Справа № 456/3836/19 Головуючий у 1 інстанції: Шрамко Р.Т.
Провадження № 22-ц/811/1806/21 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Савуляка Р.В., Шандри М.М.,

секретарка: Скакун І.А.,

за участі в судовому засіданні відповідачки ОСОБА_1 , представника відповідачок ОСОБА_2 , ОСОБА_1 - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області в складі судді Шрамка Р.Т. від 02 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , Стрийської державної нотаріальної контори про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 02 березня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , Стрийської державної нотаріальної контори про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину та стягнення судових витрат відмовлено.

Вказане рішення оскаржив ОСОБА_4 .

В апеляційній скарзі просить скасувати рішення і ухвалити нове рішення, яким визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 15 лютого 2019 року у спадковій справі № 590/2014 рік, зареєстроване в реєстрі за №498, на 4/6 частки земельної частки (паю) у землі, яка перебуває у колективній власності ССГ «Прикарпаття», розміром 1,27 в умовних кадастрових га без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), вартістю 6846,19 грн., посвідчене державним нотаріусом Стрийської державної нотаріальної контори Костур Уляною Тарасівною та видане ОСОБА_2 , після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 .

Вважає рішення незаконним та таким, що підлягає до скасуванню з наступних підстав. Вказує, що його позов обґрунтований тим, що 22 травня 2019 року він звернувся до Стрийської державної нотаріальної контори із заявою, в якій просив видати йому свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . 24 травня 2019 року Стрийська державна нотаріальна контора своїм листом за №1410/02-14 повідомила його про те, що рішенням Стрийського міськрайонного суду від 07.09.2019 року справа № 456/428/18 було визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видано 13.11.2014 року за № 3599 після смерті ОСОБА_6 на земельну частку (пай) розміром 1,27 ум.кад.га на території Стрілківської сільської ради в колективній власності ССГ «Прикарпаття». Оскільки вказане свідоцтво було визнано повністю недійсним, то визначення кола спадкоємців починається спочатку. Згідно заповіту, посвідченого Стрілківською сільською радою 27.03.2000 року за № 11 - спадкоємцем всього майна ОСОБА_6 є його онука ОСОБА_5 . Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 03 лютого 2016 року у справі № 456/2381/15-ц і ухвалою апеляційного суду Львівської області від 23 червня 2016 року у справі №456/2381/15 встановлено, що ОСОБА_5 не прийняла спадщину свого діда ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки на час його смерті разом з ним постійно не проживала, у встановлений законом строк до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини не подала. З матеріалів спадкової справи №590/2014 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 вбачається, що ОСОБА_2 у встановлений законом строк до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини не подала. Також, ОСОБА_2 не надано доказів того, що вона зверталася до суду із позовом про визначення їй додаткового строку для подання нею заяви про прийняття спадщини. Враховуючи те, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними, апелянт вважає, що державний нотаріус Стрийської державної нотаріальної контори, видавши на ім`я відповідача ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_6 на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності ССГ «Прикарпаття», розміром 1,27 в умовних кадастрових га без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), тобто на 4/6 частки спадкового майна, яке підлягало спадкуванню за законом, протиправно позбавив його на належну йому 1/2 частину в спадковому майні, яку він прийняв відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України. Отже, враховуючи вищевикладене, і те, що під час видачі свідоцтва про право на спадщину відповідачу ОСОБА_2 порушено його права та інтереси, як спадкоємця померлого за законом, вважає, що свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 15 лютого 2019 року у спадковій справі № 590/2014 рік, зареєстроване в реєстрі за № 498, є недійсним.

