Справа № 127/919/22
Провадження № 2/127/143/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.06.2022 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Федчишена С.А.,

при секретарі Підвисоцькій О.Ю.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за позовом Селянського (фермерського) господарства «Райдуга» до ОСОБА_1 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

Селянське (фермерського) господарства «Райдуга» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу. Позов мотивовано тим, що 01.01.2021 року позивач в особі керівника Сича В.А. передав відповідачу грошові кошти в сумі 300 000,00грн. Згідно п. 2.1 договору позичальник повинен повернути позику в розмірі 300 000,00грн. до 31.12.2021р. Проте станом на 14.01.2022р. відповідач не виконав своїх зобов`язань за договором позики. Просить стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти в розмірі 300 000,00грн. та судові витрати.

Ухвалою суду від 20.01.2022р. відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження.

В судове засідання представник позивача не з`явився.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 01.01.2021 року між Селянським (фермерським) господарством «Райдуга» в особі керівника Сича В.А. та ОСОБА_1 було укладено Договір позики № б/н, відповідно до умов якого останній отримав у позику кошти в розмірі 300 000,00грн.

Згідно п. 2.1 договору позичальник повинен повернути позику в розмірі 300 000,00грн. до 31.12.2021р.

Проте, Відповідач всупереч умов договору та у встановлений у ньому термін, позику не повернув.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 2 ст. 1047 ЦК України).

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша стаття 1049 ЦК України).

Таким чином, за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

Отже, у разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України, суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

У той самий час за змістом частин 1, 2 статті 207 і частини другої статті 1047 ЦК України дотримання письмової форми договору позики має місце у тому разі, якщо на підтвердження укладення договору представлена розписка або інший письмовий документ, підписаний позичальником, з якого вбачається як сам факт отримання позичальником певної грошової суми в борг (тобто із зобов`язанням її повернення), так і дати її отримання.

Відтак, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Отже, досліджуючи боргові розписки чи інші письмові документи, суди для визначення факту укладення договору, його умов та його юридичної природи з метою правильного застосування статей 1046,1047 ЦК України повинні виявляти справжню правову природу правовідносин сторін незалежно від найменування документа та залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Саме такий правовий висновок про застосування статей 1046, 1047 ЦК України міститься в постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63 цс13, та в постанові від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1967цс15.

Статтею 1051 ЦК України передбачено, що позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця, або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини.

Таким чином, суд дійшов висновку, що договір позики який було укладено між сторонами, відповідач в установленому порядку не оспорив з тієї підстави, що грошові кошти насправді не були одержані ним від позикодавця, тому даний договір є дійсним і підлягає виконанню.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи викладене та те, що відповідач визнає позовні вимоги, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача сума боргу в розмірі 300 000,00грн.

Згідно ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 3000,00грн у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

На підставі викладеного, згідно ст. ст. 526, 530, 610, 625, 1046, 1047, 1051 ЦК України, керуючись ст. ст. 5, 10-13, 19, 76-82, 141, 258, 259, 264, 265, 273 ЦПК України, ЗУ «Про судовий збір», суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь Селянського (фермерське) господарство «Райдуга» () грошові кошти в розмірі 300 000,00грн. за догвоором позики від 01.01.2021року № б/н.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Селянського (фермерське) господарство «Райдуга» 3000,00грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне судове рішення складено 07.06.2022року.

Селянське (фермерське) господарство «Райдуга», Вінницька область, Немирівський район, с. Гунька, вул. Лісова, 23а, .

ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 .

Суддя: