Справа № 444/1907/21
Провадження № 2/444/96/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2022 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Ясиновський Р. Б.

секретар судового засідання Реміцька І.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 24.06.2021 звернувся до суду із позовною заявою, яка подана його представником - адвокатом Кравчуком П.І., до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення коштів.

Просить стягнути із відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 43056, 47 доларів США.

Обгрунтовує позов наступним.

Вказує, що ОСОБА_4 08.08.2019 звернулась до Жовківського районного суду Львівської області із позовом до ОСОБА_3 про стягнення безпідставно набутих коштів в сумі 25 450 доларів США. В обгрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_4 вказує, що впродовж 2014-2017 років вона передавала ОСОБА_3 кошти за начеб-то придбання квартири по АДРЕСА_1 , яка насправді належить матері ОСОБА_3 - ОСОБА_5 . Як вірно зазначено у позовній заяві ОСОБА_4 , між нею та ОСОБА_3 дійсно було досягнуто домовленості, що вона буде певний час проживати у квартирі по АДРЕСА_1 .

Натомість, стверджує, що саме між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було досягнуто домовленості про викуп ОСОБА_1 цієї ж квартири по АДРЕСА_1 .

Зазначає, що усі троє ( ОСОБА_3 , ОСОБА_4 і ОСОБА_1 ) були взаємнообізнані про існування цих двох домовленостей: між ОСОБА_4 і ОСОБА_3 про право проживання; між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про викуп. Тобто, ОСОБА_1 стверджує, що між ОСОБА_3 і ОСОБА_4 не існувало безпосередньої домовленості про викуп квартири. ОСОБА_4 отримувала лише тимчасово право на проживання у квартирі.

Стверджує, що починаючи із 2014 року ОСОБА_1 пересилав ОСОБА_4 грошові кошти з-за кордону на загальну суму 43 056,47 доларів США. В підтвердження грошових переказів ОСОБА_4 у ОСОБА_1 наявні усі банківські документи. ОСОБА_1 заявляє, що саме ці його кошти мали передаватись ОСОБА_4 ОСОБА_3 в рахунок купівлі ОСОБА_1 квартири.

Вказує, що всього за усіма переказами ОСОБА_1 переслав ОСОБА_4 43 056,47 доларів США Однак із цієї суми 43 056,47 доларів США ОСОБА_4 передала ОСОБА_3 лише 25 450 доларів США, решту 17 606,47 доларів США привласнивши собі.

На підтвердження існування домовленості між ОСОБА_1 і ОСОБА_3 про викуп квартири ОСОБА_1 надає розписки ОСОБА_3 .

Окрім коштів ОСОБА_1 , що передавались ОСОБА_3 через ОСОБА_4 , в період 2018-2019 років ОСОБА_3 видав ще декілька розписок про отримання коштів від ОСОБА_1 . Вказані кошти передавались через доньку ОСОБА_1 - ОСОБА_6 , уповноважену довіреністю. Сума переданих по цих розписках коштів складає 3 600 доларів. Ці розписки ОСОБА_3 на ім`я ОСОБА_1 містять згадку про домовленість щодо квартири по АДРЕСА_1 .

Окрім того, 24.04.2019 року ОСОБА_3 у розписці вказав наступне: «Також протягом останніх років мною було отримано 26 000 доларів США від ОСОБА_1 згідно усної угоди. Однак ці кошти передавались через ОСОБА_7 , якій і надавались розписки про отримання грошових коштів і які в даний час знаходяться у неї.».

За таких обставин ОСОБА_1 вважає, що 43 056,47 доларів США безпідставно отриманих ОСОБА_4 коштів від ОСОБА_1 слід стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 .

Керуючись ст. 1212 ЦК України, просить позов задовольнити.

Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 30 серпня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання /том 1 а.с. 69-70/.

Від представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Кожан-Юрдиги О.Я. 29.10.2021 надійшов відзив на позовну заяву /том 1, а.с. 99-103/, в якому просить, враховуючи вимоги розумності та справедливості, відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в повному обсязі за безпідставністю. Даний відзив на позовну заяву прийнятий судом до розгляду.