В судове засідання окрім відповідачки ОСОБА_1 , представника відповідачок ОСОБА_2 , ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , решта учасників справи не з`явилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи за їх відсутності, зважаючи на те, що такі особи повідомлялись про час та місце судового розгляду належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки суду представлено не було, зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення відповідачки ОСОБА_1 та представника відповідачок ОСОБА_3 в заперечення скарги, дослідивши матеріали справи в межах доводів позовної заяви, відзиву на позовну заяву, заперечення проти відзиву, апеляційної скарги, відзиву на неї, а також усних та письмових заяв та пояснень учасників справи в судах першої та апеляційної інстанцій, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст.16, 46, 321, 1216,1217,1220,1221,1223, 1241, 1258, 1261-1265, 1267,1268,1270, 1301 ЦК України ст.ст.4, 7, 10, 12, 13, 18, 76-82, 89, 133, 141, 244, 245, 259, 263-268, 279 ЦПК України, п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року та відмовляючи у задоволенні позову, виходив з того, що 31 жовтня 2014 року позивач звернувся до Стрийської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину, однак не повідомив нотаріуса про наявність інших спадкоємців, зокрема, відповідачів, які належать до спадкоємців та прийняли спадщину після смерті батька та дідуся, так як проживали з ним на день смерті. Отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, яке в подальшому рішенням суду суло скасовано. Відповідач ОСОБА_2 , також скористалась своїм право на спадкове майно, звернулась до нотаріуса із відповідною заявою та отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, розмір частки становить 4/6 спадкового майна. Заповіт чинний та ніким не скасований. Відповідач ОСОБА_1 , також скористалась своїм право на спадкове майно, звернулась до нотаріуса із відповідною заявою та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, розмір частки становить 1/6 спадкового майна. Судом встановлено, що відповідачі фактично спадщину прийняли, оскільки постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, про відмову від спадщини не заявили. Жодною стороною по справі заповіт від 27.03.2000 не оскаржений. Враховуючи те, що згідно заповіту, посвідченого Стрілківською сільською радою 27.03.2000 року за №11 - спадкоємцем всього майна ОСОБА_6 є його онука ОСОБА_5 , та згідно Порядку вчинення нотаріальних дій, державним нотаріусом було проведено всі необхідні дії, щодо реєстрації такого права, відповідач ОСОБА_1 , також скористалась своїм правом щодо спадкового майна, таким чином, судом не встановлено порушення права позивача ОСОБА_4 , як спадкоємця першої черги за законом, оскільки його обов?язкова частка в розмірі 1/6 залишилась відкритою.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції обставинам, що мають значення та вимогам закону не відповідають, обставини які суд вважав встановленими не доведені, а тому рішення суду підлягає скасуванню.

Позивач ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , Стрийської державної нотаріальної контори, у якому просив:

?визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 15 лютого 2019 року у спадковій справі № 590/2014 рік, зареєстроване в реєстрі за №498, на 4/6 частки земельної частки (паю) у землі, яка перебуває у колективній власності ССГ «Прикарпаття», розміром 1,27 в умовних кадастрових га без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), вартістю 6846,19 грн., посвідчене державним нотаріусом Стрийської державної нотаріальної контори Костур Уляною Тарасівною та видане ОСОБА_2 , після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 .

В обґрунтування позову зазначив, що 22 травня 2019 року позивач звернувся до Стрийської державної нотаріальної контори із заявою, в якій просив видати йому свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . 24 травня 2019 року Стрийська державна нотаріальна контора своїм листом за №1410/02-14 повідомила його про, те, що рішенням Стрийського міськрайонного суду від 07.09.2019 року справа № 456/428/18 було визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видано позивачу 13.11.2014 року за №3599 після смерті ОСОБА_6 на земельну частку (пай) розміром 1.27 ум.кад.га на території Стрілківської сільської ради в колективній власності ССГ «Прикарпаття». Оскільки вказане свідоцтво було визнано повністю недійсним, то визначення кола спадкоємців починається спочатку. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, зазначені в заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини, право на спадщину одержують особи, визначених у статтях 1261 - 1265 ЦК України. Згідно заповіту, посвідченого Стрілківською сільською радою 27.03.2000 року за № 11 - спадкоємцем всього майна ОСОБА_6 є його онука ОСОБА_5 . Згідно п. 3.21 Порядку вчинення нотаріальних дій, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, згідно п. 3.22. доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути відмітка у паспорті такого спадкоємця про реєстрацію його місця проживання зі спадкодавцем. Відмітка в паспорті ОСОБА_2 про те, що місце її реєстрації: АДРЕСА_1 . З довідки Стрілківської ради вбачається, що померлий ОСОБА_6 проживав в АДРЕСА_1 . Згідно ст. 1241 Цивільного кодексу України Малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Спадкоємцями до обов`язкової частки є позивач та її сестра ОСОБА_1 . Перевіривши всі ці факти державним нотаріусом Стрийської ДНК 15.02.2019 року за № 498 видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 4/6 частки спадкового майна - земельну частку (пай) розміром 1,27 ум.кад.га на території Стрілківської сільської ради в колективній власності ССГ «Прикарпаття» гр. ОСОБА_2 , за законом за №500 на обов`язкову частку в розмірі 1/6 - гр. ОСОБА_1 . Зважаючи на наведене, обов`язкова частка позивача в розмірі 1/6 залишилася відкритою і тільки на неї може бути видати свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане Стрийською державною нотаріальною конторою 15 лютого 2019 року у спадковій справі № 590/2014 рік, зареєстроване в реєстрі за №498, згідно якого ОСОБА_2 успадкувала 4/6 частки спадкового майна, яке складається із земельної частки (паю) у землі, яка перебуває у колективній власності ССГ «Прикарпаття», розміром 1,27 в умовних кадастрових га без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), є недійсним, оскільки суперечить вимогам закону. Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області (суддя Пак В.М.) від 03 лютого 2016 року у справі № 456/2381/15-ц за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_5 до ОСОБА_4 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача, Державного нотаріуса Стрийської державної нотаріальної контори про визнання незаконним права відповідача на спадщину за законом та скасування свідоцтва про право на спадщину та зобов`язання видати свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_2 , залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 23 червня 2016 року, в позові ОСОБА_1 відмовлено. В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в інтересах ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 про визнання незаконним права ОСОБА_4 на спадщину за законом та скасування свідоцтва про право на спадщину №3599 від 13 листопада 2014 року, виданим на його ім`я Державним нотаріусом Стрийської державної нотаріальної контори на земельну ділянку (пай) у землі, розміром 1,27 га, яка перебуває у колективній власності ССГ «Прикарпаття» в с. Бережниця Стрийського району Львівської області, а також про зобов`язання державного нотаріуса Стрийської державної нотаріальної контори видати свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку (пай) у землі розміром 1,27 га., яка перебуває у колективній власності ССГ «Прикарпаття», на ОСОБА_2 , що значиться прописаною в житловому будинку АДРЕСА_1 відмовлено за недоведеністю позовних вимог. Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 03 лютого 2016 року у справі № 456/2381/15-ц і ухвалою апеляційного суду Львівської області від 23 червня 2016 року у справі № 456/2381/15 встановлено, що ОСОБА_5 не прийняла спадщину свого діда ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки на час його смерті разом з ним постійно не проживала, у встановлений законом строк до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини не подала. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області (суддя Ковалишин Н.І.) від 15 березня 2018 року у справі № 456/428/18 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , третьої особи державного нотаріуса Стрийської державної нотаріальної контори Головного управління юстиції у Львівській області про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом задоволено заяву ОСОБА_2 про відмову від позову, закрито провадження в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , третьої особи державного нотаріуса Стрийської державної нотаріальної контори Головного управління юстиції у Львівській області про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом. Вищенаведені обставини підтверджуються документами, копії яких додаються. Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 03 лютого 2016 року у справі № 456/2381/15-ц і ухвалою апеляційного суду Львівської області від 23 червня 2016 року у справі №456/2381/15 встановлено, що згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Бережниця Стрийського району Львівської області. Згідно заповіту, посвідченого 27.03.2000 року секретарем Стрілківської сільської ради Стрийського району Львівської області, ОСОБА_6 належний йому житловий будинок та все майно, що знаходиться в селі Бережниця Стрийського району Львівської області, заповів своїй внучці ОСОБА_7 , яка проживає там же. Відповідно до сертифікату серії ЛВ №064227, виданого 18.04.1996 року Стрийською районною державною адміністрацією, ОСОБА_6 належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності ССГ «Прикарпаття», розміром 1,27 га умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). У даному сертифікаті зазначено, що право на земельну частку (пай) може бути об`єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. З матеріалів спадкової справи №590/2014 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 вбачається, що ОСОБА_2 у встановлений законом строк до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини не подала. Також ОСОБА_2 не надано доказів того, що вона зверталася до суду із позовом про визначення їй додаткового строку для подання нею заяви про прийняття спадщини. Враховуючи те, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними, державний нотаріус Стрийської державної нотаріальної контори, видавши на ім`я відповідача ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_6 на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності ССГ «Прикарпаття», розміром 1,27 в умовних кадастрових га без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), тобто на 4/6 частки спадкового майна, яке підлягало спадкуванню за законом, протиправно позбавив позивача на належну йому частину в спадковому майні, яку він прийняв відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України. Отже, враховуючи вищевикладене, і те, що під час видачі свідоцтва про право на спадщину відповідачу ОСОБА_2 порушено права та інтереси позивача, як спадкоємця померлого за законом, вказує, що свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 15 лютого 2019 року у спадковій справі № 590/2014 рік, зареєстроване в реєстрі за № 498, є недійсним.

Як вбачається з матеріалів справи, листом Стрийської державної нотаріальної контори №1410/02-14 від 24.05.2019, державний нотаріус Костур У.Т. надала відповідь ОСОБА_4 на його заяву №879 від 22.05.2019 року про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 , 1923 р.н., якому повідомила, що рішенням Стрийського міськрайонного суду від 07.09.2018 року справа №456/428/18 було визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видано позивачу 13.11.2014 року за № 3599 після смерті ОСОБА_6 на земельну частку (пай) розміром 1,27 ум.кад.га на території Стрілківської сільської ради в колективній власності ССГ «Прикарпаття». Оскільки вказане свідоцтво було визнано повністю недійсним, то визначення кола спадкоємців починається спочатку. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, зазначені в заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним , неприйняття спадщини, право на спадщину одержують особи, визначених у статтях 1261-1265 ЦК України. Згідно заповіту, посвідченого Стрілківською сільською радою 27.03.2000 року за № 11 - спадкоємцем всього майна ОСОБА_6 є його онука ОСОБА_5 . Згідно п. 3.21 Порядку вчинення нотаріальних дій , спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, згідно п. 3.22. доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути відмітка у паспорті такого спадкоємця про реєстрацію його місця проживання зі спадкодавцем. Відмітка в паспорті ОСОБА_2 про те, що місце її реєстрації : АДРЕСА_1 . З довідки Стрілківської ради вбачається, що померлий ОСОБА_6 проживав в АДРЕСА_1 . Згідно ст. 1241 Цивільного кодексу України Малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Спадкоємцями до обов`язкової частки є позивач та відповідач - сестра ОСОБА_1 . Перевіривши всі ці факти державним нотаріусом Стрийської ДНК 15.02.2019 року за № 498 видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 4/6 частки спадкового майна - земельну частку (пай) розміром 1,27 ум.кад.га на території Стрілківської сільської ради в колективній власності ССГ «Прикарпаття» гр. ОСОБА_2 , за законом за №500 на обов`язкову частку в розмірі 1/6 - гр. ОСОБА_1 . Обов`язкова частка позивача в розмірі 1/6 залишилася відкритою і тільки на неї може видати свідоцтво про право на спадщину.

Згідно свідоцтва на спадщину за заповітом від 15.02.2019 року, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна ОСОБА_6 , 1923 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його онука ОСОБА_2 , яка спадкує 4/6 частки спадкового майна. Спадщина, на яву в указаній частці видано це свідоцтво, складається з: земельної частки (паю) у землі, яка перебуває у колективній власності ССГ «Прикарпаття», розміром 1,27 в умовних кадастрових га без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).

Проте, як вбачається з матеріалів справи, рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 03 лютого 2016 року у справі №456/2381/15-ц за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_5 до ОСОБА_4 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Державного нотаріуса Стрийської державної нотаріальної контори про визнання незаконним права відповідача на спадщину за законом та скасування свідоцтва про право на спадщину та зобов`язання видати свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в інтересах ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 про визнання незаконним права ОСОБА_4 на спадщину за законом та скасування свідоцтва про право на спадщину №3599 від 13 листопада 2014 року, виданим на його ім`я Державним нотаріусом Стрийської державної нотаріальної контори на земельну ділянку (пай) у землі, розміром 1,27 га, яка перебуває у колективній власності ССГ «Прикарпаття» в с. Бережниця Стрийського району Львівської області, а також про зобов`язання державного нотаріуса Стрийської державної нотаріальної контори видати свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку (пай) у землі розміром 1,27 га., яка перебуває у колективній власності ССГ «Прикарпаття», на ОСОБА_2 , що значиться прописаною в житловому будинку АДРЕСА_1 відмовлено за недоведеністю позовних вимог.

Вказаним рішенням встановлено таке:

«…сторони по справі є рідними братом та сестрою. Позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 звернулася до суду з даною позовною заявою в інтересах своєї дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка 26 жовтня 2012 року зареєструвала шлюб з громадянином Росії ОСОБА_8 в Черемушкінському відділі ЗАГС Управління ЗАГС Москви та з цього часу проживає, зі слів представника позивача, її матері, ОСОБА_1 разом з чоловіком, працює головним бухгалтером іноземної фірми, хоча значиться прописаною в батьківському будинку с. Бережниця Стрийського району Львівської області та являється громадянином України. Покази представника позивача підтверджені копією свідоцтва про шлюб та копією паспорта її дочки.

Долученою до справи копією заповіту від 27 березня 2000 року, яким ОСОБА_6 розпоряджався своїм майном на випадок своєї смерті, належний йому житловий будинок та все майно, що знаходиться в с. Бережниця Стрийського району Львівської області заповів своїй внучці ОСОБА_7 .

Копією свідоцтва про смерть спадкодавця ОСОБА_6 доведено, що він помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 90 років. А.с.11. Однак, за три роки до смерті спадкоємець ОСОБА_7 , на підставі рішення виконкому Стрілківської сільської ради від 14 жовтня 2010 року набуває право власності на будинок АДРЕСА_1 з 08.02. 2011 року не на підставі заповіту на який покликається представник позивача ОСОБА_1 , а з інших підстав, тому покликання представника позивача про те, що її дочка набула права власності на будинок по спадковому праву не заслуговує до уваги, а тому повинна мати право і на земельну ділянку 1,27 умовних кадастрових га., яка перебуває у колективній власності ССГ «Прикарпаття» не грунтується на вимогах закону, оскільки ОСОБА_9 не прийняла спадщину, на момент смерті спадкодавця дідуся ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за місцем прописки в с. Бережниця Стрийського району не проживала, оскільки після одруження 26.10.2012 року з громадянином Росії з показів її матері перейшла проживати до чоловіка, а тому і не зверталася особисто до нотаріальної контори протягом 6-ти місяців з часу відкриття спадщини в порушення вимог ст. 1268, 1269 ЦК України не подав заву про прийняття спадщини. Вимога ст. 1269 ч.2 ЦК України також залишилася не виконаною, оскільки спадкоємець ОСОБА_9 особисто не подала заяву про прийняття спадщини, оскільки доручила це зробити своїй матері, позивачці по справі ОСОБА_1 , яка ствердила суду, що дочка не мала часу звернутися з такою заявою особисто, бо не проживала з часу одруження за місцем прописки. Однак подача заяви мамою спадкоємця законом не передбачено та не породжує правових наслідків та не може бути реалізована.

Відповідно п. 8. Постанови КМУ від 11 травня 2011 року № 491 «Про затвердження Порядку державної реєстрації заповітів і спадкових договорів у Спадковому реєстрі» Посадові особи органів місцевого самоврядування вносять до Спадкового реєстру відомості про посвідчені заповіти шляхом подання державному підприємству, яке належить до сфери управління Мін`юсту, або його філіям заяв про реєстрацію.

Однак, секретарем виконавчого комітету Стрілківської сільської ради такого зроблено не було, що і стало підставою видачі нотаріусом свідоцтва про право на спадщину за законом відповідачу, що є спадкоємцем першої черги.

Отже, судом встановлено, що довірителька позивачки особисто не зверталась до Державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та не повідомила нотаріуса про наявність заповіту та Державний нотаріус після звернення відповідача в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини провела всі необхідні перевірки у спадковому реєстрі та в ньому інформація щодо вказаного заповіту була відсутня, а тому нею було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на законних підставах.

Оскільки, ОСОБА_5 позовної заяви не підписувала, в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини не зверталась, на неодноразову вимогу в судове засідання не прибула, а тому перевірити волю спадкоємиці про те, що вона бажає оформити спадщину не представилось можливим, оскільки вона навіть не побажала підписати позовні вимоги, а також з травня 2015 року не з`явилася до суду, що свідчить про її ставлення до вказаного спадкового майна, яке оспорює від її імені її мама ОСОБА_1 ».

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 23 червня 2016 року рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 03 лютого 2016 року залишено без змін.

Вказаною ухвалою встановлено таке:

«З матеріалів справи вбачається, що 26 жовтня 2012 року в Черемушкінському відділі ЗАЦС Управління ЗАЦС Москви ОСОБА_2 зареєструвала шлюб із ОСОБА_8 . Після укладення шлюбу їй присвоєно прізвище ОСОБА_2 .

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 08.02.2011 року ОСОБА_7 належить житловий будинок АДРЕСА_1 на підставі рішення виконкому Стрілківської сільської ради від 14.10.2010 року №38.

В судовому засіданні встановлено, що даний будинок раніше перебував у власності ОСОБА_6 .

Районним судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Бережниця Стрийського району Львівської області.

Згідно заповіту, посвідченого 27.03.2000 року секретарем Стрілківської сільської ради Стрийського району Львівської області, ОСОБА_6 належний йому житловий будинок та все майно, що знаходиться в селі Бережниця Стрийського району Львівської області, заповів своїй внучці ОСОБА_7 , яка проживає там же.

Відповідно до сертифікату серії ЛВ №064227, виданого 18.04.1996 року Стрийською районною державною адміністрацією, ОСОБА_6 належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності ССГ «Прикарпаття», розміром 1,27 га умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). У даному сертифікаті зазначено, що право на земельну частку (пай) може бути об`єктом купівлі - продажу, дарування, міни, успадкування, застави (а.с.40).

Із свідоцтва про право на спадщину за законом від 13 листопада 2014 року, зареєстрованого в реєстрі за №3599, вбачається, що воно видане Державним нотаріусом Стрийської державної нотаріальної контори Ковальському Петру Якимовичу, який є сином ОСОБА_6 , на земельну частку(пай) у землі, яка перебуває у колективній власності ССГ «Прикарпаття», розміром 1,27 га умовних кадастрових га без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), вартістю 4567,94 грн.

З матеріалів спадкової справи №590/2014 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 вбачається, що позивач у встановлений законом строк до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини не подала. Також, ОСОБА_2 не надано доказів того, що вона зверталася до суду із позовом про визначення їй додаткового строку для подання нею заяви про прийняття спадщини.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що оскільки позивачем відповідно до вимог ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України на підставі належних та допустимих доказів не доведено того, що відповідачем порушено будь-які її права та охоронювані законом інтереси, то правильним є висновок районного суду про відсутність правових підстав для задоволення її позовних вимог».

Вказане рішення суду набрало законної сили, не скасоване та не змінене.

Окрім цього, рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 07 вересня 2018 року у справі №456/4218/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа - державний нотаріус Стрийської державної нотаріальної контори Головного управління юстиції у Львівській області про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом позов задоволено. Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 13.11.2014 року, зареєстроване в реєстрі за № 3599, на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності ССГ «Прикарпаття», розміром 1,27 в умовних кадастрових га без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), вартістю 4567,94 грн., посвідчене державним нотаріусом Стрийської державної нотаріальної контори Костур Уляною Тарасівною та видане ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , (82461, Львівська область, Стрийський район, с. Бережниця; РНОКПП НОМЕР_1 ), після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 .

Вказаним рішенням встановлено таке:

«Судом встановлено, що позивачка є рідною сестрою відповідача, а ОСОБА_6 , який відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 12.05.2014 року помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , був їх батьком.

З матеріалів спадкової справи № 590/2014 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 вбачається, що згідно з довідкою № 818 від 15.06.2016 року, виданою виконавчим комітетом Стрілківської сільської ради Стрийського району Львівської області, ОСОБА_1 була зареєстрована та проживала по АДРЕСА_1 разом з батьком ОСОБА_6 до дня його смерті.

Відповідно до заповіту від 27.03.2000 року, посвідченого секретарем виконкому Стрілківської сільської ради Сорокою Г.М., ОСОБА_6 заповів належний йому житловий будинок та все майно, що знаходиться в с. Бережниця Стрийського району Львівської області своїй онуці ОСОБА_7 .

Даний заповіт був внесений до Спадкового реєстру 23.11.2016 року за № 59851381, про що свідчить витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 45884077 від 23.11.2016 року.

Відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛВ № 064227 від 18.04.1996 року ОСОБА_6 належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності ССГ «Прикарпаття» розміром 1,27 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).

Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом від 13.11.2014 року, виданого державним нотаріусом Стрийської державної нотаріальної контори Костур У.Т., спадкоємцем майна ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: земельної частки (паю) у землі, яка перебуває у колективній власності ССГ «Прикарпаття» розміром 1,27 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), є його син ОСОБА_4 (спадкова справа № 590/2014 рік).

Стрийською державною нотаріальною конторою 31.10.2014 року було проведено перевірки в Спадковому реєстрі про наявність чи відсутність спадкових справ та виданих свідоцтв про право на спадщину (№ інформаційної довідки 38776601) та наявність чи відсутність заповітів/спадкових договорів (№ інформаційної довідки 38776601), згідно з якими інформація була відсутня. Після спливу піврічного терміну 13.11.2014 року за №3599 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності ССГ «Прикарпаття» розміром 1,27 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на ім`я ОСОБА_4 .

Як вбачається з листа Стрийської державної нотаріальної контори № 1763/02-14 від 17.08.2017 року, державний нотаріус Костур У.Т. зверталася до ОСОБА_4 з проханням повернути помилково видане свідоцтво про право на спадщину за законом на всю частку спадкового майна для внесення до нього змін, оскільки при його видачі не було враховано спадкоємця ОСОБА_1 , яка фактично прийняла спадщину, так як проживала з померлим на день смерті, та спадкоємця за заповітом, посвідченим Стрілківською сільською радою 27.03.2000 року, ОСОБА_5 , про наявність яких ОСОБА_4 не повідомив нотаріуса.

З долученого до матеріалів справи листа № 2151/02-14 від 27.10.2017 року, наданого Стрийською державною нотаріальною конторою, ОСОБА_4 добровільно свідоцтвом про право на спадщину за законом від 13.11.2014 року не повернув.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи ОСОБА_6 був батьком позивачки ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_4 .

Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме: на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності ССГ «Прикарпаття» розміром 1,27 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).

31 жовтня 2014 року відповідач ОСОБА_4 звернувся до Стрийської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину, однак не повідомив нотаріуса про наявність інших спадкоємців, зокрема, позивачки ОСОБА_1 , яка належить до спадкоємців першої черги за законом та прийняла спадщину після смерті батька ОСОБА_6 , так як проживала з ним на день смерті.

Крім цього, 31.10.2014 року Стрийською державною нотаріальною конторою було проведено перевірки в Спадковому реєстрі про наявність чи відсутність спадкових справ та виданих свідоцтв про право на спадщину (№ інформаційної довідки 38776601) та наявність чи відсутність заповітів/спадкових договорів (№ інформаційної довідки 38776601), згідно з якими інформація була відсутня, так як заповіт, складений ОСОБА_6 на користь онуки ОСОБА_5 , був внесений до Спадкового реєстру 23.11.2016 року за № 59851381, про що свідчить витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 45884077 від 23.11.2016 року.

Після спливу піврічного терміну 13.11.2014 року за № 3599 Стрийською державною нотаріальною конторою відповідачу ОСОБА_4 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності ССГ «Прикарпаття» розміром 1,27 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), тобто на всю частку спадкового майна.

Таким чином, при видачі 13.11.2014 року свідоцтва про право на спадщину за законом на всю частку спадкового майна державним нотаріусом не було враховано інших спадкоємців, а саме: спадкоємця за законом ОСОБА_1 , яка фактично спадщину прийняла, так як проживала з померлим на день смерті, про що свідчить довідка виконкому Стрілківської сільської ради № 818 від 15.06.2016 року.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 фактично спадщину прийняла, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, про відмову від спадщини не заявила.

Враховуючи те, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними, державний нотаріус Стрийської державної нотаріальної контори, видавши на ім`я відповідача ОСОБА_4 свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_6 на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності ССГ «Прикарпаття», розміром 1,27 в умовних кадастрових га без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), тобто на все спадкове майно, яке підлягало спадкуванню за законом, протиправно позбавив позивачку ОСОБА_1 на належну їй частину в спадковому майні, яку вона прийняла відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Таким чином, судом встановлено порушення прав позивачки ОСОБА_1 як спадкоємця першої черги за законом, яке підлягає захисту, а тому свідоцтво про право на спадщину за законом від 13.11.2014 року, зареєстроване в реєстрі за № 3599, на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності ССГ «Прикарпаття», розміром 1,27 в умовних кадастрових га без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), вартістю 4567,94 грн., посвідчене державним нотаріусом Стрийської державної нотаріальної контори Костур У.Т. та видане відповідачу ОСОБА_4 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 , слід визнати недійсним».

Вказані рішення набрали законної сили, є чинними на даний час та є преюдиційними для даної справи у спорі між тими ж сторонами про схожі права та інтереси сторін.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відтак, вказаними вище судовими рішеннями встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 у встановлений законом строк до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини не подала та така не подала доказів, що вона зверталася до суду із позовом про визначення їй додаткового строку для подання нею заяви про прийняття спадщини, спадщину також не прийняла і фактично оскільки із спадкодавцем разом не проживала, тобто спадщини не прийняла. Нотаріус же не вправі була брати до увагу реєстрацію місця проживання відповідачки ОСОБА_2 , як доказ на встановлення факту її постійного проживання із спадкодавцем на час смерті, зважаючи на існування рішення суду, що набрало законної сили, яким встановлено протилежне.

Зважаючи на вказане, ОСОБА_2 не прийняла спадщину у визначений законом строк та нотаріус не вправі була видавати їй будь-яке свідоцтво про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 .

Відтак, державним нотаріусом помилково видано ОСОБА_2 оспорюване свідоцтво про право на спадщину за заповітом та таке підлягало скасуванню.

Зважаючи на вказане, у суду не було підстав для відмови в задоволенні позову.

Враховуючи вказане, апеляційну скаргу слідзадовольнити, визнавши її доводи обґрунтованими. Рішення ж Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 2 березня 2021 року слід скасувати та ухвалити у справі нове рішення про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 02 березня 2021 року - скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , Стрийської державної нотаріальної контори про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом - задовольнити.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 15 лютого 2019 року у спадковій справі № 590/2014 рік, зареєстроване в реєстрі за №498, на 4/6 частки земельної частки (паю) у землі, яка перебуває у колективній власності ССГ «Прикарпаття», розміром 1,27 в умовних кадастрових га без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), вартістю 6846,19 грн., посвідчене державним нотаріусом Стрийської державної нотаріальної контори Костур Уляною Тарасівною та видане ОСОБА_2 , після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 07 червня 2022 року.

Головуючий: Я.А. Левик

Судді: Р.В. Савуляк

М.М. Шандра