Постанова

Іменем України

26 січня 2022 року

м. Київ

справа № 607/7464/18

провадження № 61-6806св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М., Тітова М. Ю. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Тотус»,

треті особи: Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк», Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 листопада 2019 року в складі судді Ромазана В. В. та постанову Тернопільського апеляційного суду від 12 березня 2020 року в складі колегії суддів: Щавурської Н. Б., Сташків Б. І., Хоми М. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тотус» (далі - ТОВ «Тотус») та з урахуванням уточнених позовних вимог просив звільнити з-під арешту та зняти заборону відчуження автомобіля марки VOLVO FN 12420, 2000 року випуску, колір білий, номер двигуна D НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 , та напівпричіпу бортового SCHMITZ S 01, 1998 року випуску, номерний знак НОМЕР_4 , накладених на підставі: постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України від 19 лютого 2016 року про арешт майна, винесеної в межах виконавчого провадження № 46453373 щодо примусового виконання рішення господарського суду Тернопільської області в справі № 921/906/13-г/5 відносно боржника TOB «Тотус» та зареєстрованих 06 лютого 2018 року за № 16702373; договору застави транспортних засобів від 16 вересня 2009 року, зареєстрованих приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Василевич О. О., запис в реєстрі № 1582, на підставі якого 20 вересня 2017 року за № 16474999 зареєстровано заставу рухомого майна; постанов державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України від 05 травня 2018 року та від 12 лютого 2015 року про арешт майна боржника, винесених в межах виконавчого провадження № 46453373 з примусового виконання рішення господарського суду Тернопільської області відносно боржника TOB «Тотус», зареєстрованих за № 15078333 реєстратором ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України; договору застави транспортних засобів від 29 жовтня 2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Мартюк Л. О., на підставі якого зареєстрована застава рухомого майна приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Мороз К. В.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 03 жовтня 2017 року на аукціоні, проведеному в порядку реалізації майна, що перебувало в податковій заставі, він придбав вищевказані автомобіль та напівпричіп. 31 березня 2018 року він подав до сервісного центру МВС в Тернопільській області заяву про реєстрацію права власності на них, проте у вчиненні цих дій йому було відмовлено в зв`язку з наявністю арешту, накладеного на автомобіль та напівпричіп на підставі постанови державного виконавця від 19 лютого 2016 року в межах виконавчого провадження № 46453373, де боржником є ТОВ «Тотус».

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 лютого 2018 року задоволено його позов, звільнено з-під арешту та знято заборону відчуження автомобіля марки VOLVO, номерний знак НОМЕР_3 , та напівпричіпа бортового SCHMITZ S 01, номерний знак НОМЕР_4 , які були накладені на підставі вказаної постанови державного виконавця.

Разом з тим у реєстрації права власності на автомобіль та напівпричіп йому було повторно відмовлено в зв`язку з тим, що в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна міститься запис від 20 вересня 2017 року про обтяження цього рухомого майна ще й на підставі договору застави транспортних засобів від 16 вересня 2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Василевич О. О.

Посилаючись на те, що його право власності на спірні транспортні засоби набуте правомірно, що підтверджено рішенням суду, яке набрало законної сили, просив позов задовольнити.

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 листопада 2019 року, залишеним без змін постановою Тернопільського апеляційного суду від 12 березня 2020 року,позов задоволено частково.

Скасовано обмеження щодо заборони відчуження автомобіля марки VOLVO FN 12420, 2000 року випуску, колір білий, двигун номер D НОМЕР_1 , шасі номер НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 , та напівпричіпа бортового SCHMITZ S 01, 1998 року випуску, номер НОМЕР_5 , реєстраційний номер НОМЕР_6 , внесене 20 вересня 2017 року за № 16474999 на підставі договору застави транспортних засобів, серія та номер: 1.08-35/ ТЗ від 16 вересня 2009 року, зареєстроване приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Василевич О. О.