У відзиві повністю заперечує те, що кошти, які ОСОБА_1 пересилав ОСОБА_2 були нею безпідставно отриманими, посилаючись на наступне. Відповідач по справі була одружена з ОСОБА_3 (третя особа) з 1994 року по 2007 рік і від цього шлюбу у них є двоє спільних дітей ( ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ). З 1994 року по 2000 рік ОСОБА_3 працював в податковій інспекції м. Жовква. З 2000 - 2004 рік працював в податковій інспекції м. Львова, а з 2004 - 2005 рік працював у податковій інспекції м. Вінниця. За час його праці в м. Жовкві сім`я проживала в АДРЕСА_2 в будинку батьків відповідача. З 2000 року сім`я переїхала у м. Львів, де вони, як подружжя, придбали квартиру за адресою АДРЕСА_3 . Вказує, що 15 лютого 2003 року ця квартира, придбана за спільні кошти подружжя, була продана, а кошти вкладені у фінансування пайової участі у будівництві квартир АДРЕСА_4 і АДРЕСА_5 , які вже у 2003 році були введені в експлуатацію актом державної технічної комісії і передані ключі для проведення ремонту (згодом він був затверджений рішенням Виконавчого комітету ЛМР № 49 від 23.01.2004). Оскільки придбання квартири здійснювалося для збільшення житлової площі, то одразу після отримання ключів, було прийнято рішення про об`єднання під час ремонтних робіт двох квартир в одну з присвоєнням їй одного поштового номера НОМЕР_10. Відтак, з весни 2003 року і впродовж 2-х років у цій квартирі тривали ремонтні роботи, а ОСОБА_2 з ОСОБА_3 і дітьми ОСОБА_10 (1998 р.н.) та ОСОБА_11 (1995 р.н.) спочатку проживали на орендованій квартирі на АДРЕСА_5 , а у 2004 році, приблизно у серпні-вересні, переїхали проживати у м. Вінницю, де ОСОБА_3 отримав посаду заступника керівника ДПІ Вінницької області. Упродовж 2003-2005 рр. в даній квартирі проводились ремонтні роботи, а також було встановлено індивідуальне опалення. Ця квартира була юридично оформлена на матір ОСОБА_3 - ОСОБА_5 , оскільки, зі слів ОСОБА_3 , він державний службовець і не може записати майно на себе. З цього приводу між відповідачем ОСОБА_12 і ОСОБА_3 виникали суперечки, які двічі закінчувалися нанесенням ОСОБА_2 тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості і з приводу яких були звернення у Сихівський райвідділ міліції із заявами про побиття. На початку 2005 року ОСОБА_3 змінив місце праці і знову повернулися до м. Львова у новопридбані квартири. При цьому, дві квартири АДРЕСА_4 і АДРЕСА_5 , які було придбано за спільні кошти подружжя відповідача і ОСОБА_3 , було об`єднано в одну квартиру, загальна площа якої склала приблизно 100 кв.м. Відтак, з березня 2005 року сім`я, в яку крім них входили і два їхні спільні сини - ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , почала проживати в цій реконструйованій об`єднаній квартирі. Зазначає, що за час спільного проживання сім`єю з ОСОБА_3 , останній вів аморальний спосіб життя, а саме: додому приходив пізно в нетверезому стані, нищив майно, мали місце домашнє насильство в сім`ї. У вихованні синів батьківської участі останній не приймав і усіляко уникав з ними контакту. ОСОБА_2 неодноразово зверталась у поліцейські відділення із заявами про побиття. Дві заяви були в 2006 році. У 2007 році між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 знову виник конфлікт з приводу юридичного оформлення реконструйованої квартири АДРЕСА_1 як спільної часткової власності подружжя, який вчергове закінчився нанесенням позивачці тілесних ушкоджень, однак цього разу вже з тривалим розладом здоров`я, адже позивачка перебувала більше місяця на лікуванні в Клінічній лікарні швидкої медичної допомоги м. Львова у травматологічному відділенні, а Сихівським райвідділом міліції було відкрито кримінальну справу, яку на прохання ОСОБА_2 було закрито. Зважаючи на такі важкі обставини сімейного життя з ОСОБА_3 , у 2007 році між ОСОБА_12 та позивачем по справі ОСОБА_1 виникли цивільно-сімейні стосунки, від яких ІНФОРМАЦІЯ_3 відповідач народила дочку ОСОБА_13 . Однак, через 11 днів після народження дочки, позивач ОСОБА_1 виїхав у Канаду, а відповідач з трьома дітьми продовжувала проживати у квартирі АДРЕСА_1 , яку вважала спільним майном подружжя, оскільки така була придбана за час перебування сторін по справі у 13-ти річному шлюбі і на запевнення ОСОБА_3 , лише формально оформлена на його матір. Сам ОСОБА_3 ніколи не заперечував щодо її проживання у цій квартирі і час від часу між ними виникали питання щодо чесного розподілу цієї квартири, адже неповнолітні діти ОСОБА_3 також залишились проживати у цій квартирі і перебували на повному її утриманні.

