Провадження № 2/161/468/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

07 червня 2022 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Кирилюк В.Ф.,

за участю секретаря судового засідання Шолом С.І.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Волинської області Кухлевської Мирослави Валеріївни, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу Волинської області Ващук Віра Федорівна, ОСОБА_3 , про витребування майна з чужого незаконного володіння,

В С Т А Н О В И В:

19 жовтня 2021 року (згідно відмітки на конверті, в якому надійшов позов) ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач-1, ОСОБА_2 ), приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Волинської області Кухлевської Мирослави Валеріївни (далі відповідач-2), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу Волинської області Ващук Віра Федорівна, ОСОБА_3 (далі треті особи), про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 08 грудня 2006 року позивач надала відповідачу-1, який є її батьком, довіреність на купівлю на її ім`я та в її інтересах 3/4 часток квартири за адресою АДРЕСА_1 .

27 грудня 2006 року між позивачем, від імені якої діяв за довіреністю відповідач-1, та ОСОБА_4 був укладений договір купівлі-продажу 3/4 часток квартири за адресою АДРЕСА_1 . Вказаний договір був нотаріально посвідчений та зареєстрований у реєстрі правочинів.

Право власності на нерухоме майно в діючих на той час органах БТІ позивач не реєструвала.

Разом з тим, 05 серпня 2021 року позивачу з відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно стало відомо, що 24 січня 2014 року 3/4 вказаної квартири за договором дарування були подаровані від ОСОБА_4 відповідачу-1.

Позивач зазначає, що вказане нерухоме майно вибуло з її власності поза її волею, у зв`язку з чим, на підставі ст.ст.387-388 ЦК України, позивач просить суд витребувати його від відповідача-1 на свою користь.

Позивач у судове засідання не прибув, але у письмовій заяві його представник просить суд слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Третя особа приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу Волинської області Ващук В.Ф. в судове засідання не прибула, пояснень на позов не подавала.

Третя особа ОСОБА_3 у письмовій заяві просить суд слухати справу за його відсутності.

Як визначено у частині першій статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:

1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;

2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;

3) відповідач не подав відзив;

4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Оскільки відповідачі були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, однак не з`явився в судове засідання, враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 08 грудня 2006 року позивач надала відповідачу-1, який є її батьком, довіреність на купівлю на її ім`я та в її інтересах 3/4 часток квартири за адресою АДРЕСА_1 (а.с.22).

27 грудня 2006 року між позивачем, від імені якої діяв за довіреністю відповідач-1, та ОСОБА_4 був укладений договір купівлі-продажу 3/4 часток квартири за адресою АДРЕСА_1 . Вказаний договір був нотаріально посвідчений та зареєстрований у реєстрі правочинів (а.с.17-19).

Право власності на нерухоме майно в діючих на той час органах БТІ позивач не реєструвала.

Разом з тим, 24 січня 2014 року 3/4 вказаної квартири за договором дарування були подаровані від ОСОБА_4 відповідачу-1 (а.с.20-21).

Надаючи свою правову оцінку відносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Із зазначеної норми матеріального права можливо зробити висновок, що судовому захисту підлягає лише порушене, невизнане або оспорюване цивільне право позивача. При цьому відповідачем у такому разі має бути саме особа, яка безпосередньо порушила, не визнала або оспорює цивільні права позивача.

У розглядуваному випадку, заявляючи даний позов в порядку цивільного судочинства, позивач посилається на порушення її права власності на спірне нерухоме майно, що спричинено незаконним, на її думку, правочином в інтересах відповідача-1.

Отже, у розглядуваному цивільну спорі, належним відповідачем може бути саме власник нерухомого майна та особа, в інтересах якої проведені реєстраційні дії відповідач-1, а не державні реєстратори, або органи, що здійснюють державну реєстрацію, або нотаріальне посвідчення правочинів.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 02 вересня 2020 року у справі № 161/12379/18, постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 (провадження № 11-377апп18).

З наведених вище мотивів суд відмовляє у задоволенні позовних вимог до приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Волинської області Кухлевської Мирослави Валеріївни, оскільки вона не є належним відповідачем у цьому спорі.

Що стосується позовних вимог до належного відповідача ( ОСОБА_2 ) суд зазначає таке.

