ПОСТАНОВА

Іменем України

20 січня 2022 року м. Кропивницький

справа № 385/966/21

провадження № 22-ц/4809/239/22

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Черненка В.В.

суддів: Єгорової С.М., Чельник О.І.

секретар Гончар В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький без участі сторін цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 04.11.2021 року, суддя Ханас М.М., по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення заборгованості по орендній платі,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся у суд із позовом до ОСОБА_2 про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення заборгованості по орендній платі.

На обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідно до договору міни земельних ділянок від 26.05.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Стеблюк Н.В., та зареєстрованого в реєстрі за № 1095, йому на праві приватної власності належить земельна ділянка, кадастровий номер :02:000:0140, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,8552 га, що розташована на території Соломіївської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області.

Крім того, 26.05.2020 року між позивачем та ОСОБА_3 було укладено договір відступлення права вимоги за договором оренди даної земельної ділянки.

ОСОБА_3 успадкувала дану земельну ділянку від матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Протягом життя, 15.06.2014 року ОСОБА_4 було укладено договір оренди землі № б/н з відповідачем ОСОБА_2 , згідно якого вищевказана земельна ділянка передана в оренду строком на десять років.

У вересні 2019 року ОСОБА_3 було направлено відповідачу лист з вимогу про виплату заборгованості зі сплати орендної плати з доданими документами, які підтверджують набуття нею права власності на вказану земельну ділянку, який залишений відповідачем без реагування.

17.04.2020 року ним, як представником за довіреністю ОСОБА_3 , направлено лист про зміну власника земельної ділянки та реквізити для сплати орендної плати, який також залишений відповідачем без реагування.

22.06.2020 року та 19.12.2020 року ним направлялися листи про зміну власника земельної ділянки та реквізити для сплати орендної плати, який також залишений відповідачем без реагування та не сплачено орендну плату.

Позивач зазначив, що до нього перейшли усі права та обов`язки орендодавця за договором оренди землі.

Позивач зазначив, що після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 порушує свої зобов`язання щодо сплати орендних платежів за користування земельною ділянкою в 2018, 2019, 2020 роках, будь-яких послуг в рахунок орендної плати за 2018-2020 роки він та попередній власник від відповідача не отримував.

Вважає, що порушення відповідачем строків виплати орендної плати за користування земельною ділянкою в 2018-2020 роках є порушенням з його сторони умов укладеного договору оренди землі, що є підставою для розірвання даного договору.

Просив суд розірвати договір оренди землі, укладений між ОСОБА_4 і ОСОБА_2 15.04.2014 року, № б/н, зареєстрований державним реєстратором Реєстраційної служби Гайворонського районного управління юстиції Кіровоградської області Ганджою Ігорем Анатолійовичем 12.08.2014 року за № 15094950 та скасувати державну реєстрацію за № 15094950, номер запису про інше речове право 11416941, згідно якого передано в оренду ОСОБА_2 земельну ділянку, загальною площею 2,8552 га, кадастровий номер :02:000:0140.

Стягнути з ОСОБА_2 заборгованість по виплаті орендної плати в розмірі 6978 грн та судові витрати у справі.

Рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 04.11.2021 у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції, у зв`язку з порушенням норм процесуального та матеріального права. Зазначено зокрема, що розписки надані відповідачем не відповідають умовам договору, оскільки договір не передбачає умов щодо можливості у такий спосіб здійснювати виплату орендної плати. Крім того, ОСОБА_2 не є стороною даного договору, оскільки стороною Договору є ФОП ОСОБА_2 . Жодних допустимих доказів належного виконання ФОП ОСОБА_5 обов`язку щодо щорічної сплати орендної плати у спосіб, передбачений Договором відповідачем суду не надано.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 13.12.2021 по справі відкрито апеляційне провадження.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 13.12.2021 справу призначено до розгляду.

Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечується проти задоволення апеляційної скарги.

Від представника відповідача адвоката Волощука В.В. на електронну адресу суду надійшла клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням на стаціонарному лікуванні в Гайворонській міській лікарні.

Згідно ч.1 ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Суд апеляційної інстанції перевірив доводи викладені в клопотанні і дійшов висновку, що підстави для відкладення розгляду справи відповідно до ч.1 ст. 372 ЦПК України відсутні, оскільки відсутні докази на підтвердження зазначених обставин.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зазначені доводи не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції встановив, що 15.06.2014 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 укладено договір оренди земельної ділянки, згідно якого орендодавцем передано орендарю земельна ділянка загальною площею 2,86 га, кадастровий номер земельної ділянки :02000:0140 (а.с. 13-15).