Зазначає, що 14 травня 2014 року ОСОБА_1 через Генеральне Консульство України в Торонто (Канада) надав дозвіл ОСОБА_2 на багаторазові поїздки з дочкою ОСОБА_13 за кордон (з України до Канади, з Канади до України, країни ЄС та інші країни з 30.05.2014 до 30.05.2016). На початку липня 2014 року ОСОБА_2 перебувала разом із ОСОБА_1 та їхньою спільною дочкою ОСОБА_14 на спільному відпочинку в Туреччині, після якого зрозуміла, що завагітніла. ІНФОРМАЦІЯ_4 у ОСОБА_2 народився син, однак через те, що батько дитини, позивач по справі, ОСОБА_1 , знаходився на той час в Канаді, в зареєстрованому шлюбі з нею не перебував, а в органах РАЦС повідомили, що заяву про визнання батьком дитини можна подати лише особисто, в свідоцтві про народження дитини ОСОБА_2 вказала своє тодішнє прізвище. Відтак, з дня свого народження ОСОБА_15 також проживав з відповідачем, братами і сестрою у вказаній квартирі за адресою АДРЕСА_1 .

Вказує, що відповідач ОСОБА_2 (тоді - ОСОБА_2 ) не подавала позов про стягнення з позивача ОСОБА_1 аліментів на утримання спочатку дочки ОСОБА_17 , а згодом і сина ОСОБА_18 , оскільки він пообіцяв на добровільній основі допомагати в утриманні сім`ї, зокрема своїх власних дітей.

Зазначає, що в частині письмових доказів, які позивачем долучені до позовної заяви, а саме копіях переказів коштів міститься пряма вказівка на призначення цих платежів. У переказах на загальну суму 17 950 доларів США прямо вказана мета транзакції - «Утримання сім`ї». У позові зазначається, що ОСОБА_1 переслав ОСОБА_7 всього 43 056, 47 доларів США. Спільна дочка позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_13 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , а син ОСОБА_15 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 . Тобто 6 років і 7 місяців (разом 79 місяців) відповідач утримувала одну дитину і 3 роки і 7 місяців (разом 43 місяці) двох дітей, що разом склало 122 місяці. Якщо поділити отриману відповідачем суму грошових коштів 43 056, 47 доларів США на 122 місяці, то отримаємо - 352 долари США на 1 дитину, а з 2015 року це двоє дітей і тоді це буде лише 176 доларів США. По курсу 2015-2018 років це становить в середньому 4800 грн. Вказує, що саме такою була фінансова допомога позивача ОСОБА_1 власним дітям впродовж 2008-2018 років.

Зазначає, що згодом, стосунки між відповідачем та позивачем розладналися, зрештою вони з 2008 року проживали окремо в різних країнах, позивач не бажав повертатися в Україну і не запрошував відповідача до себе в Канаду.

Вказує, що у вересні 2018 року відповідач по справі познайомилась із своїм теперішнім чоловіком ОСОБА_19 . Наприкінці листопада 2018 року відповідач повідомила позивача про те, що вона має намір створити сім`ю з ОСОБА_19 . Після цього, ОСОБА_1 повідомив, що більше не буде добровільно надавати кошти на утримання своїх дітей, і тепер це має робити її новий чоловік - ОСОБА_19 .

Вказує, що в січні 2019 року у зв`язку з тим, що позивач ОСОБА_1 перестав надавати допомогу на утримання своїх дітей і пересилати кошти, відповідачка ОСОБА_2 (тоді - ОСОБА_16 ) подала до Сихівського районного суду м. Львова позов по стягнення аліментів на утримання дітей.

