Справа № 590/259/22
Провадження № 2/590/99/22
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

07 червня 2021 року смт. Ямпіль

Суддя Ямпільського районного суду Сумської області Деркач І.М., вирішуючи питання про відкриття провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 (зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_1 ), яку подано його представником адвокатом Юшкевич Євгенією Юріївною (адреса місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) до Сумського обласного комунального агролісогосподарського підприємства «Сумиоблагроліс» (адреса місцезнаходження: вул. Шишкарівська, буд. 9, м. Суми, поштовий індекс 4000), Ямпільського дочірнього агролісогосподарського підприємства «Ямпільський агролісгосп» (адреса місцезнаходження: вул.75 Гв.Дивізії, буд.1, смт.Ямпіль, Сумська обл.) про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди,

установив:

ОСОБА_1 , 02 червня 2022 року звернувся до Ямпільського районного суду Сумської області з позовом до Сумського обласного комунального агролісогосподарського підприємства «Сумиоблагроліс», Ямпільського дочірнього агролісогосподарського підприємства «Ямпільський агролісгосп» в якому просить:

1) визнати незаконним та скасувати Наказ Сумського обласного комунального агролісогосподарського підприємства «Сумиоблагроліс» № 3 «К» від 15.03.2022 року про звільнення позивача ОСОБА_1 - директора Ямпільського дочірнього агролісогосподарського підприємства «Ямпільський агролісгосп» з займаної посади 16 березня 2022 року у зв`язку із закінченням терміну дії контракту від 16.03.2017 року;

2) визнати незаконним та скасувати Наказ Сумського обласного комунального агролісогосподарського підприємства «Сумиоблагроліс» № 4 «К» від 16.03.2022 року, яким на позивача ОСОБА_1 було покладено виконання обов`язків директора Ямпільського дочірнього агролісогосподарського підприємства «Ямпільський агролісгосп» з 17 березин 2022 року, тимчасово на час вирішення питання щодо заміщення в установленому законодавством порядку вакантної посади директора;

3) визнати незаконним та скасувати Наказ Сумського обласного комунального агролісогосподарського підприємства «Сумиоблагроліс» № 12 «К» від 18.05.2022 року про звільненим від виконання обов`язків директора Ямпільського дочірнього агролісогосподарського підприємства «Ямпільський агролісгосп» ОСОБА_1 19 травня 2022 року відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 26 КЗпП України, у зв`язку із закінченням трудового договору;

4) визнати незаконним та скасувати Наказ Сумського обласного комунального агролісогосподарського підприємства «Сумиоблагроліс» № 14 від 18.05.2022 року про прийом-передачу Ямпільського дочірнього агролісогосподарського підприємства «Ямпільський агролісгосп»;

5) поновити позивача ОСОБА_1 на роботі на посаді директора Ямпільського дочірнього агролісогосподарського підприємства «Ямпільський агролісгосп»;

6) стягнути з відповідача Ямпільського дочірнього агролісогосподарського підприємства «Ямпільський агролісгосп» на користь позивача ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 20 травня 2022 року до дня поновлення на роботі;

7) стягнути з відповідача Сумського обласного комунального агролісогосподарського підприємства «Сумиоблагроліс» на користь позивача ОСОБА_1 моральну шкоду розміром 100 000,00 грн (сто тисяч гривень 00 коп.).

Дослідивши позовну заяву встановлено, що даний позов не відповідає вимогам ст. 175 та ст. 177 ЦПК України з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 175, ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивач у позові посилається на п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», як на підставу звільнення від сплати судового збору.

За правилами пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Із положень приписів ст.ст.94, 116, 117 КЗпП України та ст. 1,2 Закону України від 24 березня 1995 року №108/95-ВР «Про оплату праці» середній заробіток за час вимушеного прогулу за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця та не входить до структури заробітної плати.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 369/10046/18 (провадження № 61-9664сво19) вказано, що: «виплата середнього заробітку за час вимушеного прогулу (частина друга статті 235 КЗпП) не є різновидом оплати праці та елементом структури заробітної плати. Отже, за змістом норм чинного законодавства середній заробіток за час вимушеного прогулу за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою (винагородою, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу), а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою у розумінні статті 2 Закону України «Про оплату праці», тобто середній заробіток за час вимушеного прогулу не входить до структури заробітної плати, а є спеціальним видом відповідальності роботодавця за порушення трудових прав працівника...».

Таким чином, позивача звільнено від сплати судового збору лише за позовну вимогу про поновлення на роботі, за інші чотири немайнові (визнання незаконними та скасування чотирьох наказів) та дві майнові (стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди) позовні вимоги, позивач має сплатити судовий збір.

Що стосується позовної вимоги про стягнення із відповідача моральної шкоди, яку визначив у сумі 100000,00 грн, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 23 ЦК моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Пунктом 2.2. Узагальненого науково-консультативного висновку стосовно визначення належності позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди до вимог майнового чи немайнового характеру, викладеного в Листі ВАСУ від 01.01.2015, зазначено, що майновий чи немайновий характер позовної вимоги про відшкодування (компенсації) моральної шкоди залежить від наступного.

Згідно із ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Аналіз цієї норми дає підстави зробити висновок про те, що позовна вимога про відшкодування моральної шкоди може полягати у відшкодуванні грошима, майном або в інший спосіб.

Отже, характер такої вимоги (майновий чи немайновий) є похідним від обраного позивачем (потерпілою особою) способу відшкодування моральної шкоди. Якщо позивач просить відшкодувати моральну шкоду грошима або майном, то така позовна вимога набуває майнового характеру. Якщо ж позивач вибрав інший спосіб відшкодування моральної шкоди, який не має грошового вираження (спростування неправдивих відомостей, прилюдне вибачення тощо), то така вимога є немайновою. Тому позовна вимога про відшкодування моральної шкоди грошима або майном є майновою, а вимога про відшкодування моральної шкоди в інший (немайновий) спосіб є немайновою вимогою.

Тобто, вимога про відшкодування моральної шкоди, що визначена у грошовому вимірі та що складає ціну матеріальних вимог, є майновою вимогою, а тому, судовий збір підлягає стягненню як за вимогу майнового характеру.

Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в ухвалі від 08 листопада 2019 року у справі № 400/100/19 (К/9901/29662/19) та постанові від 28 листопада 2018 року у справі № 761/11472/15-ц (61-2367св18).

Отже, при відсутності у позовній заяві та матеріалах позову відомостей про наявність інших пільг при зверненні до суду, позивач має сплатити судовий збір на загальних підставах, а посилання позивача на п.1 ч.1ст.5 Закону, як на підставу його звільнення від сплати судового збору, не ґрунтується на вимогах законодавства.

Таким чином позивач не звільняється від сплати судового збору щодо вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а також про визнання незаконними та скасування наказів, оскільки такі вимоги не тотожні поновленню на роботі звільненого працівника. Також підлягає оплаті судовим збором майнова вимога про стягнення моральної шкоди.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою встановлено ставку судового збору - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (що становить на час подачі позову 992,40 грн.).

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою судовий збір сплачується у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (що становить 992,40 грн.) і не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для подання заяв майнового та немайнового характеру. У разі, коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Тому за подання позову в частині скасування наказів підлягає сплаті судовий збір за чотирма вимогами немайнового характеру згідно із ч. 2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір» в сумі 3 969,60 грн (992,40 грн х 4).

Пунктом 1 ч. 1 ст. 176 ЦПК України встановлено, що ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується чи оспорюванню сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Таким чином, з позивача за майновою вимогою про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 20 травня 2022 року до дня поновлення на роботі, підлягає сплаті судовий збір з розрахунку - ціна позову х 1%, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Оскільки на момент пред`явлення позову встановити точну ціну позову за вказаною вимогою неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи. Враховуючи викладене за майновою вимогою про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд попередньо визначає суму судового збору у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 992,40 грн.

Позовна вимога майнового характеру про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 100000 грн. 00 коп., підлягає оплаті судовим збором з розрахунку (ціна позову 100000,00 грн х 1%), що становить 1000,00 грн.

Судовий збір підлягає сплаті на наступний рахунок: отримувач коштів ГУК Сум.обл/Ямпільська СТГ/22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37970404, Банк отримувача: Казначейство України(ел. адм. подат.), код банку отримувача (МФО) 899998, рахунок отримувача UA0018568, код класифікації доходів бюджету 22030101.

Згідно із частинами 1, 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи те, що визначені недоліки перешкоджають вирішенню питання про відкриття провадження у справі, суддя приходить до висновку про необхідність залишення позовної заяви без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи викладене вище, позивачу необхідно надати докази сплати судового збору у визначеному в ухвалі розмірі. На підтвердження сплати судового збору необхідно надати до суду оригінал квитанції.

Керуючись ст.ст. 175,176,177,185 ЦПК України, суд,

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Сумського обласного комунального агролісогосподарського підприємства «Сумиоблагроліс», Ямпільського дочірнього агролісогосподарського підприємства «Ямпільський агролісгосп», про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди, залишити без руху.

Встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків десять днів з дня вручення копії ухвали.

Роз`яснити, що в разі невиконання вказаних в ухвалі вимог, позовна заява буде вважатись неподаною та буде повернута позивачу, що не перешкоджає повторному зверненню із аналогічною заявою до суду.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: https://ymp.su.court.gov.ua/sud1820/gromadyanam/csz

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя: І.М. Деркач