Згідно умов даного договору, його укладено строком на 10 років.

Сторони визначили, що орендар зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату, передбачену цим договором у розмірі не менше, ніж 4 % грошової оцінки земельної ділянки, а саме 2 326 грн. за всю ділянку в рік.

За згодою сторін орендна плата може виплачуватися у вигляді сільськогосподарської продукції чи надання сільськогосподарських послуг на відповідну суму згідно додатку 1, орендна плата виплачується один раз на рік - до 31 грудня поточного року.

Сторони узгодили, що у всіх випадках, які не обумовлені в цьому договорі, сторони керуються чинним законодавством.

Згідно акту прийому-передачі земельної ділянки від 15.05.2014 року, ОСОБА_4 передала, а ОСОБА_2 прийняв в оренду земельну ділянку, кадастровий номер :02000:0140, на території Соломіївської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області згідно з договором оренди землі (а.с. 16).

Згідно акту визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) орендодавець ОСОБА_4 та орендар ОСОБА_2 визначили та погодили в натурі межі земельної ділянки загальною площею 2,86 га, кадастровий номер :02000:0140 (а.с. 18).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 12.08.2014 року договір оренди земельної ділянки від 15.06.2014 року зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права 12.08.2014 року, номер запису про інше речове право: 6652637 (а.с. 19).

Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 11.12.2018 року земельна ділянка, площею 2,8552 га, кадастровий номер :02000:0140, що розташована на території Соломіївської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області, належить на праві приватної власності ОСОБА_4 , (а.с. 24-28).

Рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 12.07.2019 року визнано за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , на земельну ділянку, площею 2,8552 га, кадастровий номер :02000:0140, що розташована на території Соломіївської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області (а.с. 20-22).

26.05.2020 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було укладено договір міни земельних ділянок, згідно якого ОСОБА_3 передала ОСОБА_1 , а ОСОБА_1 прийняв від ОСОБА_3 земельну ділянку, площею 2,8552 га, кадастровий номер :02000:0140, що розташована на території Соломіївської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області, на належну ОСОБА_1 земельну ділянку, площею 0,05 га, кадастровий номер :02:000:2462, яка розташована за адресою: Кіровоградська область Гайворонський район Бандурівська сільська рада (а.с. 10-11).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 26.05.2020 року ОСОБА_1 на праві власності належить земельна ділянка площею 2,8552 га, кадастровий номер :02000:0140, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Соломіївської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області, датою державної реєстрації є 26.05.2020 року, підставою для державної реєстрації права власності є договір міни від 26.05.2020 року (а.с. 12).

Згідно довіреності, посвідченої 28.08.2019 року приватним нотаріусом Бершадського районного нотаріального округу Вінницької області Хмель Н.О., зареєстрованої в реєстрі за № 903, ОСОБА_3 уповноважила ОСОБА_1 бути її представником перед усіма фізичними та юридичними особами з питань пов`язаних з користуванням земельною ділянкою площею 2,8552 га, кадастровий номер :02000:0140, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Соломіївської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області (а.с. 38).

Суд першої інстанції зазначив, що з заяви про виплату орендної плати за користування земельною ділянкою від 17.04.2020 року вбачається, що ОСОБА_1 звертався до ОСОБА_2 щодо сплати орендної плати за користування земельною ділянкою за 2017-2019 роки в розмірі 6 978 гривень (а.с. 31), даний лист було скеровано за адресою місяця проживання ОСОБА_2 та отримано ним 24.04.2020 року, що стверджується даними рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 29-30).

З договору відступлення права вимоги від 26.05.2020 року вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 уклали договір про відступлення права вимоги на таких умовах: ОСОБА_3 передала ОСОБА_1 , а ОСОБА_1 набув право належне ОСОБА_3 та став кредитором за Договором оренди земельної ділянки від 15.06.2014 року, ОСОБА_1 набув право вимагати від боржника ОСОБА_2 сплати орендної плати за користування земельною ділянкою площею 2,8552 га, кадастровий номер :02000:0140, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, за період з моменту смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , до моменту передачі права власності на дану земельну ділянку ОСОБА_1 , а саме до 26.05.2020 року, сума боргу за орендну плату за період 2017, 2018 та 2019 роки складає 6978 гривень (а.с. 39).

19.06.2020 року ОСОБА_1 повторно було скеровано аналогічну заяву на адресу проживання ОСОБА_2 , та така заява ним була отримана 26.06.2020 року, що стверджується даними рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 32-34).