Зазначає, що для відповідача заявлення позивачем позову про стягнення з неї коштів, які вона отримувала від позивача на утримання його власних дітей, саме по собі було незрозумілим та шокуючим, оскільки позивач хоче повернути собі певну частину пересланих ним коштів в якості аліментів. Ці кошти жодним чином не можуть бути такими, що отримані відповідачкою без належної правової підстави.

Сторона відповідача ОСОБА_2 повністю заперечує викладені в позовній заяві доводи позивача про домовленості між ОСОБА_4 і ОСОБА_3 про право проживання; між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про викуп. По-перше, ОСОБА_1 з вересня 2008 року постійно проживає у Канаді і тому не міг жодним чином досягати якихось домовленостей у присутності ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . По-друге, ОСОБА_2 вважала квартиру по АДРЕСА_1 спільним майном подружжя, вона проживала там тривалий час і їй не потрібно було жодних домовленостей з ОСОБА_1 - ОСОБА_3 про те, що вона буде продовжувати проживати в цій квартирі. По-третє, у ОСОБА_1 , на час ніби-то домовленостей з ОСОБА_3 про купівлю квартири по АДРЕСА_1 , належала на праві приватної власності квартира у за адресою: АДРЕСА_6 . При цьому, ОСОБА_1 отримав посвідку на постійне місце проживання у Канаді і не мав жодного наміру повертатися в Україну, відтак це свідчить про відсутність потреби в купівлі квартири. По-четверте, якщо між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 і були якісь домовленості з будь-яких питань, правочинів тощо, то ОСОБА_2 не має до цих домовленостей жодного відношення і ці питання мають вирішуватися лише безпосередньо між ними.

Відповідач стверджує, що фактично у даній цивільній справі має місце протиправна домовленість між третьою особою ОСОБА_3 та позивачем ОСОБА_1 , оскільки ОСОБА_2 дійсно звернулася до Жовківського районного суду із позовними вимогами в порядку ст. 1212 ЦК України про стягнення з нього безпідставно отриманих від ОСОБА_2 коштів і до Жовківського ВП Кам`янка-Бузького ВП ГУНП у Львівській області про вчинення ОСОБА_3 шахрайства. Вказує, що якщо кошти у сумі 25450 доларів США ОСОБА_2 передала ОСОБА_3 , як про це зазначає позивач у позові, то логічно було б вимагати їх повернення від самого ОСОБА_3 , а не від ОСОБА_2 .

Від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Кравчука П.І. 04.11.2021 надійшла відповідь на відзив /том 1 а.с. 131-135/. Вказує, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не перебували у сімейних стосунках та не набували жодних взаємних прав та обов`язків, а позивач ОСОБА_1 не є батьком ОСОБА_15 . Зазначає, що кошти, які надходили від ОСОБА_1 від 08.11.2014 по 16.03.2019 не є аліментами. Звертає увагу суду на розписки ОСОБА_3 про отримання від ОСОБА_7 коштів згідно усної угоди стосовно квартири у АДРЕСА_1 . Стверджує, що кошти, які переказувалися ОСОБА_1 були витрачені ОСОБА_2 не на утримання дочки, а на купівлю квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Своїх доходів, які б давали ОСОБА_2 можливість здійснювати платежі в такому розмірі на користь ОСОБА_3 вона не мала. Просить задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 .

Від представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Кожан-Юрдиги О.Я. 26.11.2021 надійшли заперечення на відповідь на відзив /том 1, а.с. 174-175/. Зазначає, що ОСОБА_2 описує свої сімейні відносини з ОСОБА_3 з метою спростування тверджень представника позивача про те, що ОСОБА_2 мала право проживати у квартирі АДРЕСА_1 лише згідно ніби-то домовленості між ОСОБА_1 та ОСОБА_20 . Вказує, що заперечення представником позивача того факту, що ОСОБА_1 мав обов`язок утримувати свою дочку і ОСОБА_2 , яка здійснювала догляд за дитиною, спростовується свідоцтвом про народження дочки ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та копіями переказів коштів, де міститься пряма вказівка на призначення цих платежів «Підтримка сім`ї». Що стосується заперечення представником ОСОБА_1 того, що позивач є біологічним батьком сина відповідача ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , то такі можна спростувати проведенням судової генетичної експертизи. У випадку наполягання на таких твердженнях, відповідач буде змушена звертатися до суду із позовом про встановлення батьківства.

