08 червня 2022 року м.Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді Алєксєєнка А.Б., за участю секретаря судового засідання Товстоус Т.В., позивача ОСОБА_1 та її представника - адвоката Біліченко О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення права користування житловим приміщенням, -
У грудні 2021 року ОСОБА_1 , в особі представника - адвоката Біліченка О.О., звернулась до суду в вищевказаним позовом у якому просить суд визнати її батька ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позову зазначивши, що позивач з народження зареєстрована та постійно проживає у неприватизованій квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Вказана квартира в 1973 році надавалася в користування її діду ОСОБА_3 та членам його родини. Станом на 2012 рік у квартирі було зареєстровано три особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дід позивачки ОСОБА_3 після чого у вказаній квартирі залишились зареєстрованими дві особи. Разом з цим, з 2005 року ОСОБА_2 за вказаною адресою не проживає, в квартирі відсутні його особисті речі, платежі за комунальні послуги ним не здійснюються, стосунків з позивачем не підтримує та жодного разу за останні 16 років не з`явився у квартиру. Тобто відповідач за власним бажанням, добровільно покинув вказану квартиру та в ній не проживає.
Проте оскільки виходячи із кількості зареєстрованих осіб у квартирі нараховуються платежі за комунальні послуги позивач має намір зняти відповідача з реєстрації за місцем знаходження квартири, враховуючи те, що останнім кошти на утримання квартири не надаються. З огляду на те, що у позивача відсутній зв`язок з відповідачем, який, в свою чергу, в добровільному порядку з реєстрації місця проживання не знявся, вона змушена звернутися до суду за захистом своїх прав.
Ухвалою суду від 29.12.2021 позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, відкрито провадження у справі, призначено судове засідання та сторонам надано строк для подання заяв по суті справи.
Відповідач повторно в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно, належним чином, згідно вимог ЦПК України. Причини неявки суду не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, відзив не подано.
Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
У зв`язку з чим, на підставі ст.280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Біляченко О.О. позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.
Свідок ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) у судовому засіданні пояснила, що вона з позивачем підтримує дружні стосунки, спілкуються давно і часто бувала в гостях у ОСОБА_1 . При цьому зазначила, що позивач весь цей час проживала за адресою: АДРЕСА_1 з дідусем ОСОБА_3 , а після його смерті у 2021 року проживає одна. Зазначила, що батька позивача за вказаною адресою ніколи не бачила.
Заслухавши пояснення позивача та її представника, свідка, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.
У відповідності зі ст. ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 та його родині на підставі Ордеру №6651 від 23.10.1973 року виданого виконавчим комітетом міської ради депутатів трудящих було надано у користування квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .
З 26.09.2012 року у вказаній квартири зареєстровано три особи: ОСОБА_3 , 1938 року народження, ОСОБА_2 , 1975 року народження, ОСОБА_1 , 1999 року народження, що підтверджується довідкою МКП «Основаніє» від 27.09.2012.
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серїі НОМЕР_1 виданого Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро ) від 23.11.2021 року.
Як зазначив у судовому засіданні позивач, відповідач фактично у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , більше 16 років не проживає, за комунальні послуги не сплачує, в утриманні житла участі не бере, особистих речей у квартирі не має.
На підтвердження вказаних обставин позивачем надано Акт за підписами сусідів від 28.09.2012 року про те, що ОСОБА_2 не проживає у квартирі з 2005 року, копії квитанції про сплату комунальних платежів, нарахованих за адресою: АДРЕСА_1 , сплачених від імені позивача.
Також вказані обставини підтвердила допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 .
Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Положенням ст. 391 ЦК України, передбачено, що власник має право прохати усунути перешкоди у користуванні власністю.
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України і ст. 150 ЖК України, які передбачають, що власник використовує житло для особистого проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і мають право розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом.
Відповідно до ст. 163 Житлового кодексу України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 та 5 ч. 3, ч. 4 ст. 71 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Судом встановлено, що відповідач більше 16 років в квартирі не мешкає.
Перебування відповідача на обліку створює для позивача перешкоди у здійсненні повною мірою права користування житловим приміщенням, яке з урахуванням встановлених обставин та наведених норм закону підлягає захисту.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» підставою для знаття з реєстрації є, зокрема, остаточне рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням або про виселення.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
У позовній заяві позивач не просила стягнути з відповідача судові витрати, з огляду на що дане питання судом не вирішувалось.
Керуючись ст. ст. 4, 12, 76-81, 247, 258-259, 263-265, 280-284, 354 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення права користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , таким, що втратив право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1 .
Копію заочного рішення направити сторонам, які не з`явились в судове засідання, в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції - Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя, який ухвалив оскаржуване рішення, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складено 08 червня 2022 року.
Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 Цивільного процесуального кодексу України:
Позивач - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .).
Відповідач - ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ).
Суддя: А.Б. Алєксєєнко