Справа № 569/472/22
УХВАЛА

28 січня 2022 року

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області Тимощук О.Я., розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Великомежиріцька територіальна громада про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

12 січня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області з заявою про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

В обгрунтування вимог вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_2 . Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить: квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . За життя її чоловік ОСОБА_2 заповіт не складав. Вважає, що фактично прийняла спадщину, оскільки проживала з чоловіком на час відкриття спадщини та вела з ним спільне господарство. Однак у встановлений законом строк вона не звернулася до нотаріальної контори за отриманням свідоцтва про право на спадщину. Встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини їй необхідно для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка та для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Просить суд встановити факт постійного проживання разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 в квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вивчивши матеріали заяви, вважаю, що у відкритті провадження слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України).

Порядок розгляду судом справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення закріплений у розділі ІV ЦПК України.

На підставі Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 Про встановлення фактів, що мають юридичне значення від 31.03.1995 року постановлено звернути увагу судів на те, що відповідно до статей 255, 271 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:

- згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

- чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;

- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

- встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно ч. 6 ст. 294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети ні.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний.

Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Верховний Суд у постанові від 15.04.2020 року по справі № 302/991/19 (провадження №1-1128св20) вказав, що визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне. Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у кожній справі після її порушення суддя зобов`язаний з`ясувати, які фізичні особи і організації можуть бути заінтересовані у вирішенні даної справи і підлягають виклику в судове засідання, в необхідних випадках запропонувати заявникові та заінтересованим особам подати додаткові докази на підтвердження заявлених вимог чи заперечень проти них.

Тобто, критерієм наявності спору про право у справах окремого провадження є сама можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок встановлення певного факту навіть за відсутності заперечень таких осіб.

З точки зору закону під спором про право у справах окремого провадження розуміється конфлікт інтересів заявника та хоча б однієї із заінтересованих осіб внаслідок заперечення такої особи проти задоволення заяви про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів або неоспорюваних прав, а також можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок задоволення відповідної заяви.

Відповідно до ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито закриває провадження у ній, і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Судом встановлено, що метою звернення ОСОБА_1 до суду із даною заявою про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З заяви вбачається, що встановлення відповідного факту є необхідним для оформлення спадкових прав.

Виходячи з вищевикладеного, оскільки після смерті ОСОБА_2 право на спадкування заявляє спадкоємць за законом, однак, останньою пропущено строк подання заяви про прийняття спадщини встановлений 1270 ЦК України, а також не підтверджено факт постійного спільного проживання її з померлим та те, що встановлення факту спільного проживання на час відкриття спадщини із спадкодавцем заявнику потрібно з метою отримання права на спадщину, суд дійшов висновку, що такий спір може вирішуватися лише в порядку позовного провадження, тобто пов`язується із наступним вирішенням спору про право встановлення зазначеного факту, вважаю, що у відкритті провадження слід відмовити у відповідності до правил ч. 4 ст. 315 ЦПК України.

Керуючись ст. 293, 315, 354 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Великомежиріцька територіальна громада про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Роз`яснити заявнику право звернення до суду за вирішенням спору в порядку позовного провадження.

Копію ухвали направити Заявнику.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Рівненського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя Рівненського

міського суду О.Я. Тимощук