперечує проти оформлення спадкових прав ОСОБА_1 . Крім того просить розглядати справу за його відсутності, позов визнає, не заперечує проти ухвалення рішення на користь позивачки, наслідки визнання позову, передбачені ст.206 ЦПК України йому зрозумілі.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, подала заяву згідно якої повідомляє, що їй відомо про відкриття спадщини після смерті її матері - ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадщину, після смерті своєї матері вона не прийняла та на її оформлення не претендує. Не заперечує проти оформлення спадкових прав ОСОБА_1 . Крім того просить розглядати справу за його відсутності, позов визнає, не заперечує проти ухвалення рішення на користь позивачки, наслідки визнання позову, передбачені ст.206 ЦПК України йому зрозумілі.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, подав заяву згідно якої повідомляє, що йому відомо про відкриття спадщини після смерті його матері - ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадщину, після смерті своєї матері він не прийняв та на її оформлення не претендує. Не заперечує проти оформлення спадкових прав ОСОБА_1 . Крім того просить розглядати справу за його відсутності, позов визнає, не заперечує проти ухвалення рішення на користь позивачки, наслідки визнання позову, передбачені ст.206 ЦПК України йому зрозумілі.

Представник третьої особи Гніздичівської селищної ради Стрийського району Львівської області в судове засідання не з`явився, подав заяву, згідно якої повідомляє, що із змістом заяви ознайомлені, заперечень щодо вимог заявника немають. Крім того просить розгляд справи проводити без участі представника.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно свідоцтва про шлюб виданого повторно серії НОМЕР_1 , 20.02.1998 року у селі Облазниця, Жидачівського району Львівської області зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.7).

Відповідно до свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_5 (а.с.8).

Як видно із свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , 10.08.2018 року у виконавчому комітеті Облазницької сільської ради Жидачівського району Львівської області зареєстровано шлюб між ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.9).

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла матір позивачки ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_4 , виданим виконавчим комітетом Облазницької сільської ради Жидачівського району Львівської області від 15.05.2012 року (а.с.10).

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, входили земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Облазницької сільської ради, загальною площею 2,8666 га, що належали померлій, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія IV-ЛВ №026296 від 12.03.2002 року (а.с.15).

Згідно довідки виконавчого комітету Облазницької сільської ради №482 від 30.07.2018 року, під №10 по АДРЕСА_1 рахується господарство, яке належало ОСОБА_5 . ОСОБА_5 була зареєстрована в АДРЕСА_1 до дня своєї смерті, яка наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 . Від імені ОСОБА_5 у виконавчому комітеті Облазницької сільської ради заповіт не посвідчено. До дня смерті і на день смерті з ОСОБА_5 згідно погосподарської книги були зареєстровані: чоловік - ОСОБА_2 , син - ОСОБА_4 , дочка - ОСОБА_1 та дочка - ОСОБА_3 (а.с.11).

Оскільки заповіту ОСОБА_5 не залишала, то спадкування відбулося за законом.

Стаття 1216 ЦК України визначає, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Стаття 1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Судом також встановлено, що серед спадкоємців першої черги спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , крім позивачки, були її чоловік - ОСОБА_2 , син - ОСОБА_4 та донька - ОСОБА_3 , однак на спадщину вони не претендують, юридично її не оформляли, що також підтверджується витягом із спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №67974505 від 28.12.2021 року, відповідно до якого відсутня інформація про заведені спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину, після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.12).

Натомість позивачка з метою оформлення права власності на спадкове майно звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, а також постійно проживала із матір`ю на час відкриття спадщини, не заявляла про відмову від спадщини, то на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України, вважається такою, що її прийняла.

Однак, листом-відповіддю приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу Посацькою А.О. №130/02-31 від 28.12.2021 року (а.с.16), ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із тим, що відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку, шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268 - 1270 ЦК України. За змістом ст. 392 ЦК України, належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно.

Статтею 1297 ЦК України, встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у вигляді втрати права на спадщину.

Водночас, згідно з роз`ясненнями, викладеними Міністерством юстиції України у своєму листі № 19-32/319 «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна», зазначено, що у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності, на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.

Крім того, п.37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5 з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Наведене, з урахуванням зазначених вище норм ЦК України, а також позицій Пленуму Верховного Суду України та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дає обґрунтовані підстави вважати, що позивач має право на звернення до суду з позовом про визнання права власності у порядку спадкування за законом щодо спадкового майна.

Враховуючи зазначені норми ЦК України, роз`яснення постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року № 7та листа ВССУ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту порушеного права, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ в нотаріальному порядку, право власності спадкоємця на спадкове майно оспорюється або не визнається іншою особою.

Позивачка стверджує, що Державний акт на право приватної власності на землю на ім`я ОСОБА_5 втрачено, що відповідачами визнається.

Доказом того, що покійній ОСОБА_5 на праві приватної власності належали земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Облазницької сілської ради Жидачівського району Львівської області, є архівна копія вищевказаного Державного акту (а.с.15) та довідка управління у Стрийському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 19.11.2021 року №97-13-0.22-165/375-21 (а.с.13), з якої вбачається, що згідно книги записів (реєстрації) державних актів на право приватної власності на землю на території Облазницької сілської ради Жидачівського району Львівської області зареєстрований Державний акт серії ІV-ЛВ №026296 від 12.03.2002 р. на гр. ОСОБА_5 . Реєстраційний номер 199. Площа земельної ділянки 2,8666 га. Підстава для передачі (надання) землі у приватну власність: рішення 14 сесії ІІІ дем. Скликання Облазницької сільської ради від 26.06.2001р. Цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Станом на теперішній час відомості про реєстрацію вищезгаданих земельних ділянок в Державному земельному кадастрі за юридичними та фізичними особами уВідділі №2 Управління у Стрийському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області відсутні.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За змістом положень ст. 392 ЦК України право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тобто, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку та в інший спосіб такі перешкоди не можуть бути усунуті.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Пунктами 4.15, 4.18 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮУ від 22.02.2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. За відсутності у спадкодавця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням положень статей 1296-1299 ЦК України питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Отже, відсутність факту офіційного визнання перешкоджає належному володінню користуванню та розпорядженню успадкованим майном, створює умови правової невизначеності речових прав позивача. При цьому, в даному випадку, нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із тим, що відсутні правовстановлюючі документи на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Облазницької сільської ради, Жидачівського району Львівської області.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території Облазницької сільської ради Жидачівського району Львівської області, загальною площею 2,8666 га, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія IV-ЛВ №026296 від 12.03.2002 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя С.І Сливка