П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2022 року

м. Рівне

Справа № 570/2361/20

Провадження № 22-ц/4815/169/22

Головуючий у Рівненському районному суді

Рівненської області: суддя Красовський О.О.

Рішення суду першої інстанції ухвалено

повним текстом 19 липня 2021 року

(фіксування судового засідання за допомогою

звукозаписувального пристрою не здійснювалось)

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя: Хилевич С.В.

судді: Ковальчук Н.М., Боймиструк С.В.

секретар судового засідання: Пиляй І.С.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ;

відповідач: ОСОБА_2 ;

представники учасників справи:

позивача - адвокат Сокаль Володимир Орестович;

відповідача - адвокат Конончук Людмила Вікторівна;

за участі: представника ОСОБА_3 - адвоката Шпатуська Руслана Володимировича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 19 липня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ частки із нерухомого майна в натурі,

в с т а н о в и в :

У червні 2020 року в суд звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про виділ частки із нерухомого майна в натурі. Мотивуючи свої вимоги, зазначала, що на підставі ухвали Рівненського районного суду Рівненської області від 23 березня 2011 року у справі № 2-88/2011 про визнання та затвердження мирової угоди вона є власником 1/3 частки домоволодіння по АДРЕСА_1 , а саме: житлової кімнати (1-3); коридору (1-4) та господарських будівель: сараїв, погребів, а ОСОБА_2 є власником 2/3 частки даного домоволодіння, а саме: кухні (1-1), житлової кімнати (1-2), кладової (1-5) коридору (1-6) кухні та господарських будівель: сараїв, вбиральні. Крім часток даного житлового будинку і господарських будівель, позивачу належить 1/3 частка, а відповідачу - 2/3 земельних ділянок: площею 0,15 га, кадастровий № :09:000:0265, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд; площею 0,2457 га, кадастровий № :09:000:0266, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства; площею 0,1543 га, кадастровий № :09:000:0267, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства. Покликалась на те, що без виділення часток в натурі між сторонами виникають систематичні спори щодо користування приміщеннями в житловому будинку та земельними ділянками, що спонукало звернутись до суду з позовом.

З викладених підстав просила:

Виділити належну їй в натурі частку 1/3 із домоволодіння АДРЕСА_1 , що є у спільній частковій власності, припинити право спільної часткової власності та визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на домоволодіння АДРЕСА_2 загальною площею 15,1 м.кв, житловою площею 10,3 м.кв, як на самостійний об`єкт нерухомого майна, що становить цілу ідеальну частку та складається з приміщень: 1. Коридор 1-4, площею 4,8 кв.м 2. Жила 1-3, площею 10,3 кв.м. До вказаної квартири відноситься господарська будівля: Вбиральня - літер. Г.

Виділити ОСОБА_1 у володіння та розпорядження: земельну ділянку площею 0,0500 га із земельної ділянки загальною площею 0, 15 га кадастровий № :09:000:0265, цільове призначення для будівництва обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою АДРЕСА_1 , та має розміри по периметру за годинниковою стрілкою від північно-східного кута ділянки, в метрах: 2,22-8,09-3,22-7,21-10,36-30,09-30,01,0,14-0,97-9,52-1,03-4,70-2,55-1,49-13,80-11,66-2,90-6,17; земельну ділянку № 1 площею 0,08 19 га із земельної ділянки загальною площею 0,2457 га кадастровий № :09:000:0266, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства за адресою: Рівненська область, Рівненський район, с. Застав`я, та має розміри по периметру за годинниковою стрілкою від північного кута ділянки, в метрах: 8,42-97, 58-8,35-99,00; земельну ділянку № 1 площею 0,0514 га із земельної ділянки загальною площею 0,1543 га кадастровий № :09:000:0267, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства за адресою Рівненська область, Рівненський район, с. Застав`я.

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 19 липня 2021 року позов задоволено повністю.

Припинено право спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 .

