Справа №443/20/22
Провадження №2/443/317/22
РІШЕННЯ

іменем України

22 серпня 2022 рокуЖидачівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Сливки С.І.,

за участю секретаря судових засідань Кушнір М.І.,

представника позивача адвоката Яременка І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жидачеві за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа територіальна громада села Демівка в особі Журавненської селищної ради Стрийського району Львівської області, про встановлення факту постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Жидачівського районного суду Львівської області із позовом, в якому просить: встановити факт її постійного проживання разом із ОСОБА_3 в АДРЕСА_1 на час відкриття спадщини, тобто на момент смерті останнього, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати за нею, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , право на земельну частку (пай) на території Зарічненської сільської ради, площею 0,71 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ЛВ №3195 від 15.04.1997 року, виданого на підставі розпорядження голови Жидачівської РДА від 14.04.1997 року №230 та зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів за №473; визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , право на земельну частку (пай) на території Зарічненської сільської ради, площею 1,39 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ЛВ №3196 від 15.04.1997 року, виданого на підставі розпорядження голови Жидачівської РДА від 14.04.1997 року №230 та зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів за №474.

Позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її бабуся по материній лінії ОСОБА_4 , після смерті якої відкрилася спадщина до складу якої окрім іншого, увійшло право на земельну частку (пай) на території Зарічненської сільської ради, площею 1,39 умовних кадастрових гектари, належне померлій, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ЛВ №3196 від 15.04.1997 року. Згідно довідки Журавненської селищної ради №256 від 09.12.2021 року, ОСОБА_4 дійсно проживала і була зареєстрована в с. Демівка Жидачівського району Львівської області до дня своєї смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_2 . На день смерті ОСОБА_4 була зареєстрована в будинку по АДРЕСА_1 з сім`єю : чоловік ОСОБА_3 ,1924 року народження. В Зарічненській сільській раді від померлої ОСОБА_4 заповіту не посвідчувалося. Оскільки заповіту ОСОБА_4 не залишала, то спадкування відбулося за законом. Серед спадкоємців першої черги спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 були її чоловік ОСОБА_3 та дочка ОСОБА_2 . ОСОБА_2 спадщину після смерті ОСОБА_4 не прийняла у жоден із передбачених законом способів, натомість, чоловік покійної ОСОБА_3 постійно проживав у с. Демівка із дружиною - ОСОБА_4 на час відкриття спадщини, не заявляв про відмову від спадщини, то на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України, вважався таким, що її прийняв, проте юридично не оформив.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дідусь позивачки по материній лінії ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилася спадщина, до складу якої, окрім іншого, увійшло право на земельну частку (пай) на території Зарічненської сільської ради, площею 0,71 умовних кадастрових гектари, належне померлому згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ЛВ №3195 від 15.04.1997 року, а також право на земельну частку (пай), площею 1,39 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ЛВ №3196 від 15.04.1997 року, що він фактично успадкував після смерті своєї дружини, проте юридично не оформив. Згідно довідки Журавненської селищної ради №257 від 09.12.2021 року, ОСОБА_3 дійсно проживав і був зареєстрований в с. Демівка Жидачівського району Львівської області до дня своєї смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 . На день смерті ОСОБА_3 був зареєстрований в будинку по АДРЕСА_1 . На час смерті ОСОБА_3 з ним без реєстрації проживала онучка ОСОБА_1 . В Зарічненській сільській раді від померлого ОСОБА_3 заповіту не посвідчувалося. Оскільки ОСОБА_3 заповіту не залишав то спадкування відбулося за законом. Спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 була його дочка ОСОБА_2 , однак вона спадщину не прийняли, оскільки не проживали із батьком на час відкриття спадщини та не зверталася до нотаріуса із заявою про її прийняття. Натомість позивачка постійно проживала із дідусем на час відкриття спадщини, не заявляла про відмову від спадщини, то на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України, вважається такою, що її прийняла, проте юридично не оформила.

