Провадження № 2/947/767/22
01.06.2022 року Київський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого - судді Васильків Олени Василівни,
секретаря судового засідання - Бродецької Тетяни Вікторівни,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ), третя особа ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 ), про стягнення грошових коштів,-
Ухвалою суду від 10.11.2021 року провадження по справі відкрито.
Ухвалою суду від 23.03.2022 року застосовані заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно відповідача в межах суми позовних вимог.
Відповідач ОСОБА_2 правом на подання відзиву або будь-якої іншої заяви щодо розгляду справи не скористалася, до судового засідання повторно не з`явилася, повідомлялася належним чином. Адвокат Огороднік І.М. надав до суду декілька заяв на представництво інтересів відповідача. 19.01.2022 року ознайомився з матеріалами справи, однак в судові засідання після 19.01.2022 року не з`являвся, відзиву не надав.
Третя особа ОСОБА_3 правом на подання письмових пояснень не скористалась, будь-яких заяв щодо розгляду справи не надала.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З урахуванням вказаного суд приходить до висновку про наявність підстав у розумінні ч. 1 ст. 280 ЦПК України для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.
ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Адвокат Огороднік І.М. та відповідач ОСОБА_2 відзиву на позов до суду не надали.
Третя особа ОСОБА_3 правом на подання письмових пояснень не скористалась, будь-яких заяв щодо розгляду справи не надала.
ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ
Відповідно до Договору позики від 27.03.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Янковською О.С., представник Позикодавця ОСОБА_2 передав, а Позичальник ОСОБА_3 прийняла у власність 736 851,00 грн., що на момент укладення цього договору становить 27 140,00 доларів США 00 центів без нарахування відсотків та зобов`язалася повернути її до 27.09.2017 року. В забезпечення виконання зобов`язань за вказаним договором позики ОСОБА_3 27.03.2017 року також було укладено Іпотечний договір /а.с.9-15/.
21.02.2018 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н.А. посвідчено заяву ОСОБА_2 , якою відповідач сповістила, що між нею та громадянкою ОСОБА_3 було укладено:
- договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Янковською О.С. 27.03.2017 року, зареєстрований в реєстрі за №945, зі всіма змінами та доповненнями до нього;
- іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Янковською О.С. 27.03.2017 року, зареєстрований в реєстрі за №946, за якими свої зобов`язання ОСОБА_3 станом на 21.02.2018 року не виконала.
Вказаною заявою ОСОБА_2 повідомила, що 21.02.2018 року отримала від громадянина ОСОБА_1 суму боргу в повному обсязі, в рахунок виконання зобов`язань ОСОБА_3 за вищевказаними договорами, та надала згоду, що в зв`язку з виконанням вищевказаних зобов`язань, що ОСОБА_1 переходять всі права та обов`язки Позикодавця/Іпотекодержателя за вищевказаними договором позики та іпотечним договором. В зв`язку з переведенням на ім`я ОСОБА_1 всіх прав та обов`язків Позикодавця/Іпотекодержателя за вищевказаними договорами, ОСОБА_2 , вважає, що всі розрахунки проведені в повному обсязі, майнових та немайнових претензій до ОСОБА_1 , а також до Позичальника/Іпотекодавця ОСОБА_3 , не має /а.с.8/.
IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Частиною 2 ст. 1212 ЦК України визначено, що положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Згідно з ч. 3 ст. 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються також до вимог про:
1) повернення виконаного за недійсним правочином;
2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;
3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні;
4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.
V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ
В ході судового розгляду встановлено, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 27.03.2017 року було укладено договір позики та відповідний іпотечний договір.
В подальшому права та обов`язки Позикодавця/Іпотекодержателя перейшли від ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , що вбачається з нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_2 від 21.02.2018 року.
На підставі викладеного, суд погоджується з доводами сторони позивача ОСОБА_1 , що вказані грошові кошти були набуті ОСОБА_2 без достатніх правових підстав, в зв`язку з чим підлягають стягненню з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 .
Відповідач була достеменно повідомлена про даний судовий процес, однак процесуальними правами щодо надання відзиву на позов, заяви відносно обставин позову до суду не направила, доводів строони позивача не спростувала.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.
VI. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
VІІ. ЗАХОДИ ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ ПОЗОВУ
Відповідно до ч. 7 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.
Керуючись ст. ст. 2, 76-83, 141, 263-265, 273, 280-282, 354-355 ЦПК України, ст. ст. 16, 512-517, 1212 ЦК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) третя особа ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 ), про стягнення грошових коштів - задовольнити.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Повний текст рішення суду складено 13.06.2022 року.
Суддя Васильків О.В.