Із заяви про виплату орендної плати за користування земельною ділянкою від 14.12.2020 року вбачається, що ОСОБА_1 повідомив ОСОБА_2 про набуття ним права власності на підставі договору міни від 26.05.2020 року на земельну ділянку площею 2,8552 га, кадастровий номер :02000:0140, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а також заявлено вимогу щодо сплати орендної плати за користування земельною ділянкою за 2017-2019 роки, а також щодо сплати орендної плати за користування земельною ділянкою за 2020 рік, яка станом на 07.12.2020 рік в сукупності становить 9 304 гривень (а.с. 37), даний лист було скеровано за адресою місця проживання ОСОБА_2 та отримано ним 29.12.2020 року, що стверджується даними рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 35-36).

З розписки від 15.06.2014 року, наданої відповідачем ОСОБА_2 , вбачається, що ОСОБА_4 уклала договір оренди землі з ОСОБА_2 на термін 10 років та отримала орендну плату за 10 років в розмірі 23 (двадцять три тисячі) грн. (а.с.58).

Суд першої інстанції зазначив, що в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач всупереч встановленого договором порядку порушував строки та порядок сплати орендної плати.

Так, відповідно до п. 3 Договору, орендна плата вноситься орендарем у розмірі не менше, ніж 4 % грошової оцінки земельної ділянки, а саме 2,326 грн. за всю ділянку в рік. За згодою сторін орендна плата може виплачуватися у вигляді сільськогосподарської продукції чи надання сільськогосподарських послуг на відповідну суму згідно додатку 1. Орендна плата виплачується один раз на рік - до 31 грудня поточного року.

Однак, відповідачем була надана суду копія розписки від 15.06.2014 року, згідно з якою орендодавець ОСОБА_4 фактично виявила волю на отримання орендної плати наперед, а орендар вчинив дії - сплатив на користь орендодавця орендну плату у розмірі 23 000 гривень на майбутній період користування земельною ділянкою (10 років), тобто до строку закінчення дії договору оренди землі, який визначений п.2 договору оренди землі - 10 років (15.06.2024). Вказана розписка орендодавця і дії орендаря за обставинами цієї справи свідчать про погодження сторонами порядку сплати орендної плати за майбутні періоди, оскільки така домовленість не суперечить умовам договору оренди з приводу форм та способів внесення орендної плати.

Позивач сам факт написання розписки в суді не оспорював, як не оспорював і отримання грошових коштів в розмірі 23 000 грн. за надання земельної ділянки в оренду.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що доводи позивача про відсутность у розписці даних про земельну ділянку та договір оренди землі, є необґрунтованими, оскільки дана розписка датована 15.06.2014 року, що відповідає даті укладення договору оренди землі, який укладений на 10 років; містить погодження отримання орендної плати за 10 років, тобто по 15.06.2024 року; містить посилання на Державний акт про право приватної власності на землю Серія ІІ-КР № 015819, який підтверджував належність ОСОБА_4 права власності на земельну ділянку, яка була об`єктом оренди згідно договору оренди земельної ділянки від 15.06.2014 року.

Будь-яких інших даних, які б підтверджували недопустимість даного доказу, сторонами суду не надано та такі не встановлені судом під час розгляду справи.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що договір оренди земельної ділянки від 15.06.2014 року, укладений між орендодавцем ОСОБА_4 та орендарем ОСОБА_2 , є діючим, не був розірваним сторонами у встановленому законом порядку, земельна ділянка з орендного користування відповідача не вибувала, орендна плата була сплачена належним чином, а тому позовні вимоги позивача про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості по орендній платі задоволенню не підлягають.

Справа розглядалась судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

За загальними положеннями ЦПК України на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Частиною 4 ст. 10 ЦПК України і ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно із практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і докази не збирає.

З матеріалів справи вбачається, що 15.06.2014 року між ОСОБА_4 та ПП ОСОБА_2 укладено договір оренди земельної ділянки, згідно якого орендодавцем передано орендарю земельна ділянка загальною площею 2,86 га, кадастровий номер земельної ділянки :02000:0140 (а.с. 13-15).

Згідно умов даного договору, строк дії договору становить - 10 років.

Сторони визначили, що орендар зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату, передбачену цим договором у розмірі не менше, ніж 4 % грошової оцінки земельної ділянки, в розмірі 2 326 грн. за рік.

За згодою сторін орендна плата може виплачуватися у вигляді сільськогосподарської продукції чи надання сільськогосподарських послуг на відповідну суму згідно додатку 1, орендна плата виплачується один раз на рік - до 31 грудня поточного року.

Сторони узгодили, що у всіх випадках, які не обумовлені в цьому договорі, сторони керуються чинним законодавством.