16.12.2021 року позивачка звернулася до приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу з метою юридичного оформлення спадщини після смерті дідуся ОСОБА_3 , однак нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність у неї правовстановлюючих документів на земельні частки (паї), що знаходиться на території Зарічненської сільської ради, що належали померлому і є спадковим майном. Окрім того, зареєстроване місце проживання позивачки відмінне від її фактичного проживання на час смерті дідуся, що ставить під сумнів факт прийняття спадщини.

За таких обставин позивачка змушена звертатися до суду із вимогою про встановлення факту постійного проживання спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини та вимогою про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 27.01.2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 03.05.2022 року в порядку витребування доказів зобов`язано Жидачівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) в особі керівника в строк до 24 травня 2022 року надати до Жидачівського районного суду Львівської області належним чином завірену копію актового запису про шлюб ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Демидівка Жидачівського району Львівської області (актовий запис про смерть №30 від 16.06.2005) та ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Демидівка Жидачівського району Львівської області (актовий запис про смерть №11 від 17.03.2007), орієнтований період укладення шлюбу 1949-1955 роки; витяг щодо підтвердження дошлюбного прізвища ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка уклала шлюб 02.12.1980 року у Стрийському міському відділі ЗАГС Львівської області, актовий запис 483.

20.05.2022 року начальником Жидачівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Г.Луценко надіслано копію актового запису про шлюб №6 від 15.11.1950 року на ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , складений виконавчим комітетом Зарічненської сільської ради Жидачівського району Львівської області. Крім того повідомлено, що відповідно до даних державного Реєстру актовий запис про шлюб №483 від 02.12.1980 року на ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , складений у Стрийському міському відділі ЗАГС Львівської області.

Ухвалою від 08.06.2022 року в порядку витребування доказів зобов`язано Стрийський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) в особі керівника в строк до 30 червня 2022 року надати до Жидачівського районного суду Львівської області належним чином завірену копію актового запису про шлюб ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 , зареєстрований у Стрийському міському відділі ДРАЦС у 1978 році.

21.06.2022 року начальником Стрийський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) О.Угренюк надіслано копію документа про шлюб на ОСОБА_7 та ОСОБА_6 ..

Ухвалою від 11.07.2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, з підстав викладених у позовній заяві, просив позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, подала заяву згідно якої повідомляє, що їй відомо про відкриття спадщини після смерті її матері - ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 та після смерті її батька - ОСОБА_3 , та цією заявою повідомляє, що спадщину після смерті своїх батьків вона не прийняла та на її оформлення не претендує, не заперечує проти оформлення спадкових справ ОСОБА_1 . Також просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги визнає та не заперечує проти ухвалення рішення на користь позивача, наслідки визнання позову, передбачені ст..206 ЦПК України їй зрозумілі.

Представник третьої особи - Журавненської селищної ради Львівської області в судове засідання не з`явився, подав заяву, згідно якої просить розглянути справу без участі їхнього представника т час розгляду даної справи у суді інформації, яка була б підставою щодо заперечення стосовно предмету даного позову.

Заслухавши вступне представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини і вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Згідно копії актового запису про шлюб №6, 15.11.1950 року у виконавчому комітеті Зарічненьскої сільської ради Жидачівського району Львівської області зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 , 1924 року народження, та ОСОБА_8 , 1928 року народження (а.с.59).

Як видно із копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , її батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.10).

Відповідно до копії актового запису про укладення шлюбу №29, 22.01.1977 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.72).

Згідно свідоцтво про розірвання шлюбу виданого повторно Серія НОМЕР_2 , 02.03.1979 року шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_11 розірвано, про що складено відповідний актовий запис за №47. Після реєстрації розірвання шлюбу присвоюється прізвище їй « ОСОБА_12 » (а.с.62).

Як вбачається із копії свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 , 02.12.1980 року у м.Стрий, Львівська область, міський відділ ЗАГС зареєстрований шлюб між ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.12).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 виданого на ім`я ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , її батьками є ОСОБА_7 та ОСОБА_11 (а.с.11).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 , 22.01.2000 року у відділі реєстрації актів громадянського стану виконкому Стрийської міської ради Львівської області зареєстровано шлюб між ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_8 та ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с.11).

Згідно копії паспорта громадянина України, виданого на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , остання зареєстрована у АДРЕСА_2 (а.с.8 на звороті).

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла бабуся позивачки по материній лінії ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_6 , виданим Зарічненською сільською радою Жидачівського району Львівської області від 16.06.2005 року (а.с.13).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, увійшло право на земельну частку (пай) на території Зарічненської сільської ради, площею 1,39 умовних кадастрових гектари, належне померлій, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ЛВ №3196 від 24.04.1997 року (а.с.21).

Згідно довідки Журавненської селищної ради №256 від 09.12.2021 року, ОСОБА_4 дійсно проживала і була зареєстрована в АДРЕСА_1 до дня своєї смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_2 . В Зарічненській сільській раді від померлої ОСОБА_4 заповіту не посвідчувалося. На день смерті ОСОБА_4 була зареєстрована в будинку по АДРЕСА_1 з сім`єю: чоловік ОСОБА_3 ,1924 року народження (а.с.14).

Оскільки заповіту ОСОБА_4 не залишала, то спадкування відбулося за законом.

Стаття 1216 ЦК України визначає, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Судом встановлено, що крім позивачки, спадкоємцями першої черги спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 були її чоловік ОСОБА_3 та дочка ОСОБА_2 .

ОСОБА_2 спадщину після смерті ОСОБА_4 не прийняла у жоден із передбачених законом способів та не зверталася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, що також підтверджується Витягом зі спадкового реєстру №67817255 від 16.12.2021 року, де відсутня інформація про зареєстровані спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.15).

Натомість, чоловік покійної ОСОБА_3 постійно проживав у с. Демівка із дружиною - ОСОБА_4 на час відкриття спадщини, не заявляв про відмову від спадщини, то на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України, вважався таким, що її прийняв, проте юридично не оформив.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дідусь позивачки по материній лінії ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_7 , виданим Зарічненською сільською радою Жидачівського району Львівської області від 17.03.2007 року (а.с.16).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, увійшло право на земельну частку (пай) на території Зарічненської сільської ради, площею 0,71 умовних кадастрових гектари, належне померлому згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ЛВ №3195 від 24.04.1997 року (а.с.23), а також право на земельну частку (пай), площею 1,39 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ЛВ №3196 від 15.04.1997 року, що він фактично успадкував після смерті своєї дружини, проте юридично не оформив.

Згідно довідки Журавненської селищної ради №257 від 09.12.2021 року, ОСОБА_3 дійсно проживав і був зареєстрований в АДРЕСА_1 до дня своєї смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 . На час смерті ОСОБА_3 з ним без реєстрації проживала онучка ОСОБА_1 , 1978 року народження. В Зарічненській сільській раді від померлого ОСОБА_3 заповіту не посвідчувалося (а.с.17).

Оскільки ОСОБА_3 Заповіту не залишав то спадкування відбулося за законом.

Згідно ч.2 ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Судом встановлено, що спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 була його дочка ОСОБА_2 , однак вона спадщину не прийняли, оскільки не проживали із батьком на час відкриття спадщини та не зверталася до нотаріуса із заявою про її прийняття, що також підтверджується поданими нею заявами (а.с.19, 37).

Натомість позивачка постійно проживала із дідусем на час відкриття спадщини, не заявляла про відмову від спадщини, то на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України, вважається такою, що її прийняла, проте юридично не оформила, що також підтверджується витягом зі спадкового реєстру №67817369 від 16.12.2021 року, де відсутня інформація про зареєстровані спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.18).

Судом на підставі досліджених письмових доказів встановлено, що після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 фактично прийняла спадщину, оскільки вступила в управління і володіння спадковим майном, однак юридично не оформила своїх спадкових прав.

З метою оформлення права власності на спадкове майно, позивач звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва.

Однак, листом-відповіддю приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу Посацькою А.О. №128/02-31 від 16.12.2021 року, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з тим, що у неї відсутні оригінали правовстановлюючих документів на майно, яке вона має намір успадкувати (а.с.20).

Окрім того, зареєстроване місце проживання позивачки відмінне від її фактичного проживання на час смерті дідуся, що ставить під сумнів факт прийняття спадщини.

Свідок ОСОБА_18 та ОСОБА_19 в судовому засіданні, кожен окремо, дали покази про те, що є односельчанами ОСОБА_1 .. ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем після смерті її бабусі ОСОБА_4 та дідуся ОСОБА_3 . ОСОБА_1 проживала разом з ними в селі, доглядала за ними до самої їх смерті, поховала їх. Матір ОСОБА_1 жила в м.Стрий.

Вирішуючи даний спір суд виходить з такого.

Відповідно до положень ст. ст.1216-1218ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У п.п. 2,23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах спадкування» №7 від 30.05.2008 року роз`яснено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Згідно з вимогами ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 3ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно із ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Метою встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки. Чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що здобутими під час судового розгляду доказами та показами свідків, достатньо стверджується той факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , постійно проживала разом із разом із ОСОБА_3 в АДРЕСА_1 на час відкриття спадщини, тобто на момент смерті останнього, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому позов у цій частині є підставним та підлягає до задоволення.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку, шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268 - 1270 ЦК України. За змістом ст. 392 ЦК України, належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно.

Статтею 1297 ЦК України, встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у вигляді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296,1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України).

Крім того, п.37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5 з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Наведене, з урахуванням зазначених вище норм ЦК України, а також позицій Пленуму Верховного Суду України та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дає обґрунтовані підстави вважати, що позивач має право на звернення до суду з позовом про визнання права власності у порядку спадкування за законом щодо спадкового майна.

Враховуючи зазначені норми ЦК України, роз`яснення постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року № 7та листа ВССУ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту порушеного права, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ в нотаріальному порядку, право власності спадкоємця на спадкове майно оспорюється або не визнається іншою особою.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року № 899-IV право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є сертифікат на право на земельну частку (пай), рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Позивачка стверджує, що Сертифікати на право на земельні частки пай втрачено, що відповідачем не заперечується.

Доказом того, що покійна ОСОБА_4 отримала право на середню земельну частку (пай), маючи Сертифікат на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №3196 від 24.04.1997 року, реєстраційний номер 474, площа земельної ділянки - 1,39 умовних кадастрових гектарів. Підстава для видачі сертифіката розпорядження голови Жидачівської РДА від 14.04.1997 року №230, є довідка Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 17.12.2021 року №97-13-0.22-299/375-21 (а.с.21).

Державні акти на право приватної власності на землю взамін вищевказаних сертифікатів не видавались.

Доказом того, що покійний ОСОБА_3 отримав право на середню земельну частку (пай), маючи Сертифікат на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №3195 від 24.04.1997 року, реєстраційний номер 473, площа земельної ділянки - 0,719 умовних кадастрових гектарів. Підстава для видачі сертифіката розпорядження голови Жидачівської РДА від 14.04.1997 року №230, є довідка Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 17.12.2021 року №97-13-0.22-299/375-21 (а.с.23).

Державні акти на право приватної власності на землю взамін вищевказаних сертифікатів не видавались.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Пунктами 4.15, 4.18 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮУ від 22.02.2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. За відсутності у спадкодавця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням положень статей 1296-1299 ЦК України питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Отже, відсутність факту офіційного визнання перешкоджає належному володінню користуванню та розпорядженню успадкованим майном, створює умови правової невизначеності речових прав позивача. При цьому, в даному випадку, нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку із тим, що у неї відсутні правовстановлюючі документи на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Зарічненької сільської ради Жидачівського району Львівської області..

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, враховуючи те, що відповідач позов визнала, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 315, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , разом із ОСОБА_3 в АДРЕСА_1 на час відкриття спадщини, тобто на момент смерті останнього, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , право на земельну частку (пай) на території Зарічненської сільської ради, площею 0,71 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ЛВ №3195 від 24.04.1997 року, виданого на підставі розпорядження голови Жидачівської РДА від 14.04.1997 року №230 та зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів за №473.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , право на земельну частку (пай) на території Зарічненської сільської ради, площею 1,39 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ЛВ №3196 від 24.04.1997 року, виданого на підставі розпорядження голови Жидачівської РДА від 14.04.1997 року №230 та зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів за №474.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 25 серпня 2022 року.

Головуючий суддя С.І Сливка