Дата документу 08.06.2022
Справа № 501/4073/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2022 року Іллічівський міський суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Петрюченко М.І.

за участю секретаря судового засідання Тейбаш Н.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чорноморську Одеської області цивільну справу за

позовом ОСОБА_1

до

відповідача Акціонерного товариства «Альфа Банк»

предмет та підстави позову: про поновлення права власності на квартиру

ВСТАНОВИВ:

І. Виклад позиції позивача та відповідача.

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про поновлення права власності на квартиру, згідно якого просить суд:

- визнати право власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 (РНКОПП НОМЕР_1 );

- відновити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 , форма власності: приватна на квартиру з реєстраційним номером 108, на підставі Договору купівлі-продажу від 17 грудня 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Шевченко В.М.

Позов мотивований тим, що позивачу на праві власності належала двокімнатна квартира АДРЕСА_2 , загальною площею 41,9 кв.м, житлова площа - 26,18 кв.м.

Позивач набула право власності на квартиру на підставі Договору купівлі-продажу від 17.12.2002.

Між Акціонерним товариством «Укрсоцбанк» (колишня назва - Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» правонаступник - Акціонерне товариство «Альфа-Банк»), в особі начальника Іллічівського відділення Одеської обласної філії Самкової В.А. та ОСОБА_1 23 березня 2006 року був укладений договір про надання кредиту в іноземній валюті №661/Ф03.7/026 у сумі - 15 000 (п`ятнадцять тисяч) доларів США із кінцевим терміном погашення заборгованості до 10 березня 2020 року.

В якості забезпечення виконання зобов`язань щодо погашення кредиту між Банком та ОСОБА_1 був укладений Іпотечний договір від 23.03.2006, посвідчений приватним нотаріусом Іллічівського міського нотаріального округу Одеської області Шевченко В.М., зареєстрований в реєстрі за №1569.

Предметом іпотеки є нерухоме майно, яке належить ОСОБА_1 на праві власності, а саме - двокімнатна квартира АДРЕСА_1 , загальною площею - 41,9 кв.м., житлова площа - 26,18 кв.м.

Державним реєстратором Манютою С.В. Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» 14.06.2019 о 17:02:38 здійснено перереєстрацію вищевказаної квартири у порядку позасудового врегулювання на ім`я Акціонерного товариства «Укрсоцбанк». Підставою виникнення права власності у витягу із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вказано - Іпотечний договір, серія та номер 1569 від 23.03.2006, повідомлення, серія та номер 781 виданий 11.04.2019, видавник АТ «Укрсоцбанк», повідомлення, серія та номер б/н, видавник Укрпошта.

Не погоджуючись з даними діями, позивач звернулася до Іллічівського міського суду Одеської області з відповідними вимогами (справа №501/3913/19).

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 03 грудня 2020 року позов задоволено, згідно якого:

- скасовано рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Манюти С.В. від 14.06.2019 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексовим номером 47371622, яким зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 за акціонерним товариством «Альфа-Банк» (правонаступник акціонерного товариства «Укрсоцбанк»);

- скасовано запис №32016315 від 12.06.2019 в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про право власності на квартиру АДРЕСА_1 , внесений на підставі рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Манюти Сергія Васильовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 47371622 від 14.06.2019.

Постановою Одеського апеляційного суду від 12.08.2021 року рішення змінено. Виключено з мотивувальної частини рішення суду першої інстанції посилання суду про відсутність в іпотечному договорі іпотечного застереження.

В решті рішення залишено без змін.

Для виконання рішення суду та відновлення своїх прав, позивач звернулася до Відділу реєстрації прав на нерухоме майно.

Рішенням про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №60406118 від 16 вересня 2021 року позивачу відмовлено у державній реєстрації права власності.

На підставі викладеного позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідач відзиву на позов не надав.

Сторони були належним чином сповіщені про судовий розгляд справи, однак до суду не зявились, представники сторін надали до суду заяви про розгляд справи без їх участі (а.с.97, 103).

ІІ. Інші процесуальні дії у справі.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу від 26.10.2021 справа розподілена для розгляду судді Петрюченко М.І. (а.с.52).

Ухвалою судді Іллічівського міського суду Одеської області від 05.11.2021 позов залишено без руху (а.с.58-59).

Ухвалою судді Іллічівського міського суду Одеської області від 16.11.2021 справу прийнято до свого провадження та призначено справу до розгляду в загальному позовному провадженні (а.с.62-63).

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 04.02.2022 закрито підготовче судове засідання, призначено судовий розгляд справи (а.с.89-90).

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що позивачу на праві власності належала двокімнатна квартира АДРЕСА_2 , загальною площею 41,9 кв.м, житлова площа -26,18 кв.м.

Позивач набула право власності на квартиру на підставі Договору купівлі-продажу від 17.12.2002 року (а.с.43-44.

Між Акціонерним товариством «Укрсоцбанк» (колишня назва -Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» правонаступника - Акціонерне товариство «Альфа-Банк»), в особі начальника Іллічівського відділення Одеської обласної філії Самкової В.А. та ОСОБА_1 23 березня 2006 року був укладений договір про надання кредиту в іноземній валюті №661/Ф03.7/026 у сумі - 15 000 (п`ятнадцять тисяч) доларів США із кінцевим терміном погашення заборгованості до 10 березня 2020 року (а.с.37-41).

В якості забезпечення виконання зобов`язань щодо погашення кредиту між Банком та ОСОБА_1 був укладений Іпотечний договір від 23.03.2006 року, посвідчений приватним нотаріусом Іллічівського міського нотаріального округу Одеської області Шевченко В.М., зареєстрований в реєстрі за №1569 (а.с.33-36).

Предметом іпотеки є нерухоме майно - двокімнатна квартира АДРЕСА_1 , загальною площею - 41,9 кв.м., житлова площа - 26,18 кв.м.

Державним реєстратором Манютою С.В. Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» 14.06.2019 о 17:02:38 здійснено перереєстрацію вищевказаної квартири у порядку позасудового врегулювання на ім`я Акціонерного товариства «Укрсоцбанк». Підставою виникнення права власності у витягу із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вказано - Іпотечний договір, серія та номер 1569 від 23.03.2006, повідомлення, серія та номер 781 виданий 11.04.2019, видавник АТ «Укрсоцбанк», повідомлення, серія та номер б/н, видавник Укрпошта (а.с.49-51).

Не погоджуючись з даними діями, позивач звернулася до Іллічівського міського суду Одеської області з відповідними вимогами (справа №501/3913/19).

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 03 грудня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено (а.с.13-18), згідно якого:

- скасовано рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Манюти С.В. від 14.06.2019 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексовим номером 47371622, яким зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 за акціонерним товариством «Альфа-Банк» (правонаступник акціонерного товариства «Укрсоцбанк»);

- скасовано запис №32016315 від 12.06.2019 в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про право власності на квартиру АДРЕСА_1 , внесений на підставі рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Манюти Сергія Васильовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 47371622 від 14.06.2019.

Постановою Одеського апеляційного суду від 12.08.2021 рішення змінено. Виключено з мотивувальної частини рішення суду першої інстанції посилання суду про відсутність в іпотечному договорі іпотечного застереження (а.с.20-30).

В решті рішення залишено без змін.

Для виконання рішення суду та відновлення своїх прав, позивач звернулася до Відділу реєстрації прав на нерухоме майно.

Рішенням про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №60406118 від 16 вересня 2021 року позивачу відмовлено у державній реєстрації права власності (а.с.32).

ІV. Оцінка Суду.

Частиною 2 ст. 16 ЦК України встановлені способи захисту цивільних прав та інтересів, одним з яких є захист цивільного права способом, який встановлений угодою.

За змістом ст.ст. 316, 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ст. 321 ЦК України).

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 756/13679/16-ц, провадження №61-9961св20 (ЄДРСРУ № 94974065) досліджував питання щодо ефективного способу захисту при оскарженні державної реєстрації права власності.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Подібні за змістом правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17-ц, від 11.09.2018 у справі №905/1926/16-ц, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, від 11.09.2019 у справі №487/10132/14-ц, від 16.06.2020 у справі № 145/2047/16-ц, від 15.09.2020 у справі №469/1044/17-ц.

Під захистом цивільних прав розуміється передбачений законодавством засіб, за допомогою якого може бути досягнуте припинення, запобігання, усунення порушення права, його відновлення і (або) компенсація витрат, викликаних порушенням права. Обраний спосіб захисту має безпосередньо втілювати мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту, тобто мати наслідком повне припинення порушення його прав та охоронюваних законом інтересів.

Належний спосіб захисту, виходячи із застосування спеціальної норми права, повинен забезпечити ефективне використання цієї норми у її практичному застосуванні - гарантувати особі спосіб відновлення порушеного права або можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Отже, засіб юридичного захисту має бути ефективним як на практиці, так і за законом.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», який набрав чинності з 16 січня 2020 року, статтю 26 Закону України № 1952 викладено у новій редакції.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини третьої статті 26 Закону України № 1952 (у редакції, чинній із 16 січня 2020 року) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

За змістом наведеної норми у чинній редакції на відміну від положень частини другої статті 26 Закону України № 1952 у попередній редакції, яка передбачала такі способи судового захисту порушених прав як скасування записів про проведену державну реєстрацію прав та скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, наразі способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є: 1) судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; 2) судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; 3) судове рішення про скасування державної реєстрації прав.При цьому, з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Судом встановлено, що рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 03 грудня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено (а.с.13-18), згідно якого:

- скасовано рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Манюти С.В. від 14.06.2019 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексовим номером 47371622, яким зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 за акціонерним товариством «Альфа-Банк» (правонаступник акціонерного товариства «Укрсоцбанк»);

- скасовано запис №32016315 від 12.06.2019 в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про право власності на квартиру АДРЕСА_1 , внесений на підставі рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Манюти Сергія Васильовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 47371622 від 14.06.2019.

Постановою Одеського апеляційного суду від 12.08.2021 року рішення змінено. Виключено з мотивувальної частини рішення суду першої інстанції посилання суду про відсутність в іпотечному договорі іпотечного застереження (а.с.20-30).

В решті рішення залишено без змін.

Для виконання рішення суду та відновлення своїх прав, позивач звернулася до Відділу реєстрації прав на нерухоме майно.

Рішенням про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №60406118 від 16 вересня 2021 року позивачу відмовлено у державній реєстрації права власності (а.с.32).

Підставою відмови стало те, що згідно а.2 п.3, ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» Ухвалені судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсним чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключено з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства.

Позивачка посилається в позові, що коли вона зверталася до суду із позовом (справа №501/3913/21) законом не було передбачено визнання, зміну чи припинення права власності з одночасним оскарженням та скасуванням державної реєстрації та запису. Дані зміни були внесені пізніше, однак процесуально вона вже не мала можливості збільшити або зменшити позовні вимоги.

Вказані доводи позивача приймаються судом до уваги та не спростовані стороною відповідача.

Іншого способу захисту своїх прав та інтересів, як звернення до суду, у позивача не має.

Отже, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Таке рішення суду буде відповідати вимогам Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а саме ст. 6 (право на справедливий суд), ст. 13 (право на ефективний засіб юридичного захисту відповідача від неправомірних вимог позивача), ст.17 (заборона зловживання правами передбаченими цією Конвенцією), ст.1 Протоколу 1 (захист власності, право мирно володіти своїм майном).

Крім того, відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Згідно зі ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для надання оцінки решті доводів, наведених сторонами по справі в обґрунтування власних правових позицій, оскільки їх дослідження судом у будь-якому випадку не матиме наслідком спростування висновків, до яких суд дійшов по тексту рішення вище щодо суті позовних вимог.

Керуючись ст.ст.3, 4, 10, 12, 13, 17, 18, 76-81, 89, 223, 247, 258-259, 263-265, 268, 354-355 ЦПК України, Суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа Банк» про поновлення права власності на квартиру задовольнити повністю.

Визнати право власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 (РНКОПП НОМЕР_1 ).

Відновити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 , форма власності: приватна на квартиру з реєстраційним номером 108, на підставі Договору купівлі-продажу від 17 грудня 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Шевченко В.М.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя Іллічівського міського суду

Одеської області М.І.Петрюченко