Справа № 490/1850/22
н/п 2-з/490/96/2022
Центральний районний суд м. Миколаєва
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2022 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Шолох Л.М. розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі № 490/1850/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва із позовом до ОСОБА_2 у якому просив стягнути з відповідача на його користь 500 000 грн 00 коп. безпідставно набутого майна, 139 769 грн 49 коп. інфляційних витрат, 37602 грн 74 коп. 3% річних, а також понесені ним судові витрати.

Одночасно із позовом до суду подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, вартістю (або у сумі) 677 372 грн 23 коп., що належать або підлягають передачі або сплаті ОСОБА_2 і знаходяться у нього чи інших осіб.

Протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями від 02 червня 2022 року для розгляду справи визначено головуючого суддю Шолох Л.М.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості заяви про забезпечення позову, суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Частина друга статті 150 КАС України визначає, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Види забезпечення позову наведені у статті 150 ЦПК України. До таких видів, зокрема, належить: накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Зі змісту заяви про забезпечення позову слідує, що позивач просить вжити заходів забезпечення позову, передбачених пунктом 1 частини першої статті 150 ЦПК України та накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, вартістю (або у сумі) 677 372 грн 23 коп., що належать або підлягають передачі або сплаті ОСОБА_2 і знаходяться у нього чи інших осіб.

Однак будь-яких доказів наявності у відповідача будь-якого майна та коштів у означеній сумі із зазначенням, де вони знаходяться (розрахунковий рахунок, тощо) до суду не надано.

За такого, суд дійшов висновку про неможливість забезпечення позову шляхом накладення арешту на невизначене майно та за відсутності доказів наявності у відповідача коштів у означеному розмірі та місця їх розташування. Застосування такого виду забезпечення позову ускладнить виконання ухвали суду про забезпечення позову.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову.

Керуючись статтями 150, 260, 261 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів до Миколаївського апеляційного суду.

Суддя Л.М. Шолох