КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/1541/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.06.2022 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Петренка В.С.

за участю секретаря Ратовської А.С.,

за участю сторін:

представника позивача Вальчун О.О., діючий на підставі довіреності,

представник відповідача Сазонова А.О., діюча на підставі довіреності,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Одесі цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал»

про визнання дій незаконними,

ВСТАНОВИВ:

10.12.2021 року ОСОБА_1 звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал», в якій просить суд

визнати вимогу ТОВ "ІНФОКС" в особі філії «Інфоксводоканал», згідно акту л/р 3614 від 07.12.2021 року щодо необходності ОСОБА_1 з`явитися за адресою АДРЕСА_1 , для належного оформлення договірних відносин, незаконною;

визнати незаконним нарахування ТОВ "ІНФОКС" в особі філії «Інфоксводоканал» заборгованості на особистий рахунок № НОМЕР_1 ОСОБА_1 за водокористування в сумі 10 895,11 гривень;

зобов`язати ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» зробити перерахунок особистого рахунку № НОМЕР_1 ОСОБА_1 з суми 10 895,11 гривень на суму 0,0 гривень.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що 07 грудня 2021року представником ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» було складено акт л/р 3614 про виявлення самовільного приєднання та/або самовільного користування, а саме: акт про зміну (самовільне) цільового значення будівлі (баня, хостел), зі змісту якого вбачається, що за адресою АДРЕСА_2 , знаходиться баня та хостел, та вимагає від неї з`явитися за адресою: АДРЕСА_1 , для належного оформлення договірних відносин.

Позивач вважає, що дії ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» є необґрунтованими та незаконними, жодного належного доказу наявності бані чи хостелу за адресою: АДРЕСА_2 , відсутнє, тому дії підлягають оскарженню з наступних причин.

Позивач зазначає, що вона - ОСОБА_1 вже має цивільно-правові відносини з ТОВ «ІНФОКС», а саме: на підставі договору № 507/3 від 02.11.2004 року на послуги водозабезпечення та водовідведення, тому факт самовільного підключення відсутній, а вимога про належне оформлення нових чи додаткових договірних відносин є необґрунтованою, та, насамперед, суперечить принципам цивільного законодавства, а саме, що договір є вільною згодою двох чи більше осіб, примушення до укладення договору є незаконним, тим більше, правочин (договір) є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Позивач вказує, що відповідач по суті сам не заперечує, що між ними є належні договірні відносини, це підтверджується, окрім договором, рахунком №3614/11/21 за листопад 2021 рік на оплату послуг, виданим ТОВ «ІНФОКС», де вказано її особистий рахунок, адреса та її ім`я, прізвище, вже більше десяти років, вона щомісячно сплачує рахунки за водопостачання, тому посилання на відсутність договірних відносин чи самовільне підключення є безпідставним.

Також позивач зазначає, що згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_2 , має цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, згідно того ж витягу, за вищевказаною адресою, знаходиться лише приватне домоволодіння, що є підтвердженням відсутності бані, хостелу чи інших споруд, відповідач не надав жодних належних доказів, що за адресою: АДРЕСА_2 , знаходиться баня чи хостел.

Позивач стверджує, що вона не є фізичною особою-підприємцем та не є членом чи засновником будь-яких юридичних осіб, підприємницьку чи господарську діяльність не здійснює, що є ще одним підтвердженням, що за адресою: АДРЕСА_2 , відсутня баня, хостел чи будь-які інші споруди.

Позивач звертає увагу, що абсолютно всі її обставини підтверджені належними доказами, у відповідача немає жодного належного доказу, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Також вважає, що взагалі, не зважаючи на відсутність чи наявність доказів, примушення до укладання цивільного правового договору суперечить всім принципам права.

Крім того, позивач зазначає, що станом на 07 грудня 2021 року на її особистий рахунок 3614 ТОВ "ІНФОКС" в особі філії «Інфоксводоканал» нараховано заборгованість у сумі 10 895 гривень 11 копійок, що є безпідставним та незаконним, оскільки згідно рахунку №3614/11/21 станом на листопад 2021 рік на оплату послуг, виданим ТОВ "ІНФОКС", її заборгованість становить 600 гривень 48 копійок, нараховано згідно показанням лічильника на дату 24.11.2021 х.в. №4607729 - 1270 м3, рахунок було сплачено нею в повному обсязі, тому заборгованість станом на 07.12.2021 становить 0 гривень 0 копійок, а у відповідача відсутні докази заборгованості на суму 10 895,11 гривень, рахунки на сплату цієї суми ненадсилалися, сплата за водокористування здійснюється нею щомісячно, в повному обсязі, без затримок та згідно показників лічильника.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання дій незаконними та зобов`язання здійснити перерахунок.

Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси Яреми Х.С. цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» про визнання дій незаконними було передано за підсудністю до Київського районного суду м. Одеси, на підставі п.1 ч.1 ст. 31 ЦПК України, оскільки справа за правилами виключно підсудності підсудна за місцезнаходження майна, а спір виник з приводу надання послуг водопостачання за адресою: м. Одеса, вул. Шишкіна, 19, що знаходиться у Київському районі м. Одеси.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 20.01.2022 року позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» про визнання дій незаконними було залишено без руху. Повідомлено ОСОБА_1 про необхідність виправити недоліки позову протягом 10 (десяти) днів з дня отримання цієї ухвали, а саме: викласти обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначити докази, що підтверджують вказані обставини; зазначити докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначити щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;надати попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; надати підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав. Роз`яснено ОСОБА_1 , що у разі невиконання ухвали суду в зазначений строк позовна заява буде вважатися неподаною та повернута зі всіма доданими до неї документами, на підставі ч. 3 ст. 185 ЦПК України.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 10.02.2022 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі за позовною заявоюОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» про визнання дій незаконними. Призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні.

25.05.2022 року від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» в особі філії «Інфоксводоканал» до канцелярії суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

В обґрунтування наданого відзиву представник відповідача посилається на те, що позовна вимога про визнання вимоги з`явитися для належного оформлення договірних відносин незаконною не відноситься до жодного з визначених законодавством способів захисту, не є порушенням, невизнанням або оспорюванням прав позивача та не передбачена діючим Цивільним кодексом України.

Стосовно позовної вимоги про визнання незаконним нарахування заборгованості на особовий рахунок ОСОБА_1 , представник відповідача зазначає, що за адресою: АДРЕСА_2 , відкрито особовий рахунок № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_1 , на підставі договору надання послуг водопостачання та водовідведення № 3614/20201013/46 від 13.10.2020р. Облік водоспоживання здійснювався по приладу обліку води згідно діючих тарифів.

Представник відповідача вказує, що при проведенні обстеження об`єктів, на які надаються послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, уповноваженими працівниками відповідача було виявлено факт зміни цільового призначення об`єкту за адресою позивача (акт № 29597 від 11.10.2021р., хостел та парна на дровах). Одночасно з цим, повідомлено абонента, що вказане питання буде розглянуто на засіданні технічної комісії.

Листом від 19.11.2021р. № 6134ВК абонента ОСОБА_1 було повідомлено про рішення технічної комісії.

Представник відповідача зазначає, що 07.12.2021 року при проведенні обстеження представниками Управління «Водозбут», ще раз підтверджено, що за адресою: АДРЕСА_2 , будинок використовується для здійснення комерційної діяльності, в той час коли у відповідача по вказаній адресі обліковується абонент ОСОБА_1 як фізична особа. За результатами обстеження складено акт № 268 від 07.12.2021 року про виявлення самовільного приєднання та/або самовільного користування, а саме, зміна цільового призначення об`єкту (баня, хостел).

Таким чином, представник відповідача вважає, що оскільки позивачем не було укладено договір з Управлінням з контролю та промислового водокористування, технічні умови та проектно-технічну документацію на збільшення обсягу водоспоживання, як передбачено п.1 Розділу III Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань ЖКГ України від 27.06.2008 р. № 190, не отримано, не заведено особовий рахунок, отже наявне самовільне водокористування.

Представник відповідача вказує, що враховуючи дані, отримані під час обстеження, що свідчать про зміну цільового призначення без виготовлення технічних умов та проектно-технічної документації, а також невиконання вимог листа № 6134ВК від 19.11.2021р. було проведено розрахунок згідно п. 6 розіду IV Правил № 190.

Відповідно до п. 6 Правил № 190 у разі самовільного приєднання до систем централізованого питного водопостачання та/або централізованого водовідведення виконавець послуги з централізованого водопостачання/централізованого водовідведення проводить розрахунок витрат води за пропускною спроможністю водопровідного вводу при швидкості руху води в ній 0,7 м/с та дією її повним перерізом цілодобово або з урахуванням графіка подачі води. Розрахунковий період при самовільному приєднанні встановлюється з дня початку такого приєднання. Якщо дату початку самовільного приєднання виявити неможливо, то період самовільного користування становить тридцять діб.

Отже, представник відповідача зазначає, що розрахунок водопоспоживання проведений по середньодобовому споживанню в розмірі 362,88 м.куб. на суму 10895,113 грн.

Також на підтвердження здійснення комерційної діяльності за адресою: АДРЕСА_2 , представник відповідача надав фотографії (скріншоти з мережі інтернет).

З урахуванням викладеного, представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» в особі філії «Інфоксводоканал» просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

У судовому засіданні 07.06.2022 року представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити.

У судовому засіданні 07.06.2022 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» в особі філії «Інфоксводоканал» проти задоволення позову заперечував, просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши надані сторонами докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом у судовому засіданні, 13 жовтня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» в особі філії «Інфоксводоканал» та ОСОБА_1 було укладено договір №3614/20201013/Ч6 з індивідуальним споживачем у будівлі, приміщення якої є самостійним об`єктами нерухомого майна, про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення через мережі, які не перебувають на балансі виконавця.

На підставі зазначеного договору, за адресою: АДРЕСА_2 , на ім`я ОСОБА_1 було відкрито особовий рахунок № НОМЕР_2 , облік водоспоживання здійснювався по приладу обліку води ЛК-15Х, згідно діючих тарифів.

11.10.2021 року працівниками Управління з контролю та промислового водокористування філії «Інфоксводоканал» під час обстеження було складено акт № 29597, яким було виявлено зміну цільового призначення об`єкту за адресою: АДРЕСА_2 хостел та парна баня на дровах. До обстеження водомірного вузлу працівник філії «Інфоксводоканал» допущений не був. Питання подальшого водокористування буде розглянуто на засіданні тех. Комісії, про результати буде повідомлено письмово.

Листом від 19.11.2021р. за № 6134ВК абонента ОСОБА_1 було повідомлено про рішення технічної комісії, а саме те, що їй необхідно у 10-денний термін надати в Управління з контролю та промислового водокористування відповідний пакет документів для укладення договору по даному об`єкту та замінити прилад обліку згідно технічним регламентом; у 30-денний термін розробити відповідну проектно-технічну документацію; у 90-денний термін забезпечити відведення стічних вод від об`єкта окремо облаштованим каналізаційним випуском з облаштуванням контрольного колодязя. В іншому випадку філія «Інфоксводоканал» буде вимушена застосувати до неї розрахунок згідно п.6 розділ ІV відповідно до «Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України» та «Правил приймання стічних вод до системи централізованого водовідведення м. Одеси».

07.12.2021 року л/р 3614 при проведенні обстеження представниками Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» в особі філії «Інфоксводоканал» об`єкта за адресою: АДРЕСА_2 , було складено акт про виявлення самовільного приєднання та/або самовільного користування, відповідно до якого було встановлено, що за адресою: АДРЕСА_2 , було виявлено факт самовільного приєднання до систем централізованого водопостачання та/або централізованого водовідведення, самовільного користування системами централізованого водопостачання та водовідведення, а саме: змінення (самовільно) цільового призначення будівлі (баня, костел).

При цьому, у Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» в особі філії «Інфоксводоканал» по вказаній адресі: АДРЕСА_2 , обліковується абонент ОСОБА_1 як фізична особа.

Крім того, з наданої представником відповідача роздруківки з мережі Інтернет з фотофіксацією вбачається, що за адресою: АДРЕСА_2 , розташована парна на дровах сауна та хостел.

При цьому, з наданої позивачем інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається, що ОСОБА_1 є власником 9/10 частин домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 .

Однак, договір між нею - ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» в особі філії «Інфоксводоканал», на підставі якого було відкрито особовий рахунок та здійснюється облік водоспоживання, було укладено відносно об`єкта за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи на підставі доказів,поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно норм ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до Правил користування системами централізованого питного водопостачання та централізованого водовідведення в населених пунктах України, затверджених Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 190 від 27.06.2008 року, а саме, п. 1 Розділу 4 не допускається будь-яке самовільне приєднання об`єктів водоспоживання до діючих систем централізованого питного водопостачання та централізованого водовідведення(включаючи приєднання до будинкових вводів, внутрішньобудинкових мереж або до мереж споживачів).

Пункт 6 Розділу 4 Правил користування системами централізованого питного водопостачання та централізованого водовідведення в населених пунктах України, затверджених Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 190 від 27.06.2008 року, передбачає, що у разі самовільного приєднання до систем централізованого питного водопостачання та/або централізованого водовідведення виконавець послуги з централізованого водопостачання/централізованого водовідведення проводить розрахунок витрат води за пропускною спроможністю водопровідного вводу при швидкості руху води в ній 0,7 м/с та дією її повним перерізом цілодобово або з урахуванням графіка подачі води. Розрахунковий період при самовільному приєднанні встановлюється з дня початку такого приєднання. Якщо дату початку самовільного приєднання виявити неможливо, то період самовільного користування становить тридцять діб.