Поділено житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 таким чином:

ОСОБА_1 виділено та визнано за нею право власності на домоволодіння АДРЕСА_2 загальною площею 15,1 м.кв, житловою площею 10,3 м.кв., що є цілою часткою, як на самостійний об`єкт нерухомого майна, та складається з приміщень: коридор 1-4, площею 4,8 м.кв., житлова кімната 1-3, площею 10,3 м.кв., вбиральня - літера Г.

Припинено право спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо земельних ділянок з кадастровими номерами: № :09:000:0265, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, № :09:000:0266, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, № :09:000:0267, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства що за адресою: АДРЕСА_1 .

Поділено земельні ділянки з кадастровими номерами № :09:000:0265, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; № :09:000:0266, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства; № :09:000:0267, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства за адресою АДРЕСА_1 таким чином:

ОСОБА_1 виділено та визнано за нею право власності на земельну ділянку № 1 площею 0,0500 га із земельної ділянки загальною площею 0,15 га кадастровий № :09:000:0265, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 , яка має розміри по периметру за годинниковою стрілкою від північно-східного кута ділянки, в метрах: 2,22-8,09-3,22-7,21-10,36-30,09-30,01,0,14-0,97-9,52-1,03-4,70-2,55-1,49-13,80-11,66-2,90-6,17.

ОСОБА_1 виділено та визнано за нею право власності на земельну ділянку № 1 площею 0,0819 га із земельної ділянки загальною площею 0,2457 га, кадастровий № :09:000:0266, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства за адресою: АДРЕСА_1 , яка має розміри по периметру за годинниковою стрілкою від північного кута ділянки, в метрах: 8,42-97,58-8,35-99,00.

ОСОБА_1 виділено та визнано за нею право власності на земельну ділянку № 1 , площею 0,0514 га із земельної ділянки загальною площею 0,1543 га кадастровий № :09:000:0267, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства за адресою АДРЕСА_1 , яка має розміри по периметру за годинниковою стрілкою від північного кута ділянки, в метрах: 17,52-10,63-24,47-10,36-7,21-3,19-26,25.

На рішення суду відповідачем подано апеляційну скаргу, де вона покликалась на його незаконність та необґрунтованість, які полягали в неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушенні норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права.

На обґрунтування апеляційної скарги покликалась на постанову Верховного Суду від 19 травня 2021 року у справі № 501/2148/7 (провадження № 61-22087св 19), де зроблено висновок, що відповідно до ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Тобто поняття поділ та виділ не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, тоді має місце поділ спільного майна. Тобто поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється.

Однак ОСОБА_1 пред`явила позовні вимоги саме про виділ належної їй частки в праві спільної часткової власності на домоволодіння за правилами ст. 364 ЦК України та виділення у володіння та користування земельною ділянкою, а позовних вимог про поділ домоволодіння в натурі між сторонами в порядку ст. 367 ЦК України ОСОБА_1 не заявляла.

Тому, установивши, що домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, суд першої інстанції не врахував, що виділ частки в цьому майні лише для позивача є неможливим, у зв`язку з чим зробив помилковий висновок про наявність правових підстав для задоволення позову.

Зважала й на те, що аналогічна правова позиція зазначена в постанові Верховного Суду від 28 липня 2021 року в справі № 310/7011/17 (провадження № 61- 7153св20), де вказано, що виділ частки у спірному майні, яке належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, лише одному з них не допускається. У цьому випадку можливим є лише поділ спірного майна в натурі між його співвласниками, в результаті чого право спільної часткової власності на майно припиняється.

Тому вважала, що суд першої інстанції, ухваливши рішення без визначення права власності відповідача, вчинив дії, що можуть утруднити або унеможливити виконання рішення суду у справі у разі відхилення апеляційної скарги.

Крім іншого, суд не звернув уваги на те, що приміщення в домоволодінні не ізольовані від приміщень іншого співвласника, що вони не підключені до системи водопостачання, водовідведення, опалення тощо, тобто чи складають окремий об`єкт нерухомого майна, чи необхідне переобладнання будинку. У висновку щодо можливості поділу, яким керувався суд, такі відомості відсутні.

З цих міркувань просила скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити ОСОБА_1 у позові до ОСОБА_2 про виділ частки в натурі.

Відзив на апеляційну скаргу позивачем чи його представником не надавався.

Заслухавши суддю-доповідача, думку осіб, які беруть участь у справі і з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи відповідача, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив із того, що ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 23 березня 2011 року затверджено мирову угоду між сторонами, якою визнано за позивачем право власності на 1/3 частку спірного житлового будинку з виділом конкретних приміщень, а за відповідачем - 2/3 частки цього ж об`єкта нерухомості з виділом конкретних приміщень.

Цією ж ухвалою визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частку права на спірну земельну частку (пай); встановлено порядок користування 1/3 часткою спірну земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та 1/3 часткою спірної земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, а за ОСОБА_2 визнано право власності на 2/3 частки права на спірну земельну частку (пай); встановлено порядок користування 1/3 часткою спірної земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд і 1/3 часткою спірної земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства.

Оскільки внаслідок поділу спірного майна без виділу їх часток в натурі у сторін виник спір щодо користування цим майном, тому суд, урахувавши обставини справи та вимоги закону, припинив право спільної часткової власності сторін; поділив шляхом виділу у натурі спірний житловий будинок з розрахунку 1/3 позивачу, а також припинив право спільної часткової власності сторін на спірні три земельні ділянки, виділивши ОСОБА_1 і визнавши за нею право власності на 1/3 частки цих ділянок.

Проте з такими висновками погодитися не можна.

Як з`ясовано, ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 23 березня 2011 року, що набрала законної сили, визнано та затверджено мирову угоду між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_5 , за умовами якої сторони домовились між собою, що:

за ОСОБА_1 визнається право власності на 1/3 частку житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 , а саме: на житлову кімнату (1-3), площею 10,3 кв.м.; коридор (1-4), площею 4,8 кв.м. (усі позначення згідно технічного паспорту від 28.11.2006 року РОБТІ).

за ОСОБА_2 визнається право власності на 2/3 частки житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 , а саме: на кухню (1-1), площею 11,8 кв.м., житлову кімнату (1-2), площею 23,8 кв.м.; кладову (1-5), площею 6,6 кв.м.; коридор (1-6), площею 6,6 кв.м.; кухню (1-7), площею 13,2 кв.м. (усі позначення згідно технічного паспорту від 28.11.2006 року РОБТІ).

за ОСОБА_1 визнається право власності на 1/3 частку права на земельну частку (пай) в землях, що перебувають в колективній власності КСП "Світанок", розміром 3,02 умовних кадастрових гектара без визначення цієї частки в натурі (на місцевості), що належав на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії РВ № 0059799 ОСОБА_6 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадщину після смерті якого фактично прийняла, але юридично не оформила його дружина ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

за ОСОБА_2 визнано право власності на 2/3 частки права на земельну частку (пай) в землях, що перебувають в колективній власності КСП "Світанок", розміром 3,02 умовних кадастрових гектара без визначення цієї частки в натурі (на місцевості), що належав на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії РВ № 0059799 ОСОБА_6 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадщину після смерті якого фактично прийняла, але юридично не оформила його дружина ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Встановлено порядок користування земельною ділянкою, площею 0,15 га - для обслуговування житлового будинку, розташованою в АДРЕСА_1 та земельною ділянкою, площею 0,40 га - для ведення особистого селянського господарства, розташованою на землях Зорянської сільської ради та виділено ОСОБА_1 1/3 частину кожної з них.

Встановлено порядок користування земельною ділянкою, площею 0,15 га - для обслуговування житлового будинку, розташованою в АДРЕСА_1 та земельною ділянкою, площею 0,40 га - для ведення особистого селянського господарства, розташованою на землях Зорянської сільської ради та виділено ОСОБА_2 2/3 частини кожної з них (а.с. 3-4).

02 листопада 2011 року на даний житловий будинок виготовлено технічний паспорт, де зазначається про спільну часткову власність сторін з розрахунку: позивач - 1/3 частка, а відповідач - 2/3 частки.

З витягу про державну реєстрацію прав Комунального підприємства "Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації" №31956083 від 08 листопада 2011 року видно, що ОСОБА_1 на підставі рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 23 березня 2011 року у справі №2-88 є власником 1/3 частини житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 ; форма власності: приватна спільна часткова (а.с. 5).

Рішенням виконавчого комітету Зорянської сільської ради Рівненського району Рівненської області від 16 січня 2020 року №7 встановлено окрему поштову адресу об`єкту нерухомого майна - 1/3 частині житлового будинку позивача: АДРЕСА_2 .

Згідно із ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують права та обов`язки.

У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Відповідно до ст.ст. 319, 321, 356, 358, 364, 367 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Тобто частину житлового будинку АДРЕСА_2 , а саме 15,1 кв.м., де - 4,8 кв.м. коридор, а 10,3 кв.м. - кімната, виділено позивачу у натурі на підставі судового рішення, що набрало законної сили. Даний факт підтверджений витягом №31956083 з Державного реєстру від 08 листопада 2011 року. При цьому враховується, що ще до пред`явлення цього позову право спільної часткової власності сторін на житловий будинок припинилося, оскільки ОСОБА_1 виділено її частку у натурі на законних підставах та присвоєно окрему поштову адресу.

Норми ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України вказують, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Приходячи до переконання про задоволення апеляційної скарги, колегія суддів бере до уваги, що оскільки частки сторін вже виділені в натурі, то суб`єктивні цивільні права ОСОБА_1 в частині виділу її частки із житлового будинку АДРЕСА_1 відповідачем не порушуються, а тому судовому захисту не підлягають. Отже, в цій частині вимог позивачу слід відмовити.

Щодо земельних ділянок, про виділ яких у натурі заявляє позивач, то апеляційним судом враховується, що відповідно до свідоцтва про право власності № НОМЕР_2 від 19 березня 2015 року ОСОБА_1 належить 1/3 частка, а відповідачу - 2/3 земельної ділянки площею 0,15 га, кадастровий № :09:000:0265, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с. 6).

Свідоцтвом про право власності № НОМЕР_4 від 19 березня 2015 року стверджується про право власності позивача на 1/3 частку, а ОСОБА_2 - на 2/3 земельної ділянки площею 0,2457 га, кадастровий № :09:000:0266, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства (а.с. 8).

Зі свідоцтва про право власності № НОМЕР_3 від 19 березня 2015 року вбачається факт реєстрації права власності позивача на 1/3 частки, а відповідача - на 2/3 земельної ділянки площею 0,1543 га, кадастровий № :09:000:0267, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства.

Зазначені спірні земельні ділянки знаходяться у с. Застав`я Рівненського району Рівненської області і є спільною частковою власністю сторін.

Частиною 1 ст. 88 Земельного Кодексу України передбачено, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку.

Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 88 Земельного Кодексу України учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 120 ЗК України у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Постановою Пленуму Верховного Суду України №7 від 16 квітня 2004 року "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" (пункти 18 «е», 21) роз`яснено, що учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки (у т.ч. й разом з іншими учасниками, які цього вимагають) або виплати рештою учасників грошової компенсації за цю частку при неможливості її виділення та отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру його частки.

Виходячи з того, що порядок користування спільною земельною ділянкою, у т.ч. тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, суд відповідно до ст. 88 ЗК України бере до уваги цю угоду при вирішені спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або на жилий будинок і для яких зазначена угода також є обов`язковою.

При зверненні до суду з позовом на обґрунтування можливості поділу спірного житлового будинку та земельних ділянок ОСОБА_8 надала висновок щодо можливості поділу об`єкта нерухомого майна від 27 листопада 2019 року №941, складений фізичною особою - підприємцем ОСОБА_9 , та висновок про технічну можливість розподілу (поділу) земельних ділянок №1 від 29 січня 2020 року, виготовлений фізичною особою - підприємцем ОСОБА_10 (а.с. 12 -20).

Між тим, згідно зі ст. 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

Колегія суддів вважає, що при вирішенні справи про поділ шляхом виділу частки із земельних ділянок необхідним є висновок експерта, який володів би спеціальними знаннями та професійним досвідом у галузі земельних правовідносин, оскільки письмові докази, складені фізичними особами-підприємцями, не можуть бути оцінені судом як об`єктивні, достатні, переконливі та безсумнівні докази у справі. При цьому наявні у справі засоби доказування, виготовлені фізичними особами - підприємцями, не відображають повністю усіх обставин спірних відносин. Щодо висновку про можливість поділу об`єкта нерухомого майна від 27 листопада 2019 року №941, складеного фізичною особою - підприємцем ОСОБА_9 , та висновку про технічну можливість розподілу (поділу) земельних ділянок №1 від 29 січня 2020 року, виготовленого фізичною особою - підприємцем ОСОБА_10 , то вони засвідчують лише технічну можливість виділу 1/3 частки земельних ділянок на користь ОСОБА_1 , тоді як вимоги закону вказують про безумовність поділу шляхом виділу часток земельних ділянок виключно між обома сторонами у справі.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Ухвалою Рівненського апеляційного суду від 15 лютого 2022 року призначено судову земельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставлено питання:

-чи можливо поділити земельні ділянки, які знаходяться у с. Застав`я Рівненського району Рівненської області і є спільною частковою власністю сторін:

1.)площею 0, 15 га, кадастровий номер: :09:000:0265, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд;

2.)площею 0, 2457 га, кадастровий номер: :09:000:0266, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства;

3.)площею 0, 1543 га, кадастровий номер: :09:000:0267, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства;

шляхом їх виділу у натурі ОСОБА_1 з розрахунку 1/3 частка кожної земельної ділянки і ОСОБА_2 з розрахунку 2/3 частки кожної земельної ділянки, а якщо можливо, то запропонувати варіанти?

Проведення експертизи доручено експертам Приватного підприємства "Експерт-Рівне-Консалт".

Витрати за проведення судової експертизи покладено на ОСОБА_1 .

Між тим, з листа судового експерта Приватного підприємства "Експерт-Рівне-Консалт" від 24 квітня 2022 року №28 вбачається, що станом на 22 квітня 2022 року договір між суб`єктом експертної діяльності та особою, на яку покладено обов`язок по оплаті експертизи, укладений не був, хоча ОСОБА_1 була належним чином повідомлена про це.

Згідно із ст. 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто з цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Оскільки призначення судової земельно-технічної експертизи було ініційоване представником позивача - адвокатом Сокалем В.О., а ОСОБА_1 на виконання ухвали Рівненського апеляційного суду від 15 лютого 2022 року ухилилася від укладення відповідного договору з судовим експертом, проведення експертизи та її оплати, тому доводи позивача про необхідність виділу часток у земельних ділянок не ґрунтуються на об`єктивних і переконливих доказах про технічну можливість цього.

Справедливість, добросовісність та розумність відповідно до п. 6 ст. 3 ЦК України є одними із загальних засад цивільного законодавства.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003). Тому задоволення позовних вимог призведе до порушення особистих прав відповідача, що є неприпустимим.

Перегляд судового рішення у суді апеляційної інстанції забезпечує виконання головного завдання appelatio - дати новим судовим розглядом додаткову гарантію справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист. Ця гарантія полягає в тому, що сам факт другого розгляду дозволяє уникнути помилки, що могла виникнути при першому розгляді. Апеляція, по суті, є надання новим судовим розглядом додаткової гарантії справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист.

Як убачається, суд попередньої інстанції при вирішенні спірних правовідносин увагу на наведені обставини не звернув, що призвело до ухвалення рішення, яке не може залишатися чинним.

Підставою для скасування оскаржуваного рішення та прийняття постанови про відмову ОСОБА_1 у задоволенні позову відповідно до пункту 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є застосування судом першої інстанції норм матеріального права, що не підлягало до застосування, та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 19 липня 2021 року скасувати.

ОСОБА_1 відмовити в задоволенні позову до ОСОБА_2 про виділ частки із нерухомого майна в натурі.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено: 07.06.2022

Головуючий: С.В. Хилевич

Судді: Н.М. Ковальчук

С.В.Боймиструк