КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/4202/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Білич І.М., Коцюрби О.П.,

за участю секретаря судового засідання Куркіної І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Тути Інни Вікторівни в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 03 листопада 2021 року про забезпечення позову у складі судді Журибеди О.М.,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Служба у справах дітей по Холодногірському району Департаменту служби у справах дітей Харківської міської ради, Білогородська сільська рада Бучанського району Київської області про визначення місця проживання дітей, зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Білогородська сільська рада Бучанського району Київської області, Баришівська сільська рада Броварського району Київської області, Служба у справах дітей по Холодногірському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про визначення місця проживання дітей, -

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2021 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Служба у справах дітей по Холодногірському району Департаменту служби у справах дітей Харківської міської ради, Білогородська сільська рада Бучанського району Київської області про визначення місця проживання дітей.

22 жовтня 2021 року представником ОСОБА_2 до суду було подано заяву про забезпечення позову до вирішення справи по суті, шляхом визначення місця та часу спілкування малолітніх дітей, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з матір`ю - ОСОБА_2 без участі батька - ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 :

- щотижня у будні дні: з 07:30 год. кожної середи до 10:00 год. кожної суботи;

- щомісячно у вихідні дні: з 10:00 год. кожної першої суботи до 20:00 год. кожної першої неділі та з 10:00 год. кожної третьої суботи до 20:00 год. кожної третьої неділі та, коли випадає п`ята субота, з 10:00 год. кожної п`ятої суботи до 20:00 год. кожної п`ятої неділі.

Зобов`язати батька - ОСОБА_1 , забезпечити явку (доставити) малолітніх дітей, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матері ОСОБА_5 , за місцем її проживання у дні та години, які визначені для побачень, та не чинити перешкод у спілкуванні та проведенні часу дітей разом з матір`ю.

Заява обґрунтована тим, що між сторонами на даний час існує спір щодо визначення місця проживання дітей, які станом на момент звернення з позовом до суду проживають разом з батьком. Відповідач не дає бачитися, спілкуватися заявнику з дітьми та брати участь у їх вихованні, налаштовує дітей проти матері. Позивач має підстави вважати, що відповідач застосовує до дітей психологічний тиск. Відтак, оскільки позивачу чиняться перешкоди у спілкування з дітьми, в результаті яких можуть бути втрачені безпосередні емоційні контакти, що вплине на результат розгляду справи, позивач просить задовольнити заяву про забезпечення позову.

27 жовтня 2021 року ОСОБА_1 звернувся у суд з зустрічним позовом про визначення місця проживання дітей.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 03 листопада 2021 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено.

В апеляційній скарзі адвокат Тута І.В. в інтересах ОСОБА_1 посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задовольнити частково, а саме: вжити заходи забезпечення позову шляхом визначення місця та часу спілкування малолітніх дітей, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю - ОСОБА_2 без участі батька - ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , щомісячно у вихідні дні: з 10:00 год. кожної першої суботи до 20:00 год. кожної першої неділі та з 10:00 год. кожної третьої суботи до 20:00 год. кожної третьої неділі з урахуванням думки дітей. В іншій частині заяви ОСОБА_2 про забезпечення її позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги, вказано, при встановленні даного графіку зустрічей матері з дітьми, судом було проігноровано важливі обставини, які свідчать про невідповідність графіку інтересам дітей, а саме: те, що діти, син, якому три роки та донька, якій сім років із батьком фактично проживають за адресою: АДРЕСА_2 та з метою виконання ухвали суду батько зобов`язаний підіймати дітей о 5 год., ранку аби доставити їх на 07 год. 30 хв. до місця проживання матері у інший населений пункт, а саме: АДРЕСА_1 , що є обтяжливим для малолітніх дітей.

Вказано, що донька має сильну прив`язаність до батька та свого молодшого брата, а відокремлення дітей від батька на такий довгий період, може психологічно травмувати дітей, створити у них негативний образ батька, який залишає їх.

Крім того, оскаржувана ухвала не містить жодного обґрунтування того, яким чином встановлений графік зустрічей матері з дітьми та чи буде відповідати інтересам останніх. В ній міститься лише припущення того, що існує ризик втрати емоційного контакту між дітьми та матір`ю, що на думку суду, може утруднити виконання можливо позивного рішення суду про задоволення позову. Тобто оскаржувана ухвала суду покликана на забезпечення права матері на судовий захист, без врахування інтересів дітей, їх розпорядку дня, їх думки, фактичного місця проживання дітей.

Окрім цього, оскаржуваною ухвалою порушено права ОСОБА_1 , остільки зобов`язано його вчиняти дії, пов`язані з доставлянням дітей за місцем проживання ОСОБА_2 для їх спілкування, що суперечить положенням ст.ст.141,157 СК України.

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Пахолок Т.П. в інтересах ОСОБА_2 просить ухвалу суду, як законну та обґрунтовану, залишити без змін, а апеляційну скаргу, доводи якої є безпідставними - без задоволення.

Колегія суддів, заслухавши думку представників сторін, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, приходить до наступного.

Як убачається з матеріалів справи, у провадженні районного суду перебуває справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Служба у справах дітей по Холодногірському району Департаменту служби у справах дітей Харківської міської ради, Білогородська сільська рада Бучанського району Київської області про визначення місця проживання дітей, зустрічним позовом ОСОБА_1 про визначення місця проживання дітей.

Отже, між сторонами існує спір щодо визначення місця проживання малолітніх дітей, доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На даний час діти проживають разом з батьком по АДРЕСА_2 й донька ОСОБА_6 відвідує навчальний заклад, що розташований у с. Білоговодка, де мешкає ОСОБА_2 , а син ОСОБА_7 відвідує ясла-садок «Лісова казка», що знаходиться за адресою: Баришівський район, с. Дернівка.

Ухвалюючи рішення про забезпечення позову з урахуванням змісту заяви, поданої по справі представником ОСОБА_2 , районний суд виходив з підстав її обґрунтованості.

Між тим, повністю з висновками районного суду погодитися неможливо, враховуючи наступне.

Норми статей 149, 150 ЦПК України регламентують, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Отже, застосовуючи заходи забезпечення позову, суди повинні перевірити відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача (заявника).

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

При цьому забезпечення позову не порушує принцип змагальності і процесуальної рівноправності сторін. Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Статтею 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову, серед яких у пункті 3 є встановлення обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних відносин.

Частиною десятою статті 150 ЦПК України встановлена заборона вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Згідно зі статтею 157СК України питання про виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до частин першої і другої статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

У статті 3 Конвенції ООН про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Частиною 3 статті 9 вказаної Конвенції визначено право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно врахувати дві умови: по-перше, у найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HANT v. UKRAINЕ, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

У справі, що переглядається, вирішуючи питання про необхідність застосування заходів забезпечення позову, встановлено, що між сторонами справи склалися стосунки, які позбавляють можливості позивача регулярно спілкуватися з дітьми.

Відповідно до статті 4 Конвенції про контакт з дітьми, дитина та її батьки мають право встановлювати й підтримувати регулярний контакт один з одним. Такий контакт може бути обмежений або заборонений лише тоді, коли це необхідно в найвищих інтересах дитини. Якщо підтримання неконтрольованого контакту з одним з батьків не відповідає найвищим інтересам дитини, то розглядається можливість контрольованого особистого контакту чи іншої форми контакту з одним з таких батьків.

Про необхідність та важливість контакту дітей з кожним із батьків під час тривання судового процесу та відсутності остаточного рішення щодо визначення місця проживання дітей неодноразово наголошував у своїх рішеннях ЄСПЛ.

Так, у рішенні від 04 вересня 2018 року "Крістіан Кетелін Унгуряну проти Румунії" (заява № 6221/14) ЄСПЛ вважав, що тривалий судовий процес, пов`язаний, у тому числі, зі встановленням графіку відвідування дитини, невиправдано позбавив батька можливості бачитися з сином протягом чотирьох років, а тому допустимим є встановлення такого графіку до закінчення розгляду справи по суті, що свідчить про порушення статті 8 Конвенції щодо права на повагу до його приватного i сімейного життя.

Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що мати, яка проживає окремо від дітей, також має право на особисте спілкування з ними, а батько не має права перешкоджати матері спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дітей і таке спілкування відбувається саме в інтересах дітей.

Колегія суддів погоджується з висновками суду про наявність підстав до забезпечення позову, остільки у таких чутливих правовідносинах, враховуючи можливий тривалий судовий розгляд справи про визначення місця проживання малолітніх дітей, сприяння забезпеченню існування відносин та емоційного контакту дітей особисто з їх матір`ю повинно переважати над бажанням інших осіб обмежити дітей від зустрічей із матір`ю.

Між тим, висновки суду щодо визначення спілкування матері дітей щотижня у будні дні: з 07:30 год. кожної середи до 10:00 год. кожної суботи, колегія суддів визнає такими, що є обтяжливими, оскільки припадають на три робочі дні як для дітей, так як донька ОСОБА_6 навчається у школі й відвідує гуртки, а син ОСОБА_7 відвідує дитячий садок, так і для сторін спору, які зайняті чи будуть зайняті роботою.

Колегія суддів також вважає, що встановлений судом графік зустрічей з урахуванням кількості часу перебування дітей з ОСОБА_2 буде порушувати принцип рівності прав батьків, що надасть можливість матері проводити значно більше часу з дітьми та протягом календарного місяця становить приблизно 20 днів, а для батька - 10, що суперечить принципам справедливої рівноваги.

Окрім цього, не ґрунтується на положеннях матеріального права висновок районного суду про зобов`язання батька - ОСОБА_1 , у встановлені дні та години забезпечити явку дітей за місцем проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Положеннями сімейного законодавства не передбачено обов`язок батьків, з ким проживають діти, забезпечувати їх доставляння до іншого з батьків для особистого з ними спілкування.

Згідно вимог ч.1,2 ст.14 ЦК України особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язком для неї.

На вказані обставини районний суд належної уваги не звернув й дійшов поспішного висновку про задоволення поданої по справі заяви у повному обсязі.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право змінити рішення.

Згідно вимог п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення є, в тому числі: порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права, у зв`язку з чим підлягає скасуванню, а по справі слід ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення заяви про забезпечення позову.

З метою запобігання втрати емоційного контакту матері з малолітніми дітьми й погіршення між ними психоемоційного характеру відносин на період розгляду справи у суді, який може бути тривалим, та остаточного вирішення питання про визначення місця проживання дітей, суд вважає за необхідне застосування заходу забезпечення позову у спірних правовідносинах із дотриманням вимог законодавства, яким врегульовано правовий механізм забезпечення позову.

З огляду на викладені обставини та з урахуванням принципу справедливої рівноваги й інтересів дітей і їх матері, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про можливість спілкування ОСОБА_2 з дітьми лише кожної першої та третьої суботи й неділі місця.

При цьому, колегія суддів враховує й пояснення учасників справи в суді апеляційної інстанції про те, що в період введення в Україні воєнного стану діти близько двох місяців проживали разом з матір`ю за місцем її проживання.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про доцільність забезпечення позову шляхом зобов`язання відповідача надати ОСОБА_2 можливість безперешкодного спілкування, побачення та спільного проведення часу з малолітніми дітьми - донькою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сином ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ., без участі батька - ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 наступним чином:

щотижня у будні дні: з 07 год. 30 хв. кожної п`ятниці до 10 год. 00 хв. кожної суботи;

щомісячно у вихідні дні: з 10 год. 00 хв. кожної першої суботи до 20 год. 00 хв. кожної першої неділі та з 10 год. 00 хв. кожної третьої суботи до 20 год. 00 хв. кожної третьої неділі та, коли випадає п`ята субота, з 10 год. 00 хв. кожної п`ятої суботи до 20 год. 00 хв. кожної п`ятої неділі.

Зобов`язати батька - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНКОПП НОМЕР_1 ) у дні та години, які визначені для побачень, не чинити перешкод у спілкуванні та проведенні часу дітей - доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ., разом з матір`ю.

У задоволенні заяви у іншій частині слід відмовити.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Тути Інни Вікторівни в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 03 листопада 2021 року скасувати.

Постановити по справі нове судове рішення, яким заяву ОСОБА_2 задовольнити частково.

Вжити заходів забезпечення позову щодо визначення місця та часу спілкування малолітніх дітей, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю ОСОБА_2 (РНКОПП НОМЕР_2 ) без участі батька - ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 наступним чином:

- щотижня у будні дні: з 07 год. 30 хв. кожної п`ятниці до 10 год. 00 хв. кожної суботи;

- щомісячно у вихідні дні: з 10 год. 00 хв. кожної першої суботи до 20 год. 00 хв. кожної першої неділі та з 10 год. 00 хв. кожної третьої суботи до 20 год. 00 хв. кожної третьої неділі та, коли випадає п`ята субота, з 10 год. 00 хв. кожної п`ятої суботи до 20 год. 00 хв. кожної п`ятої неділі

Зобов`язати батька - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (РНКОПП НОМЕР_1 ) у дні та години, які визначені для побачень, не чинити перешкод у спілкуванні та проведенні часу дітей разом з матір`ю.

У задоволенні заяви у іншій частині відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 06 червня 2022 року.

Суддя-доповідач:

Судді: