КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 757/234/21 Головуючий 1 інстанція - Волкова С.Я.
Провадження №22-ц/824/2102/2022 Доповідач 2 інстанція - Суханова Є.М.
ПОСТАНОВА

Іменем України

01 червня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у ивільних справах:

Головуючого судді Суханової Є.М.,

суддів: Сліпченка О.І., Сушко Л.П.,

за участю секретаря Рудик О.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 29 липня 2021 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРАНД РЕНТ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про розірвання договору купівлі-продажу, зобов`язання повернути майно,-

ВСТАНОВИЛА:

06.01.2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ГРАНД РЕНТ» звернулося до Печерського районного суду м. Києва із зазначеним позовом, з урахуванням заяви від 18.02.2021 року, просило визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , 10.02.2021 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Якименко В.О., зареєстрований в реєстрі за № 142; розірвати договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «ГРАНД РЕНТ» та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лігуном А.І., зареєстрований в реєстрі за № 150; зобов`язати ОСОБА_1 повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «ГРАНД РЕНТ» квартиру АДРЕСА_1 ; встановити порядок виконання рішення суду, зазначивши, що рішення суду є підставою для реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності на квартиру АДРЕСА_1 за Товариством з обмеженою відповідальністю «ГРАНД РЕНТ». Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРАНД РЕНТ» обґрунтовані тим, що між товариством та ОСОБА_1 був укладений договір купівлі-продажу кв. АДРЕСА_1 , 28.11.2018 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лігуном А.І., зареєстрований в реєстрі за № 150, за домовленістю сторін продаж квартири здійснено за 1 000 000,00 грн, які відповідач повинен сплатити шляхом перерахування на банківський рахунок позивача, або будь-яким іншим зручним для сторін платежем протягом одного року. Позивач виконав умови договору і квартира була передана відповідачу, ОСОБА_1 зареєстрував своє право власності, втім у передбачений договором строк не сплатив обумовлені сторонами грошові кошти, а 12.02.2021 року товариству стало відомо, що ОСОБА_1 на підставі договору дарування було відчужено спірне нерухоме майно на користь ОСОБА_2 , договір 10.02.2021 року посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Якименко В.О., зареєстрований в реєстрі за № 142, при цьому в матеріалах цивільної справи наявна розписка ОСОБА_1 про ознайомлення 10.02.2021 року з матеріалами справи, обдарована є донькою ОСОБА_1 , вона є засновником та керівником' Товариства з обмеженою відповідальністю «Архітектурне бюро «Сергій Бабушкін».

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 29 липня 2021 року Позов - задоволено частково. Розірвано договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений між товариством з обмеженою відповідальністю «ГРАНД РЕНТ» та ОСОБА_1 , 28 листопада 2018 року посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лігуном А.І., зареєстрований в реєстрі за № 150.

Визнано недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , 10 лютого 2021 року посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Якименко В.О., зареєстрований в реєстрі за № 142.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу. Вважають, що рішення Печерського районного суду м. Києва від 29.07.2021 року є протиправним та таким, що ухвалене з порушенням норм процесуального права, а отже підлягає скасуванню. Зазначають, що факти встановлені судом в оскаржуваному судовому рішенні не відповідають фактичним обставинам справи та доепзам начвним в матеріалах справи, відсутність умислу на укладення договору дарування квартири з метою ухилення від виконання зобов`язань, а отже відсутні і будь-які підстави для визнання договору дарування квартири недісним.

Товариством з обмеженою відповідальністю «ГРАНД РЕНТ» в особі представника Токарчука Богдана Валерійовича подано відзив на апеляційну скаргу. Зазначає, що судом першої інстанції були досліджені всі обставини справи та відповідні докази, їм була дана належна правова оцінка, що призвело до винесення абсолютно законного рішення по справі, а отже апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Судом першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 28.11.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ГРАНД РЕНТ» (продавець) та ОСОБА_1 (покупець) був укладений договір купівлі-продажу кв. АДРЕСА_1 , загальною площею 125,1 кв.м, житловою площею 90,9 кв.м. Договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лігуном А.І., зареєстрований в реєстрі за № 150. За домовленістю сторін продаж квартири здійснено за 1 000 000,00 грн, які покупець повинен сплатити продавцю шляхом перерахування на банківський рахунок продавця або будь-яким іншим зручним для сторін платежем, протягом одного року (пункт 3 договору); факт повного розрахунку буде підтверджено заявою продавця про повний розрахунок, справжність підпису на якій буде засвідчено, нотаріально (абзац 1 пункту 6.1. договору); покупець свідчить, що володіє достатньою інформацією про відчужувану квартиру, задоволений її якісним станом, встановленим шляхом огляду квартири до укладення цього договору. Недоліків, які перешкоджають використанню квартири за цільовим призначенням, на момент огляду не виявлено. Стан квартири відповідає її технічній характеристиці. Претензій до продавця щодо якісних характеристик квартири покупець не має (абзац 10 пункту 6.1. договору). Згідно пункту 6 договору продавець не заперечує проти реєстрації права власності на відчужувану квартиру в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за покупцем до здійснення кінцевого розрахунку. Згідно пункту 8 договору сторони свідчать, що у тексті цього договору зафіксовано всі істотні умови, що стосуються відчуження квартири. Згідно пункту 10 договору цей договір визначає повне розуміння сторін щодо предмету договору, що в ньому міститься. Згідно абзацу 2 пункту 11 договору цей договір є укладеним та набуває чинності у відповідності до статтей 631, 638, 640 ЦК України. Право власності на придбану квартиру у покупця виникає з моменту державної реєстрації цього права в Державному реєстрі речових прав. Згідно пункту 11 договору одночасно з підписанням, цього договору продавець передав, а покупець отримав технічний паспорт та усі комплекти ключів на квартиру. Згідно пункту 15 договору цей договір складено та посвідчено в двох примірниках, один з яких залишається в справах приватного нотаріуса, а інший примірник видається покупцю.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ГРАНД РЕНТ», як продавець, виконало умови укладеного договору в повному обсязі, що не заперечується відповідачем, та, звертаючись до суду за захистом своїх прав, просить розірвати договір купівлі-продажу квартири, оскільки ОСОБА_1 грубо порушені умови укладеного договору. Такі вимоги позивача обґрунтовані, оскільки на підставі частини другої статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї з сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляться того, на що вона розраховувала при укладенні договору. При таких обставинах суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРАНД РЕНТ», крім того, виконання зобов`язань втратило інтерес для продавця.

Згідно статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно частини першої статті 691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Згідно частин першої, другої статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Згідно частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно пункту 1 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Згідно пункту 2 частини першої статті 537 ЦК України боржник має право виконати свій обов`язок шляхом внесення належних з нього кредиторові грошей або цінних паперів у депозит нотаріуса, нотаріальної контори в разі ухилення кредитора або уповноваженої ним особи від прийняття виконання або в разі іншого прострочення з їхнього боку.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що ОСОБА_1 , мав можливість виконати свої зобов`язання за укладеним договором в частині сплати грошових коштів шляхом внесення їх на депозитний рахунок нотаріуса, чого зроблено не було, що свідчить про ухилення відповідача від виконання прийнятих на себе зобов`язань.

Встановлено, що 10.02.2021 року між ОСОБА_1 (даруватель) та ОСОБА_2 (обдаровувана) було укладено договір дарування квартири, за умовами якого даруватель передає безоплатно у власність (дарує), а обдаровувана приймає безоплатно у власність (приймає у дар) кв. АДРЕСА_1 . Договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Якименко В.О., зареєстрований в реєстрі за № 142.

Згідно частини першої статті 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Згідно частини першої статті 718 ЦК України дарунком можуть бути рухомі речі, в тому числі гроші та цінні папери, а також нерухомі речі.

Згідно частини другої статті 719 ЦК України договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Згідно частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України).

Згідно частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ГРАНД РЕНТ», висуваючи вимоги про визнання недійсним означеного договору, свої вимоги обґрунтовує статтею 234 ЦК України, та тим, що ОСОБА_1 відчужив майно після пред`явлення до нього позову про розірвання договору купівлі-продажу, зобов`язання повернути майно, майно відчужено на підставі безоплатного договору дарування, майно відчужено на користь доньки відповідача.

За змістом статті 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Для визнання правочину фіктивним суди повинні встановити наявність умислу всіх сторін правочину, при цьому необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків (пункт 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 р. «Про судову практику розгляду справ про визнання правочинів недійсними»).

У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно. Основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладення угоди) третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що укладення договору, який за своїм змістом суперечить вимогам закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, є порушенням частин першої та п`ятої статті 203 ЦК України, що за правилами статті 215 ЦК України є підставою для визнання його недійсним відповідно до статті 234 ЦК України. Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 03.07.2019 р. у справі № 369/11268/16-ц, від 24.07.2019 р. у справі № 405/1820/17.

Відповідно до частин першої-четвертої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно частин першої-третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно пункту 6 статті 3 ЦК України однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність, і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю й повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Згідно частин другої, третьої статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Цивільно-правовий договір, у тому числі й дарування, не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення.

При вирішенні питання про наявність підставі для визнання правочину недійсним внаслідок укладення договору, зміст якого суперечить цивільному законодавству, необхідно врахувати, що: 1) відповідач відчужив майно після пред`явлення до нього позову про розірвання договору, зобов`язання повернути майно; 2) майно відчужене на підставі безвідплатного договору; 3) майно відчужене на користь доньки; 4) після відчуження спірного майна у відповідача відсутнє інше майно, за рахунок якого він може відповідати за своїми зобов`язаннями перед кредитором; 5) реальної передачі нерухомої речі від дарувальника до обдарованого фактично не відбулося.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_1 , відчужуючи майно на підставі безвідплатного договору на користь доньки після пред`явлення до нього позову про розірвання договору, зобов`язання повернути майно, діяв недобросовісно, оскільки уклав договір дарування, який порушує майнові інтереси позивача та спрямований на недопущення повернення нерухомого майна Товариству з обмеженою відповідальністю «ГРАНД РЕНТ».

Враховуючи, що судом встановлено наявність умислу на укладення договору дарування квартири з метою ухилення від виконання зобов`язань, наявні достатні підстави для визнання договору дарування квартири недійсним.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянтівз висновком суду щодо їх оцінки. Рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 29 липня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 06 червня 2022 року.

Головуючий: Є.М. Суханова

Судді: Л.П. Сушко

О.І. Сліпченко