Згідно акту прийому-передачі земельної ділянки від 15.05.2014 року, ОСОБА_4 передала, а ОСОБА_2 прийняв в оренду земельну ділянку, кадастровий номер:02000:0140, на території Соломіївської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області згідно з договором оренди землі (а.с. 16).

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 12.08.2014 року вбачається, що договір оренди земельної ділянки від 15.06.2014 року зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права 12.08.2014 року, номер запису про інше речове право: 6652637 (а.с. 19).

З витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 11.12.2018 року вбачається, що земельна ділянка, площею 2,8552 га, кадастровий номер :02000:0140, розташована на території Соломіївської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області, належить на праві приватної власності ОСОБА_4 , у відомостях про оренду зазначено про державну реєстрацію речового права 12.08.2014 року, визначено строк дії речового права до 12.08.2024 року (а.с. 24-28).

Рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 12.07.2019 року визнано за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , на земельну ділянку, площею 2,8552 га, кадастровий номер :02000:0140, що розташована на території Соломіївської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області (а.с. 20-22).

26.05.2020 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено договір міни земельних ділянок, згідно якого ОСОБА_3 передала ОСОБА_1 , а ОСОБА_1 прийняв від ОСОБА_3 земельну ділянку, площею 2,8552 га, кадастровий номер :02000:0140, що розташована на території Соломіївської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області, на належну ОСОБА_1 земельну ділянку, площею 0,05 га, кадастровий номер :02:000:2462, яка розташована за адресою: Кіровоградська область Гайворонський район Бандурівська сільська рада (а.с. 10-11).

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 26.05.2020 року вбачається, що ОСОБА_1 на праві власності належить земельна ділянка площею 2,8552 га, кадастровий номер :02000:0140, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Соломіївської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області, датою державної реєстрації є 26.05.2020 року, підставою для державної реєстрації права власності є договір міни від 26.05.2020 року (а.с. 12).

Згідно довіреності, посвідченої 28.08.2019 року приватним нотаріусом Бершадського районного нотаріального округу Вінницької області Хмель Н.О., зареєстрованої в реєстрі за № 903, ОСОБА_3 уповноважила ОСОБА_1 бути її представником перед усіма фізичними та юридичними особами з питань пов`язаних з користуванням земельною ділянкою площею 2,8552 га, кадастровий номер :02000:0140, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Соломіївської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області (а.с. 38).

Із заяви про виплату орендної плати за користування земельною ділянкою від 17.04.2020 року вбачається, що ОСОБА_1 звертався до ОСОБА_2 щодо сплати орендної плати за користування земельною ділянкою за 2017-2019 роки в розмірі 6 978 гривень (а.с. 31), даний лист було скеровано за адресою місяця проживання ОСОБА_2 та отримано ним 24.04.2020 року, що стверджується даними рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 29-30).

19.06.2020 року ОСОБА_1 повторно було направлено аналогічну заяву на адресу проживання ОСОБА_2 , та така заява ним була отримана 26.06.2020 року, що стверджується даними рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 32-34).

Із заяви про виплату орендної плати за користування земельною ділянкою від 14.12.2020 року вбачається, що ОСОБА_1 повідомив ОСОБА_2 про набуття ним права власності на підставі договору міни від 26.05.2020 року на земельну ділянку площею 2,8552 га, кадастровий номер :02000:0140, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а також заявлено вимогу щодо сплати орендної плати за користування земельною ділянкою за 2017-2019 роки, а також щодо сплати орендної плати за користування земельною ділянкою за 2020 рік, яка станом на 07.12.2020 рік в сукупності становить 9 304 гривень (а.с. 37), даний лист було скеровано за адресою місця проживання ОСОБА_2 та отримано ним 29.12.2020 року, що стверджується даними рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 35-36).

З розписки від 15.06.2014 року, наданої відповідачем ОСОБА_2 , вбачається, що ОСОБА_4 уклала договір оренди землі з ОСОБА_2 на термін 10 років та отримала орендну плату за 10 років в розмірі 23 (двадцять три тисячі) грн. (а.с.58).

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Договір оренди землі укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 14 Закону України «Про оренду землі»).

Частиною першою статті 207 Цивільного кодексу України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Статтею 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про оренду землі», орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Частиною першою статті 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Водночас у п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України передбачено таку підставу припинення права користування земельною ділянкою як систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Отже, згідно зі ст. ст. 13, 15, 21 Закону України «Про оренду землі», основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору.

Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України.

Вказана позиція узгоджується із висновком, що міститься упостанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 912/1385/17 (провадження № 12-201гс18).

Розглядаючи можливість дострокового припинення спірного договору оренди, слід виходити із приписів та умов самого договору.

У відповідності до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість сторін, що виражає узгоджену волю сторін, яка спрямована на досягнення конкретної мети, тобто договір це юридичний факт, на підставі якого виникають цивільні права та обов`язки.

За загальним правилом, установленим ч.1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено законом або договором.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч.1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонам.

Згідно з ч.2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до п. 3 Договору, орендна плата вноситься орендарем у розмірі не менше, ніж 4 % грошової оцінки земельної ділянки, а саме 2,326 грн. за всю ділянку в рік. За згодою сторін орендна плата може виплачуватися у вигляді сільськогосподарської продукції чи надання сільськогосподарських послуг на відповідну суму згідно додатку 1. Орендна плата виплачується один раз на рік - до 31 грудня поточного року.

Відповідачем була надана суду копія розписки від 15.06.2014 року, згідно з якою орендодавець ОСОБА_4 фактично виявила волю на отримання орендної плати наперед, а орендар вчинив дії - сплатив на користь орендодавця орендну плату у розмірі 23 000 гривень за майбутній період користування земельною ділянкою (10 років), тобто до строку закінчення дії договору оренди землі, який визначений п.2 договору оренди землі - 10 років (15.06.2024). Вказана розписка орендодавця і дії орендаря за обставинами цієї справи свідчать про погодження сторонами порядку сплати орендної плати за майбутні періоди, оскільки така домовленість не суперечить умовам договору оренди з приводу форм та способів внесення орендної плати.

Позивач сам факт написання розписки в суді не оспорював, як не оспорював і отримання грошових коштів в розмірі 23 000 грн. за надання земельної ділянки в оренду.

Доводи викладені в апеляційній скарзі, що договір оренди не передбачав виплату орендної плати однаразовим платежем є необґрунтованими, оскільки діюче законодавство не забороняє здійснювати такі платежі наперед, якщо сторони договору про це домовились.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження, що орендар і орендодавець мали на меті будь які інші наслідки, ані ж сплату орендної плати плати орендарем орендодавцю за 10 років в розмірі 23000 грн.

Посилання в апеляційній скарзі, що зазначені кошти в розмірі 23000 передавались не ФОП ОСОБА_2 , а фізичною особою ОСОБА_2 і відповідно фізична особа не була стороною договору оренди і не могла сплачувати кошти по орендній платі за спірним договором є необґрунтованими, оскільки зазначені обставини не підтверджують, що ОСОБА_4 не отримував кошти від ОСОБА_2 , за спірним договором оренди землі в розмірі 23000 грн.

Посилання в апеляційній скарзі, що позивач звертається з позовом до фізичної особи ОСОБА_2 , а не до до ФОП ОСОБА_2 є безпідставними, оскільки матеріали справи не містять доказів на підтвердження, що ПП ОСОБА_2 припинив свою підприємницьку діяльність і на даний час фізична особа ОСОБА_2 є правонаступником прав і обов`язків орендаря.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_2 не заперечує, що договірні відносини по спірному договору оренди землі між ним, як приватним підприємцем і ОСОБА_4 , мали місце і гроші в розмірі 23000 грн. передавались ним особисто в рахунок майбутніх платежів по орендній платі за спірним договором оренди.

Посилання позивача, що відповідач не сплачував орендну плату позивачу за 2018-2020 роки і відповідно зазначені обставини є підставою для розірвання спірного договору оренди є необґрунтованими.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_3 набула право власності на спірну земельну ділянку 12.07.2019 року відповідно до рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області. Відповідно до неї перейшли права володіння і розпорядження спірною земельною після зазначеної дати.

Позивач набув право власності на спірну земельну ділянку 26.05.2020 року, на підставі договору міни, відповідно до нього перейшли права володіння і розпорядження спірною земельною після зазначеної дати.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження, що ОСОБА_4 за життя, звертався із заявами до відповідача з приводу заборгованості по орендній платі за спірним договором оренди.

Приймаючи до уваги встановлені обставини, суд апеляційної інстанції зробив висновок, що доводи викладені в апеляційній скарзі висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки не підтверджуються належними та допустимими доказами та суперечать фактичним обставинам справи та вимогам закону.

Підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, рішення суду першої інстанції відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України залишається без змін.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, тому судові витрати понесені у зв`язку з апеляційним переглядом справи слід залишити за особою, яка звернулась із апеляційною скаргою.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 04.11.2021, залишити без змін.

Повний текст постанови складено 31.01.2022.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених ст..389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: