справа № 462/2149/22
УХВАЛА

07 червня 2022 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Палюх Н.М., розглянувши матеріали заяви Львівського міського комунального підприємства "Львівводоканал" про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по оплаті за послуги водопостачання та водовідведення,

в с т а н о в и в :

ЛМКП "Львівводоканал" звернулося до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по оплаті за послуги водопостачання та водовідведення в розмірі 3335 грн. 45 коп. за період з квітня 2019 по квітень 2022.

Відповідно до ч. 2 ст. 167 ЦПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Пунктом 5 ч.1 ст.165 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

Згідно із ч.2 ст. 165 ЦПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Статтею 256 ЦК України встановлено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Строк загальної позовної давності, передбачений ст. 257 ЦК України, встановлений тривалістю у три роки.

Пунктом 9 Постанови Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011 року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» передбачено, що питання наявності спору про право вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити якщо із поданих документів вбачається пропуск позовної давності, оскільки така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні.

ЦПК України не передбачає можливості часткового задоволення заяви про видачу судового наказу, оскільки він видається лише за умови безспірності вимог.

З матеріалів заяви про видачу судового наказу вбачається, що заявником 17.05.2022 заявлено вимогу про стягнення заборгованості по оплаті за послуги водопостачання та водовідведення в розмірі 3335 грн. 45 коп. за період з квітня 2019 по квітень 2022.

З поданих заявником відомостей про нарахування та оплату послуг водопостачання та водовідведення у розмірі 3335 грн. 45 коп. за період з квітня 2019 по квітень 2022мешканці ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 вбачається, що станом на 01.04.2019 існувала заборгованість в розмірі 1094,20 грн., станом на квітень 2022 існує заборгованість в розмірі 3335 грн. 45 коп. та що боржником за період з квітня 2019 по квітень 2022оплати не проводились.

З наведеного вбачається, що стягувач звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу поза межами строків позовної давності.

Виходячи з наведеного, вважаю, що у видачі судового наказу за заявою Львівського міського комунального підприємства "Львівводоканал" про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по оплаті за послуги водопостачання та водовідведення у розмірі 3335 грн. 45 коп. за період з квітня 2019 по квітень 2022,слід відмовити.

При цьому, суд роз`яснює заявнику наслідки відмови у видачі судового наказу. А саме, згідно з ч.2 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Згідно з ч.2 ст. 164 ЦПК України, у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Тому, відповідно до ч.2 ст. 164 ЦПК України, внесена сума судового збору стягувачу ЛМКП "Львівводоканал" не повертається.

Керуючись ст.ст.163- 166, 258-261 ЦПК України,

постановив:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Львівського міського комунального підприємства "Львівводоканал" про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по оплаті за послуги водопостачання та водовідведення у розмірі 3335 грн. 45 коп.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана учасниками справи протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до вимог ЦПК України апеляційна скарга подається учасниками справи до Львівського апеляційного суду.

Суддя: