ЄУН №337/298/22
Провадження № 2/337/815/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2022 року м. Запоріжжя

Хортицький районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді Бредуна Д.С., при секретарі Сакоян О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг (централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води),

ВСТАНОВИВ:

14 січня 2022 року Концерн «МТМ» в особі представника за довіреністю Прокоп`євої Т.О. звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути зі ОСОБА_1 на користь концерну заборгованість з оплати послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 01.11.2015 року по 31.10.2021 року в розмірі 19 849,70 грн., а також - судовий збір у розмірі 2 270,00 грн.

В обґрунтування позову вказала про те, що, не зважаючи на відсутність письмово укладеного договору між відповідачем та концерном, останній здійснював та продовжує надавати за адресою місця проживання відповідача: АДРЕСА_1 , - послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, які ним споживаються без будь-яких заперечень щодо їхньої якості. У зв`язку з цим позивач вважає, що між ним та відповідачем склалися фактичні договірні відносини, проте ОСОБА_1 неналежним чином виконує зобов`язання з оплати наданих послуг, у зв`язку з чим утворилася вказана заборгованість.

До позовної заяви представником позивача додано клопотання про розгляд справи за її відсутності та задоволення позову в повному обсязі. Проти заочного розгляду не заперечує.

Ухвалою судді від 19 січня 2022 року відкрито спрощене провадження у справі, яку призначено до розгляду з повідомленням (викликом) сторін.

06 червня 2022 року відповідач ОСОБА_1 надав суду заяву, за змістом якої наполягає на застосуванні у справі строку позовної давності. В іншій частині визнає позов в повному обсязі, просить стягнути з нього 50% судового збору. Розгляд справи просить провести без його участі.

Таким чином, неявка учасників, з урахуванням наданих ними заяв і доказів, не перешкоджає суду вирішити спір по суті.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Як вбачається з позовної заяви та доданих до неї матеріалів, у період з 01.11.2015 року по 31.10.2021 року Концерном «МТМ» були надані, а відповідачем за вказаною адресою - спожиті послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води (підігріву питної води) без будь-яких зауважень щодо їхньої якості.

У відповідності до п.5 ч.3 ст.20, п.5 ч.2 ст.7 Законів України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV від 24.06.2004 та №2189-VIII від 09.11.2017 відповідно (далі - Закони України №1875-IV, №2189-VIII) споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Згідно ст.ст. 67, 68 ЖК України,п.10 ч.1 ст.7 Закону України №417-VIII«Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» наймачі (власники)/співвласники квартир зобов`язані своєчасно вносити плату за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інше) за затвердженими в установленому порядку тарифами.

За змістом ч.1 ст. 9 Закону України№2189-VIIIспоживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. При цьому, споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Згідно п.18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ №630 від 21 липня 2005 року, плата за надані послуги вноситься щомісяця, не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Проте, як зазначено позивачем у позові і що визнано відповідачем, зобов`язання зі сплати спожитих послуг останній належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на 29.12.2021 року утворилася заборгованість у розмірі 19 849,70 грн., що підтверджується відповідними довідкою та розрахунком.

У відповідності до ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином та у встановлені строки відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Положеннями ст.ст. 610, 611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Таким чином, виходячи з наведених вимог законодавства, враховуючи та аналізуючи надані докази, суд приходить до висновку, що відповідач, належним чином не виконуючи зобов`язання споживача зі сплати спожитих житлово-комунальних послуг, порушив встановлений законом строк і порядок їх оплати, у зв`язку з чим позовні вимоги позивача є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Водночас, відповідач ОСОБА_1 надав суду заяву про застосування позовної давності.

Європейський суд з прав людини юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), вказав, що інститут позовної давності є спільною рисою правових систем Держав - учасниць і має на меті гарантувати: юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, спростувати які може виявитися нелегким завданням, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що які відбули у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із спливом часу (STUBBINGS AND OTHERS v. THE UNITED KINGDOM, № 22083/93, № 22095/93, § 51, ЄСПЛ, від 22 жовтня 1996 року; ZOLOTAS v. GREECE (No. 2), № 66610/09, § 43, ЄСПЛ, від 29 січня 2013 року).

Також Європейський суд з прав людини наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення.

У відповідності до ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно положень ч.ч.1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Позовна давність до вимог, сплата яких здійснюється щомісячними платежами, вираховується окремо щодо кожного з платежів.

Відповідно до ч.ч.3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Вирішуючи питання про переривання строку позовної давності, суд виходить з такого.

Відповідно до ч.1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, в силу ч.3 ст. 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

Відповідач ОСОБА_1 наполягає, що здійснював оплату поточних нарахувань комунальних послуг. Наближеність розміру його платежів до суми нарахування за місяць, підтверджує обґрунтованість такого посилання.

Отже наявність випадків переривання строку позовної давності щодо кожного з платежів за спірний період стороною позивача не доведено. Крім того суду документально не підтверджено здійснення платежів саме відповідачем ОСОБА_1 .

Також стороною позивача не наведено доказів поважності пропуску строку звернення до суду з позовом щодо частини позовних вимог - з листопада 2015 року по лютий 2017 року.

Згідно п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, але лише в межах строку загальної позовної давності - з березня 2017 року з огляду на дату звернення до суду з позовом, та введенні в березні 2020 року карантину з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби COVID-19, за вирахуванням платежів, здійснених відповідачем в цей період, про що зазначав відповідач ОСОБА_1 і що підтверджується наданим суду розрахунком заборгованості. Так, загальна сума нарахувань за надані протягом зазначеного періоду позивачем послуги з урахуванням субсидій становить 20945,37 гривень, сума сплачена відповідачем - 3482,33 гривень отже стягненню підлягає різниця в розмірі 17463,04 гривень.

Судові витрати, що понесені та документально підтверджені позивачем: 2 270 гривень судового збору, відповідно до вимог ч.1 ст. 142 ЦПК України підлягають наступному розподіленню: 50 відсотків судового збору, що становить 1135 гривень, підлягають поверненню позивачу з державного бюджету, решта (1135 гривень) - стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 89, 141, 229, 247, 263, 264, 280, 354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги - задовольнити частково.

Стягнути з відповідача ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 - на користьконцерну «Міські теплові мережі» (; 69091, м. Запоріжжя, бульв. Гвардійський, буд. 137):

-заборгованістьз оплати послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період 01.03.2017 року по 31.10.2021 року у розмірі 17463,04 гривні (сімнадцять тисяч чотириста шістдесят три гривні 04 коп.);

-судовий збір у розмірі 1135 гривень (одну тисячу сто тридцять п`ять гривень 00 коп.).

Повернути з державного бюджету концерну «Міські теплові мережі» (код ЄДРПОУ) витрати зі сплати судового збору в розмірі 1135 гривень (одну тисячу сто тридцять п`ять гривень 00 коп.), сплаченого згідно платіжного доручення №21171 від 17.12.2021 року, оригінал якого знаходиться в матеріалах цивільної справи ЄУН №337/298/22.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Д.С. Бредун