У зв`язку з виявленими порушеннями, зафіксованими відповідачем у акті № 29597 від 11.10.2021 року та акті л/р 3614 від 07.12.20221 року, відповідачем було виконано розрахунок.

Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VІІІ, надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

В матеріалах справи відсутні відомості, що позивач звертався до відповідача із заявою про укладання договору з Управлінням з контролю та промислового водокористування, відсутні відомості, що позивач отримав технічні умови та проектно-технічну документацію на збільшення обсягу водоспоживання, як передбачено п. 1 Розділу III Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань ЖКГ України від 27.06.2008 р. № 190, відсутні відомості на заведення особового рахунку.

Крім того, у судовому засіданні 07.06.2022 року представник позивача пояснив суду, що позивач частину будинку, за адресою: АДРЕСА_2 , здає в оренду, а потім пояснив, що за адресою: АДРЕСА_2 , діти позивача займаються громадською діяльністю.

Вказане також підтверджує той факт, що за адресою: АДРЕСА_2 , здійснюється підприємницька діяльність.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VІІІ індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги, а згідно ст. 12 цього ж закону - надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є власник, споживач, виконавець, виробник.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушень, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до змісту положень статей 11, 15 ЦК України цивільні права і обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.

Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст. 16 ЦК України.

Особа, право якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права частіше за все визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Так, з урахуванням положень ст.ст.15,16 ЦК України не є належним способом захисту судом цивільних прав та інтересів особи пред`явлення позову про визнання незаконною вимоги ТОВ "ІНФОКС" в особі філії «Інфоксводоканал», згідно акту л/р 3614 від 07.12.2021 року щодо необхідності ОСОБА_1 з`явитися за адресою АДРЕСА_1 , для належного оформлення договірних відносин, так як вимога, які сам акт про виявлене порушення є лише фіксацією такого порушення, що було виявлено під час проведення обстеження, тому оскарження як дій лише факту складання такого акту, який не встановлює для споживача будь-яких обов`язків і є різновидом претензії, не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту прав.

Зазначений акт може бути визнаний як доказ під час вирішення спору, при вирішенні якого суд зобов`язаний надати йому відповідну оцінку.

Враховуючи зміст вказаних норм, позовна вимога про визнання незаконною вимоги згідно акту про виявлення самовільного приєднання та/або самовільного користування, не є способом захисту прав і законних інтересів, а отже, не є способом захисту особою свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, який передбачений положеннями Цивільного кодексу України, не визначена відповідна вимога як такий спосіб і іншими законами України.

Позивачем в позові не зазначено, які саме його права, як споживача, порушені відповідачем.

Крім того, позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що діями відповідача були порушені права позивача, як споживача житлово-комунальних послуг.

Також, суд зазначає, що відповідачем було доведено правомірність нарахування заборгованості за водокористування в сумі 10 895,11 гривень, оскільки судовим розглядом було встановлено зміну цільового призначення об`єкту за адресою: АДРЕСА_2 (хостел та парна на дровах), а вимога ТОВ "ІНФОКС" в особі філії «Інфоксводоканал» про необхідність надати в Управління з контролю та промислового водокористування відповідний пакет документів для укладення договору по даному об`єкту та замінити прилад обліку згідно технічним регламентом, розробити відповідну проектно-технічну документацію та забезпечити відведення стічних вод від об`єкта окремо облаштованим каналізаційним випуском з облаштуванням контрольного колодязя, позивачем виконана не була.

З урахуванням викладеного, позовні вимогиОСОБА_1 про визнання незаконним нарахування ТОВ "ІНФОКС" в особі філії «Інфоксводоканал» заборгованості на особистий рахунок № НОМЕР_1 ОСОБА_1 за водокористування в сумі 10 895,11 гривень, та зобов`язання ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» зробити перерахунок особистого рахунку № НОМЕР_1 ОСОБА_1 з суми 10 895,11 гривень на суму 0,0 гривень, також задоволенню не підлягають.

Згідно п.п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Пленум Верховного Суд України у п. 11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів.

Разом з тим, Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджуються зібраними по справі доказами.

У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням викладеного, розглядаючи справу у межах заявлених позовних вимог, беручи до уваги вимоги чинного законодавства України, зважаючи на обставини, встановлені під час розгляду справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» про визнання дій незаконними.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із відмовою у задоволенні позову, оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, витрати по сплаті судового збору слід віднести на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 141, 258, 259, 263-265, 267, 268, 274-279 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» про визнання дій незаконними залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення.

Повний текст рішення складено 08.06.2022 року.

Суддя Петренко В. С.