У пунктах 75-77 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 червня 2021 року у цивільній справі №334/3161/17 зроблений правовий висновок, що якщо ЦК України та інший нормативно-правовий акт, що має юридичну силу закону України, містять однопредметні норми, що мають різний зміст, то пріоритетними є норми ЦК України.

Суперечність між одночасно чинними нормами частини третьої статті 3 Закону N 1952-IV (у редакції Закону N 1878-VI) та частини четвертої статті 334 ЦК України (у редакції, чинній до 01 січня 2013 року) слід вирішувати на користь норми ЦК України: до 01 січня 2013 року право власності в набувача нерухомого майна за договором купівлі-продажу виникало за правилами частини четвертої статті 334 цього Кодексу - з моменту державної реєстрації такого договору як правочину.

Особа, яка до 01 січня 2013 року придбала нерухоме майно за договором купівлі-продажу, державну реєстрацію якого було належним чином здійснено, стала власником такого нерухомого майна з моменту державної реєстрації відповідного договору купівлі-продажу незалежно від того, чи здійснила ця особа в подальшому державну реєстрацію свого права власності.

Застосовуючи вищенаведену правову позицію до розглядуваної справи суд зауважує, що оскільки позивач придбала 3/4 часток квартири за адресою АДРЕСА_1 до 01 січня 2013 року, а відповідний правочин був нотаріально посвідчений та зареєстрований, вона стала власником такого нерухомого майна, незважаючи на те, що не здійснила подальшу державну реєстрацію цього права в органах БТІ, які діяли на той час як відповідні державні реєстратори, згідно Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, що було затверджено наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2022 року №7/5.

Далі, відповідно до ст.387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

У пункті 64 вищенаведеної ж постанови роз`яснено, що за загальним правилом якщо право власності на спірне нерухоме майно зареєстроване за іншою особою, то належному способу захисту права відповідає вимога про витребування від (стягнення з) цієї особи нерухомого майна. Задоволення віндикаційного позову, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння, є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; такий запис вноситься виключно у разі, якщо право власності на нерухоме майно зареєстроване саме за відповідачем, а не за іншою особою. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними. Близькі за змістом висновки наведені, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі N 183/1617/16 (провадження N 14-208цс18, пункти 115, 116), від 7 листопада 2018 року у справі N 488/5027/14-ц (провадження N 14-256цс18, пункт 98), від 19 травня 2020 року у справі N 916/1608/18 (провадження N 12-135гс19, пункт 80) та багатьох інших.

Отже, оскільки відповідач-1 набув у володіння спірну квартиру за невідплатним договором (дарування) від особи, яка не була власником відповідного нерухомого майна, він є недобросовісним набувачем цього майна, а його слід витребувати від відповідача-1 на користь позивача, тобто, задовольнити позов.

При цьому положення, що регулюють право власника на витребування майна від добросовісного набувач (ст.388 ЦК України) на розглядувані правовідносини не поширюються, адже відповідач-1 набув майно за невідплатним договором дарування.

У зв`язку із задоволенням позову до відповідача-1, на підставі ст.141 ЦПК України, сплачений при зверненні до суду судовий збір у розмірі 5 454,00 грн. (5 000,00 грн. за позов + 454,00 грн. за заяву про забезпечення позову) слід стягнути з відповідача-1 на користь позивача.

Керуючись ст.ст.141, 265, 280 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу Волинської області Ващук Віра Федорівна, ОСОБА_3 , про витребування майна з чужого незаконного володіння, - задовольнити повністю.

Витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3/4 (три четвертих) частки квартири за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, номер запису про право власності 4384510.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Волинської області Кухлевської Мирослави Валеріївни, - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 5 454,00 грн. (п`ять тисяч чотириста п`ятдесят чотири гривні).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Волинського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивачем у справі є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідачами у справі є:

1) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

2) приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу Волинської області Кухлевська Мирослава Валеріївна, м. Луцьк, вул. Генерала Шухевича, 6, оф.33;

Третіми особами, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів є:

1) приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу Волинської області Ващук Віра Федорівна, АДРЕСА_3 ;

2) ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Повне судове рішення складено та підписано 07 червня 2022 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.Ф. Кирилюк