Вказує, що щодо покликання на позовну заяву ОСОБА_2 до Сихівського районного суду про стягнення аліментів, то в такій не йшлося про те, що ОСОБА_1 не надавав утримання своїй дочці з часу її народження. ОСОБА_2 стверджувала лише що на момент звернення до суду ОСОБА_1 не надає їй фінансового утримання. Коли ОСОБА_1 повідомив, що більше не буде добровільно надавати кошти на утримання своїх дітей, і тепер це має робити її новий чоловік - ОСОБА_19 , ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів в січні 2019 року саме у зв`язку з тим, що позивач ОСОБА_1 перестав надавати допомогу на утримання своїх дітей і пересилати кошти.

Зазначає, що висновок представника позивача про те, що кошти, які ОСОБА_2 отримувала від ОСОБА_1 є тими коштами, які ОСОБА_3 отримував від ОСОБА_2 є нічим іншим як припущенням. Також припущенням є твердження представника позивача про незадовільне матеріальне становище ОСОБА_2 .

Просить відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в повному обсязі за безпідставністю.

Від представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 - адвоката Романушко П.П. надійшли пояснення на позовну заяву /том 1 а.с. 229-230/, в яких зазначив, що дійсно між позивачем і ОСОБА_3 у 2014 році був укладений в усній формі договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 . Оскільки ОСОБА_1 усією сумою для проведення розрахунку за придбання квартири АДРЕСА_4 не володів, то між ОСОБА_3 та позивачем була досягнута усна домовленість про те, що розрахунок буде проводитися частинами. На виконання вищезазначеної домовленості щодо придбання квартири АДРЕСА_4 позивач здійснював грошові перекази з-за кордону, а фактичну передачу коштів здійснювала ОСОБА_21 , на підтвердження чого видавалися відповідні розписки про отримання коштів в якості часткової оплати за придбання квартири АДРЕСА_4 . Факт, що кошти передавалися ОСОБА_3 на підставі усного договору купівлі- продажу квартири АДРЕСА_4 підтверджується змістом відповідних розписок. Одержання коштів ОСОБА_3 здійснювалося у зв`язку з укладенням в усній формі договору/попереднього договору купівлі-продажу нерухомого майна - квартири АДРЕСА_4 . Водночас зазначає, що договір купівлі-продажу/попередній договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_4 є недійсним, оскільки укладений в усній формі. Оскільки угода про купівлю-продаж квартири АДРЕСА_4 була укладена в усній формі, то і попередній договір щодо купівлі-продажу квартири АДРЕСА_4 є недійсним (нікчемним) у зв`язку з недотриманням нотаріальної форми такого правочину. Вважає помилковим покликання представника позивача на положення статті 1212 ЦК України, оскільки між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 виникли договірні правовідносини щодо купівлі-продажу квартири АДРЕСА_4 , хоча і з недотриманням встановленої ЦК України нотаріальної форми такого правочину.

Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 16.02.2022 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті /том 1 а.с. 237/.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не прибув, однак його представник - адвокат Кравчук П.І. в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі з підстав, наведених у поданих заявах по суті, просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_21 та її представник - адвокат Кожан-Юрдига О.Я. в судовому засіданні позов заперечили в повному обсязі з підстав, наведених у поданих заявах по суті. Просять відмовити у задоволенні позову. Зазначила, що якби у позивача та відповідача не було спільних дітей і цивільно-правових обов`язків по їх утриманню, то й жодних переказів грошових коштів між сторонами не було б. Тому навіть в силу вимог статті 1215 ЦК України спірні кошти поверненню не підлягають.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 в судове засідання не прибув, однак його представник - адвокат Романушко П.П. в судовому засіданні зазначив, що при вирішенні спору покладається на думку суду.

Заслухавши думку представника позивача, адвоката Кравчука П.І., відповідача ОСОБА_21 та її представника, адвоката Кожан-Юрдиги О.Я., представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 , адвоката Романушко П.П., дослідивши матеріали справи, в тому числі подані сторонами заяви по суті, та перевіривши їх доказами, а відтак з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку .

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

ОСОБА_22 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Рава-Руська Жовківського району Львівської області і його батьками є ОСОБА_3 (третя особа) та ОСОБА_7 (відповідач), що стверджується копією свідоцтва про народження, виданого повторно 16.09.2011 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Жовківського районного управління юстиції Львівської області /том 1 а.с. 112/.

ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 16.09.2011 змінив ім`я на ОСОБА_8 , що стверджується копією свідоцтва про зміну імені Серія НОМЕР_1 , виданого 16.09.2011 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Жовківського районного управління юстиції Львівської області /том 1 а.с. 113/.

ОСОБА_9 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Рава-Руська Жовківського району Львівської області і його батьками є ОСОБА_3 (третя особа) та ОСОБА_7 (відповідач), що стверджується копією свідоцтва про народження Серія НОМЕР_2 , виданого 24.03.1998 Рава-Руською міською радою Жовківського району Львівської облсті /том 1 а.с. 111/.

Шлюб між ОСОБА_3 (третьою особою) та ОСОБА_7 (відповідачем) розірвано 02.10.2007, що стверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу Серія НОМЕР_3 , виданого 05.08.2008 Відділом реєстрації актів цивільного стану Жовківського районного управління юстиції Львівської області /том 1 а.с. 119/.

ОСОБА_13 народилася ІНФОРМАЦІЯ_7 в м. Львів і її батьками є ОСОБА_1 (позивач) та ОСОБА_7 (відповідач), що стверджується копією свідоцтва про народження Серія НОМЕР_4 , виданого 09.09.2008 міським відділом реєстрації актів цивільного стануЛьвівського міського управління юстиції /том 1 а.с. 109/.

ОСОБА_15 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 в м. Львів і його батьками є ОСОБА_20 (запис здійснено в порядку ст. 135 СК України) та ОСОБА_7 (відповідач), що стверджується копією свідоцтва про народження Серія НОМЕР_5 , виданого 21.04.2015 міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції /том 1 а.с. 110/.

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 07.05.2019 ухвалено стягувати із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 аліменти на утримання дитини ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01 квітня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Судове рішення набрало законної сили 07.06.2019 /том 1 а.с. 106-107/.

Із копії довідки про зняття з реєстрації місця проживання особи, виданої виконавчим комітетом Рава-Руської міської ради Жовківського району Львівської області 20.11.2020 за № 1788/02-17, вбачається, що відповідача ОСОБА_21 з 11.06.2020 знято з реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 /том 1 а.с. 105/.

ОСОБА_19 та ОСОБА_7 (відповідач) зареєстрували шлюб 21.09.2019, що стверджується копією свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_6 , виданого 21.09.2019 Сихівським районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області /том 1 а.с. 120/.

Є встановленим, що позивачем ОСОБА_1 було здійснено за допомогою платіжної системи ряд грошових переказів на користь відповідача ОСОБА_21 , а саме на суму 43056,47 доларів США, що стверджується копіями відповідних підтверджень переказів в матеріалах справи.

Факт здійснення переказів позивачем на користь відповідача остання визнає та не заперечує.

Відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах. Отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Доказів того, що переказані позивачем ОСОБА_1 відповідачеві ОСОБА_21 кошти є коштами, які ОСОБА_21 повинна була передати ОСОБА_3 в рахунок купівлі ОСОБА_1 квартири суду не представлено. У жодному із представлених банківських документів не зазначено такого призначення платежу.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 208 ЦК України, вказано що у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 206 ЦК України передбачено, що усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

Суду не представлено належного та допустимого доказу того, що між позивачем та третьою особою було укладено договір купівлі-продажу квартири у АДРЕСА_1 і що кошти за придбання квартири будуть передаватися продавцю покупцем через відповідача.

Також у суду відсутні підстави вважати, що між позивачем та відповідачем наявні будь-які договірні правовідносини з приводу правочинів.

Крім цього відповідно до п. 43 постанови Верховного Суду від 20 грудня 2018 року у справі № 920/169/18, «сама лише наявність укладеного між сторонами договору не є достатньою підставою для віднесення до договірних будь-яких правовідносин, що виникають між цими особами. Для визнання відповідних зобов`язань між сторонами договірними необхідним є встановлення факту їх виникнення саме на підставі умов та на виконання відповідного договору. Сплата однією стороною грошових коштів другій стороні поза межами платежів, передбачених договором чи договорами, зокрема переплата понад визначену в договорі (договорах) суму, не може бути визнана такою, що здійснена на підставі відповідного договору».

Представлені позивачем копії розписок із зазначенням усної домовленості про купівлю квартири не є належними доказами у справі.

Окрім цього, суд враховує, що в значній частині письмових доказів, які позивачем долучені до позовної заяви, а саме копіях переказів коштів міститься пряма вказівка на призначення цих платежів у графі «Мета транзанкції». Згідно словника банківських термінів - «транзакція» - це банківська операція, яка полягає в переведенні коштів з одного рахунку на інший.

Отже, у таких переказах:

-Переказ через Meest Corporation Inc. № 1564049 від 12.06.2017р. на суму 900 дол.США;

-Переказ через Meest Corporation Inc. № 1557672 від 03.03.2017р. на суму 1050 дол.США;

-Переказ через систему СВС № 3771873 від 08.11.2014р. на суму 5 050 дол.США;

-Переказ через систему СВС № 3791651 від 28.11.2014р. на суму 5 100 дол.США;

-Переказ через систему СВС № 3963767 від 27.05.2015р. на суму 2 800 дол.США;

-Переказ через систему СВС № 3771873 від 28.03.2016р. на суму 3 050 дол.США;

вказана мета транзакції - «Утримання сім`ї». Загальна сума таких переказів - 17 950 доларів США.

Позивач надавав кошти шляхом переказу таких відповідачеві без будь-яких застережень з його боку.

Крім цього, суд враховує покликання відповідача на те, що не у всіх платіжних системах при проведенні переказів за кордон у формі бланку на переказ є графа - призначення платежу. Цим пояснюється відсутність вказівки на мету переказу «утримання сім`ї» в інших переказах позивача відповідачеві.

З матеріалів справи вбачається та не заперечується сторонами, що було здійснено 50 переказів від позивача до відповідача протягом періоду листопад 2014 - березень 2019. Така кількість переказів вказує на ознаку системності і ніяк не може бути охарактеризована як помилкова.

Суд не вбачає, що мала місце помилка, чи випадковість, тому звернення в суд з позовом про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів суд вважає надуманим за відсутністю доказів на підтвердження безпідставності отримання грошових коштів.

У долученому позивачем до позовної заяви «Розрахунку переказів ОСОБА_1 на користь позивачки ОСОБА_7 », а саме в таблиці 2 « ОСОБА_1 через Meest Corporation Inc. переказав на користь ОСОБА_2 :» в пунктах 18-19 включено ті кошти, які враховані Сихівським районним судом м. Львова як виплата аліментів. Так, у в вищевказаному рішенні Сихівського районного суду м. Львова від 07 травня 2019 року, ухваленому у цивільній справі № 464/700/19 за позовом ОСОБА_24 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, зазначено наступне. "Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися. Представник позивача подав до суду заяву в якій просить справу розглядати у його відсутності. Крім того, зазначив, що у зв`язку із частковою сплатою просить стягувати аліменти не з дати пред`явлення позову до суду (позивачка звернулася до суду в січні 2019 року), а з 01.04.2019. Позов підтримав у повному обсязі, просить задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився. Його представник подав до суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності та відсутності відповідача. Крім того, зазначив, що відповідач повністю визнає позов та не заперечує, щодо його задоволення. Однак, у зв`язку із тим, що відповідачем у лютому та березні 2019 року добровільно були здійснені грошові перекази у розмірі 150 доларів США на утримання доньки, просить стягувати аліменти не з дня пред`явлення позову до суду, а починаючи з 01 квітня 2019 року».

Правові позиції Верховного Суду, які представник позивача просить врахувати у справі /том 2 а.с. 23-66/ не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, оскільки не є тотожними обставинам, що виникли між позивачем ОСОБА_1 та відповідачкою ОСОБА_21 .

Відповідно до статті 1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, тому посилання позивача на статтю 1212 ЦК України, щодо безпідставно набутих грошових коштів відповідачем, є безпідставним.

