Справа № 303/6925/21
П О С Т А Н О В А

Іменем України

13 квітня 2022 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

судді-доповідачки Готри Т.Ю.,

суддів Собослоя Г.Г., Кондора Р.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 жовтня 2021 року, ухвалене суддею Камінським С.Е.,

в с т а н о в и в :

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання.

Позов мотивовано тим, що за час перебування в шлюбі з відповідачем у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області шлюб між ними розірвано, про що видано свідоцтво про розірвання шлюбу від 23.11.2004. Також цим рішенням суду було стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , від сплати яких відповідач ухилявся.

На даний час син є повнолітнім і навчається на другому курсі денної форми навчання, за спеціальністю «Медецина» медичного факультету Державного вищого навчального закладу «Ужгородський національний університет», термін закінчення навчання 30.06.2026.

Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, а у неї коштів для цього не вистачає.

Витрати на навчання обумовлює наступним : - проїзд до навчального закладу (транспортні витрати); - проживання у приватній квартирі 2 000 грн щомісячно; - вартість підручників, канцелярські витрати, комп`ютерна техніка та інше.

Посилаючись на наведене, позивачка просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання, у твердій грошовій сумі в розмірі 3 000 грн щомісячно до досягнення ним 23 років.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 жовтня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 3 000 грн щомісячно, починаючи з 1 вересня 2021 року до досягнення ним 23 років.

Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 908 гривень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просив скасувати зазначене рішення, як постановлене з порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити частково і стягнути з нього аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, у розмірі 1 400 гривень.

Скарга мотивована тим, що про оскаржуване рішення суду йому стало відомо лише 18.01.2022 з смс-повідомлення банку «про накладення арешту на його рахунки згідно з виконавчим провадженням №6741774», а копію рішення суду ним отримано 28.01.2022. Ознайомившись із матеріалами справи виявилося, що позивачка у позовній заяві вказала завідомо невірну адресу його проживання - АДРЕСА_1 , хоча їй достеменно було відомо, що він за цією адресою ніколи не проживав та не проживає, що позбавило його права, передбаченого статтями 178, 191 ЦПК України, на подання відзиву на позовну заяву, а також був позбавлений права щодо здійснення своїх процесуальних прав, передбачених статтями 43, 49 ЦПК України, зокрема, подавати докази, брати участь у судових засіданнях, в дослідженні доказів, ставити питання іншим учасникам справи, подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб тощо. Крім цього, позивачці відомо, що у нього є інша дитина від другого шлюбу, про що вона у позовній заяві не зазначила та не повідомила суд, і вказавши невірну адресу його проживання позбавила його можливості посилатися на цю обставину. Стверджував, що позивачка голослівно посилається на те, що він відмовляється від надання повнолітньому сину, який продовжує навчання, матеріальної допомоги, оскільки жодних звернень ні від неї, ні від сина не поступало. Надавати матеріальну допомогу у розмірі 3 000 грн він не має можливості, оскільки працює у ФОП ОСОБА_4 на посаді штампувальника і його заробітна плата складає 6 700 грн, а за мінусом податків його дохід становить лише 5 393,50 грн, і на його утриманні є ще донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від другого шлюбу, а тому при стягненні з нього аліментів у розмірі 3 000 грн щомісячно це буде становити більше 50% його доходу, що призведе до того, що він не зможе забезпечити своїй молодшій доньці ОСОБА_5 навіть 50% прожиткового мінімуму для дитини її віку.

Посилаючись на те, що він не був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, що відповідно до п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, просив скасувати рішення Мукачвського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 жовтня 2021 року та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити частково та стягнути з нього на користь позивачки аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання, у розмірі 1 400 грн щомісячно, починаючи з 01.09.2021 до досягнення сином 23 років.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 10 лютого 2022 року, зокрема, поновлено ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.10.2021, відкрито апеляційне провадження у справі та надано позивачці строк, з дня вручення копії ухвали, для подання відзиву на апеляційну скаргу.

У відзиві на апеляційну скаргу, яка надійшла до суду 23.03.2022, позивачка ОСОБА_1 просила апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Стверджувала, що майновий стан відповідача дозволяє йому платити визначений судом розмір аліментів, оскільки він має додатковий заробіток, але доказів на підтвердження цього вона не має.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 28 лютого 2022 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З огляду на те, що зазначена справа відноситься до малозначних справ, зокрема справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи, а тому ця справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними в справі матеріалами, без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідачку, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу своєму повнолітньому сину, який продовжує навчання, а тому дійшов висновку про стягнення з нього на користь позивачки аліментів на утримання повнолітнього сина в розмірі 3 000 грн щомісячно, починаючи з 01.09.2021 до досягнення ним 23 років.

Проте колегія суддів із висновком суду першої інстанції погодитись не може, оскільки такого суд дійшов із порушенням норм матеріального та процесуального права з огляду на наступне.

Так, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно з ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст.263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів уважає, що рішення місцевого суду таким вимогам не відповідає.

Судом установлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, в якому у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 , виданим відділом РАЦС Мукачівського районного управління юстиції Закарпатської області 23 листопада 2004 року, шлюб між сторонами розірвано /а.с. 8/.

На час звернення до суду із зазначеним позовом, син сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досяг повноліття і він навчається на другому курсі денної форми навчання, спеціальність «Медицина» медичного факультету Державного вищого навчального закладу «Ужгородський національний університет», термін закінчення навчання 30.06.2026, що підтверджується довідкою, виданою Державним вищим навчальним закладом «Ужгородський національний університет» №1025 від 27.08.2021 /а.с. 7/.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу України, яка передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги.

Статтею 199 СК України встановлено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Згідно з ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд ураховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних права; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

У п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Отже, однією із обов`язкових обставин, що підлягають доказуванню в цій справі, є наявність у відповідача можливості надавати таку матеріальну допомогу.

Сімейний Кодекс України встановлює принцип рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Однак в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження тієї обставини, що відповідач ОСОБА_2 має можливість (спроможний) надавати матеріальну допомогу на утримання свого повнолітнього сина, який продовжує навчання, саме у визначеному судом розмірі 3 000 грн щомісячно.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначав, що сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі 3 000 грн не має можливості, оскільки працює у ФОП ОСОБА_4 на посаді штампувальника і його заробітна плата складає 6 700 грн, а за мінусом податків його дохід становить лише 5 393,50 грн, і на його утриманні є ще донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від другого шлюбу, а тому при стягненні з нього аліментів у розмірі 3 000 грн щомісячно це буде становити більше 50% його доходу, що призведе до того, що він не зможе забезпечити своїй молодшій доньці ОСОБА_5 навіть 50% прожиткового мінімуму для дитини її віку. На підтвердження наведених обставин додав до апеляційної скарги копію свідоцтва про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьком якої є ОСОБА_2 , серії НОМЕР_2 , виданого виконкомом Горондівської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області 02.10.2009, та довідку про заробітну плату, видану фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 за №1/01/22 від 20.01.2022, згідно з якою ОСОБА_2 працює у ФОП ОСОБА_4 на посаді штампувальника і йому за січень - грудень 2021 року була нарахована заробітна плата в сумі 69 872, 48 грн, з якої утримано ПДФО у розмірі 12 372,75 грн та військовий збір у розмірі 1 048, 08 грн (а.с.41).

Вказані докази відповідачем не були подані до суду першої інстанції, оскільки ОСОБА_2 про дату, час і місце судового засідання, призначеного на 12 жовтня 2021 року на 08:00 год, повідомлений не був і копію позовної заяви не отримував, так як за адресою, зазначеною ОСОБА_1 у позовній заяві - АДРЕСА_1 , він не проживає та не зареєстрований, що стверджується відповіддю сільського голови Горондівської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області Туряниці І.І. від 08.09.2021 за №02032/838 наданою на запит судді Мукачівського міськрайонного суду Камінського С.Е. щодо доступу персональних даних, а саме надання відомостей про реєстрацію місця проживання відповідача /а.с.16/.

У зв`язку з неотриманням копії позовної заяви відповідач ОСОБА_2 був позбавлений права на подачу відзиву, передбаченого статтями 178, 191 ЦПК України, а також на подачу доказів та вчинення інших процесуальних прав та обов`язків, передбачених статтями 43, 49 ЦПК України, у зв`язку з неповідомленням його про дату, час і місце засідання суду.

Отже, зважаючи на те, що позивачкою не доведено, а судом не встановлено, що відповідач може (спроможний) надавати матеріальну допомогу своєму повнолітньому сину, який продовжує навчання, у розмірі 3 000 грн щомісячно, суд першої інстанції помилково дійшов висновку про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 3 000 грн щомісячно, починаючи з 01.09.2021 до досягнення ним 23 років.

Водночас, відповідач не заперечує щодо сплати аліментів на утримання свого повнолітнього сина, який продовжує навчання, у розмірі 1 400 гривень з урахуванням того, що він має на утриманні ще й доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від другого шлюбу.

А тому, з урахуванням положень статей 199, 200 СК України, а саме щодо наявності у відповідача можливості надавати таку матеріальну допомогу своєму повнолітньому сину, який продовжує навчання, колегія суддів уважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

З огляду на те, що відповідач ОСОБА_2 обґрунтовував свою апеляційну скаргу тим, що він не був повідомлений про дату, час і місце засідання суду на 12 жовтня 2021 року на 08:00 годин і матеріали справи не містять доказів його повідомлення, тому колегія суддів уважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення, яким позов ОСОБА_1 слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , який продовжує навчання, у твердій грошовій сумі в розмірі 1 400 грн щомісячно, починаючи з 01.09.2021 до досягнення ним 23 років. У решті вимог відмовити.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись статтями 374, 376, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 жовтня 2021 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 1 400 грн щомісячно, починаючи з 1 вересня 2021року до досягнення ним 23 років.

У решті вимог відмовити.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 13 квітня 2022 року.

Суддя-доповідачка

Судді