Справа № 541/881/22
Провадження № 2-о/541/43/2022
У Х В А Л А

06 червня 2022 року м.Миргород

Суддя Миргородського міськрайонного суду Полтавської області Городівський О.А., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про встановлення фактів, що мають юридичне значення, заінтересована особа Ромоданівська селищна рада Миргородського району Полтавської області,

В С Т А Н О В И В :

01.06.2022 ОСОБА_1 звернувсь до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області із заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення а саме:

1) факт прийняття спадщини ОСОБА_2 в порядку пункту 1 частини 1 ст. 549 ЦК України, в редакції 1963 року, після його матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (актовий запис про смерть № 72 від 14.10.1998, складений виконавчим комітетом Ромоданівської селищної ради Миргородського району Полтавської області;

2) факт родинних відносин між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , як між двоюрідними братами;

3) факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зі спадкодавцем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на час відкриття спадщини, на ІНФОРМАЦІЯ_4 .

В обґрунтування даної заяви вказує, що через відсутність у нього документів, які підтверджують характер родинних відносин між ним та спадкодавцем ОСОБА_2 , а також документів, які свідчать про прийняття ОСОБА_2 спадщини у виді земельних ділянок після своєї матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , заявник позбавлений можливості звернутися до нотаріуса за видачею йому, як спадкоємцю п`ятої черги четвертого ступеня споріднення свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Вивчивши матеріали даної заяви, суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження /загального або спрощеного; 3) окремого провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Статтею 293 ЦПК України визначено перелік справ, які розглядаються судом в порядку окремого провадження, зокрема відповідно до п. 5 ч. 2 даної статті такими є справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. При цьому ч. 1 ст. 315 ЦПК України визначено справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, однак даний перелік не є вичерпним, адже відповідно до ч. 2 вказаної статті у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 187 ЦПК України за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 185 цього Кодексу.

Водночас згідно з ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Окрім того, як зазначає Верховний Суд у постанові від 22 квітня 2020 року у справі № 200/14136/17 (провадження № 61-15965св19), суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Аналізуючи дані положення Верховний Суд зазначив, що юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, а також вказав, що у разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

З вище наведеного вбачається, встановлення факту, що має юридичне значення в окремому провадженні можливе при умові, що факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають безпосередньо залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи без повторного звернення до суду на підставі цього рішення та встановлення такого факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до абз. 1 п. 2 Постанови Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Зі змісту заяви ОСОБА_1 вбачається, що заявнику встановлення факту прийняття спадщини ОСОБА_2 в порядку пункту 1 частини 1 ст. 549 ЦК України, в редакції 1963 року, після його матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , факту родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , як між двоюрідними братами, факт постійного проживання ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини, необхідно для вирішення надалі питання щодо права заявника на спадкове майно, як спадкоємця п`ятої черги.

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Статтею 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа.

Згідно з частиною першою статті 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, подає до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Враховуючи викладене вище, суддя приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 не підлягає розгляду в порядку окремого провадження, оскільки заявлені вимоги заявника стосуються його права на спадкове майно, з приводу якого вбачається спір, і які повинні розглядатись в позовному провадженні. Відтак слід відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення фактів, що мають юридичне значення, заінтересована особа Ромоданівська селищна рада Миргородського району Полтавської області.

В той же час, заявнику необхідно роз`яснити його право на звернення до суду за захистом своїх прав з відповідним позовом в загальному порядку.

Керуючись ст. 315 ЦПК України, суд,

постановив:

Відмовити у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про встановлення фактів, що мають юридичне значення, заінтересована особа Ромоданівська селищна рада Миргородського району Полтавської області.

Роз`яснити заявнику про право на звернення до суду шляхом подання позову у порядку позовного провадження.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з моменту її проголошення.

Суддя: О. А. Городівський