ОСОБА_1 добровільно, без будь-якого примусу чи недобросовісності зі сторони ОСОБА_21 неодноразово перераховував впродовж тривалого періоду часу спірні грошові кошти, які відповідачка розцінювала аліментами і засобами до існування та використовувала в інтересах спільних з позивачем дітей.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що позивачем заявлено необґрунтовані, недоведені доказами позовні вимоги, навпаки досліджені докази дають підстави суду для відмови у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі відмови у задоволенні позову на позивача. Тому, враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог, відшкодування судових витрат на користь позивача не здійснюється.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідачем ОСОБА_21 було понесено судові витрати на професійну правничу допомогу та поштові відправлення. Захист інтересів відповідача ОСОБА_21 здійснювала адвокат Кожан-Юрдига О.Я., що стверджується Договором про надання адвокатських послуг № 01-10/2021, укладеним 06.10.2021.

Відповідно до ч. 1 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

До відзиву на позов стороною відповідача ОСОБА_21 долучено попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат ОСОБА_21 , які вона очікувала понести, в якому також міститься зауваження про те, що докази понесення судових витрат буде надано суду згідно положень ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Представник відповідача зазначила, що після укладення угоди про надання адвокатських послуг, ОСОБА_21 надано професійну правничу допомогу на суму 20 600,00 грн., що підтверджується Актом здачі-приймання робіт з надання правової допомоги № АП - 05/10/21 від 20 жовтня 2021 року, за яким загальна вартість наданих адвокатських послуг склала 8400,00 грн.; Актом здачі-приймання робіт з надання правової допомоги № АП - 06/12/21 від 21 грудня 2021 року, за яким загальна вартість наданих адвокатських послуг склала 7100, 00 грн.; Актом здачі-приймання робіт з надання правової допомоги № АП - 03/04/22 від 28 квітня 2022 року, за яким загальна вартість наданих адвокатських послуг склала 2400,00 грн.; Актом здачі-приймання робіт з надання правової допомоги № АП - 02/05/22 від 16 травня 2022 року, за яким загальна вартість наданих адвокатських послуг склала 3900,00 грн.;

Проте ОСОБА_21 понесені судові витрати на професійну правничу допомогу не у повному розмірі, а саме сплачено витрати на правову допомогу у розмірі 14050,00 грн., що підтверджується квитанціями про оплату правничої допомоги (адвокатських послуг) за Договором про надання адвокатських послуг № 01-10/2021р. від 01 жовтня 2021 року у цивільній справі № 444/1907/21: № 39537706-1 від 21 жовтня 2021р. на суму 1100,00 грн.; № 40099919-1 від 19.10.2021р. на суму 1200,00 грн.; № 40361422-1 від 03.12.2021р. на суму 1200,00 грн.; № 40415112-1 від 07 грудня 2021р. на суму 2000,00 грн.; № 40622187-1 від 16.12.2021р. на суму 1000,00 грн; № 40714662-1 від 21.12.2021 р. на суму 1500 грн.; № 40957836-1 від 05 січня 2022 р. на суму 1500 грн.; № 41230096-1 від 20 січня 2022р. на суму 1000,00 грн.; № 42614942-1 від 06 травня 2022р. на суму 3550,00 грн..

Також позивачкою по справі понесено витрати на поштові відправлення для надсилання сторонам по справі заяв по суті позову у розмірі 80,30 + 29,00 + 67,00 = 176,30 грн., що підтверджується фіскальними чеками ПАТ «Укрпошта» і двома квитанціями.

Отже, відповідачем понесено та підтверджено належними і допустимими доказами такі судові витрати:

-витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 14050,00 грн.;

-витрати на поштові відправлення для надсилання сторонам по справі заяв по суті позову у розмірі 176,30 грн.

Позивачем заперечень щодо розміру судових витрат відповідача не подано.

Таким чином, враховуючи наведене, стягненню з позивача ОСОБА_1 на користь відповідачки ОСОБА_2 підлягають судові витрати в розмірі у розмірі 14226,30 грн.

Керуючись ст. 23, 247, 258, 259, 264, 265, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

В задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення коштів в розмірі 43056,47 доларів США - відмовити.

Стягнути з позивача ОСОБА_1 на користь відповідачки ОСОБА_2 судові витрати в розмірі - 14226,30 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування сторін у справі:

Позивач: ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_7 , АДРЕСА_7 ).

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , ІПН НОМЕР_8 , АДРЕСА_8 ).

Третя особа: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_9 , ІПН НОМЕР_9 , АДРЕСА_9 ).

Текст повного рішення суду виготовлено 31.05.2022.

Суддя Ясиновський Р. Б.