Справа № 502/2052/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

31 січня 2022 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді - Масленикова О.А.

за участю секретаря судового засідання - Новицької А.І.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження

за наявними у справі матеріалами

цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2

про

визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням

В С Т А Н О В И В

06.12.2021 року до Кілійського районного суду Одеської області надійшла позовна заява, яка від імені позивача ОСОБА_1 , підписана її представником ОСОБА_3 до відповідача ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В обгрунтовання первісного позову та уточненого позову зазначено, що позивач є власником житлового будинку АДРЕСА_1 . Даний житловий будинок належить їй на праві спільної власності із чоловіком, ОСОБА_4 , договором про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності, актом вводу в експлуатацію. Позивачем укладалися договори щодо комунальних послуг за вищевказаною адресою, зокрема договір про користування електричною енергією № 3/3323 від 22.08.2017 року та договір про надання послуг з централізованого питного водопостачання.

Згідно довідки № 1122/09-02 від 30.11.2021 р., виданої виконавчим комітетом Вилківської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, станом на 30.11.2021 р. за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований окрім позивача, відповідач, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач за вказаною адресою не проживає, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, його особистих речей у будинку також немає. Згідно акту депутата Вилківської міської ради Ізмаїльського району Одеської області від 30.11.2021 р., встановлено, що ОСОБА_2 , що зареєстрований за місцем проживання: АДРЕСА_2 , фактично не проживає за місцем реєстрації з жовтня 2012 р. Місце проживання ОСОБА_2 сусідам та родичам невідоме. Реєстрація відповідача у належному позивачу будинку створює перешкоди в користуванні та розпоряджанні майном. Крім того, позивач вимушений нести додаткові витрати за відповідача при оплаті комунальних послуг, додаткова особа, яка зареєстрована за даною адресою впливає на визначення розміру житлової субсидії.

На підставі вищезазначеного, позивач просить суд:

-визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме - житловим будинком АДРЕСА_1 .

Беручи до уваги, що відповідач належним чином повідомлений про строк подання відзиву та не подав відзив, суд ухвалює заочне рішення по справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справ в порядку спрощеного провадження за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши позовну заяву та надані докази по справі, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини:

Шлюб ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , був зареєстрований 12.11.1971 року виконавчим комітетом Вилківської міської ради Кілійського району Одеської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, повторно виданим 10.07.2014 року, актовий запис № 103 від 12.11.1971 року, /а. с. 15/.

Відповідно до довідки за № 156 від 24.02.2021 року, виданої Комунальним підприємством Кілійської міської ради «Бюро технічної інвентаризації» встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 належить на праві приватної спільної часткової власності по 1/2 частині - ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , /а. с. 14/.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 07.05.2014 року Виконавчим комітетом Вилківської міської ради Кілійського району Одеської області встановлено, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , актовий запис № 27 від 07.05.2014 року, /а. с. 16/.

Відповідно до довідки за вих. № 1122/09-02 від 30.11.2021 року, виданої виконавчим комітетом Вилківської міської ради Ізмаїльського району Одеської області встановлено, що станом на 30.11.2021 року за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Малолітні, неповнолітні діти, недієздатні, обмежено дієздатні особи за даною адресою не зареєстровані, /а. с. 17/.

Згідно акту депутата Вилківської міської ради за вих. № 9 від 30.11.2021 року встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 проте фактично не проживає з 2012 року. Місце проживання ОСОБА_2 сусідами та родичами не відоме, /а. с. 18/.

При ухваленні рішення судом застосовано наступні норми права:

Ст. 41 Конституції України, ст. ст. 316, 317 ЦК України передбачають здійснення власником права власності за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Виходячи з вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками, справи не підлягають доказуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

При цьому із змісту ч. 1 ст. 402 ЦК України вбачається, що право користування чужим майном може бути встановлене договором, законом, заповітом або рішенням суду.

Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 71 ЖК УРСР - при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Згідно ст. 72 ЖК УРСР - визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до ст. 163 ЖК УРСР - у разі тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї в будинку /квартирі/ приватного житлового фонду, за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» - зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.

Зважаючи на встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки він не проживає у житловому приміщенні, в якому зареєстровано його місце проживання, більше 9 років.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 259, 263-265, 279, 280-282 ЦПК, ст. ст. 316, 317, 391 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме - житловим будинком АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Згідно ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Кілійського районного суду О. А. Маслеников