У решті позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що на час розгляду цієї справи в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна зареєстровано обтяження на спірні автомобіль та напівпричів, яке виникло на підставі договору застави транспортних засобів від 15 червня 2009 року, будь-яких інших обтяжень щодо цього майна не зареєстровано.

Наявність обтяження на придбане позивачем на аукціоні майно, договір купівлі-продажу якого, є чинним, обмежує повноту використання власником наданих йому законом повноважень щодо володіння, користування та розпорядження майном, а тому наявні підстави для скасування цього обмеження.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги

У квітні 2020 року Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» (далі - АТ «ПУМБ») звернулосядо Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права (пункти 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України), просить скасувати рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 листопада 2019 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 12 березня 2020 рокуй ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди неповно з`ясували обставини справи, зокрема не врахували, що станом на момент набуття позивачем права власності на спірні автомобіль та напівпричіп право застави на це майно, яке виникло в АТ «ПУМБ» на підставі договору застави транспортних засобів від 19 вересня 2009 року, не було припиненим та є чинним до цього часу, а отже АТ «ПУМБ» має право на першочергове звернення стягнення на нього та задоволення своїх вимог за рахунок цього майна.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 18 травня 2020 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали з суду першої інстанції.

29 травня 2020 року справа № 607/7464/18 надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 17 січня 2022 року справу призначено до судового розгляду.

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Фактичні обставини, встановлені судами

Установлено, що 19 червня 2008 року між АТ «ПУМБ» та ТОВ «Тотус» укладено кредитний договір № 1.08-35, а також додаткові угоди до нього № 1 від 22 жовтня 2008 року, № 2 від 11 вересня 2009 року, № 3 від 06 липня 2010 року, № 4 від 16 серпня 2010 року та № 5 від 24 травня 2011 року.

З метою забезпечення зобов`язання за вказаним кредитним договором 16 вересня 2009 року між АТ «ПУМБ» та ТОВ «Тотус» укладено договір застави транспортних засобів № 1.08-35/T3, посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Василевич О. О. 16 вересня 2009 року за реєстровим № 1582, за умовами якого ТОВ «Тотус» передало в заставу АТ «ПУМБ» транспортні засоби: сідловий тягач марки VOLVO, моделі FH 12.420, державний номер НОМЕР_3 , і напівпричіп бортовий марки SCHMITZ, державний номер НОМЕР_4 .

16 вересня 2009 року приватне обтяження за цим договором застави було зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, обтяжувачем у якому є АТ «ПУМБ». Запис щодо цього обтяження був вилучений з Державного реєстру обтяжень рухомого майна за завершенням п`ятирічного терміну зберігання.

14 січня 2015 року в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна зареєстровано публічне обтяження (податкову заставу): обтяжувач Тернопільська об`єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Тернопільській області, боржник: ТОВ «Тотус», з терміном дії обтяження до 14 січня 2020 року.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 06 липня 2017 року в справі № 819/968/17 за позовом ГУ ДФС у Тернопільській області до ТОВ «Тотус» надано дозвіл ГУ ДФС у Тернопільській області на погашення податкового боргу ТОВ «Тотус» в розмірі 104 918 грн за рахунок майна, що перебуває у податковій заставі.

20 вересня 2017 року в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна зареєстровано обтяження на підставі договору застави транспортних засобів від 16 вересня 2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Василевич О. О., відповідно до якого обтяжувач: АТ «ПУМБ», боржник: ТОВ «Тотус», об`єкти обтяження: сідловий тягач марки VОLVО, моделі РН 12.420, державний номер НОМЕР_3 , і напівпричіп бортовий марки SCHMITZ, моделі S 01, державний номер НОМЕР_4 , термін дії обтяження: до 20 вересня 2022 року.

03 жовтня 2017 року на Товарній біржі «Тернопільська агропромислова біржа» відбувся аукціон з продажу вантажного автомобіля VOLVO, моделі FH 12.420, державний номер НОМЕР_3 , та напівпричепа бортового марки SCHMITZ, моделі S 01, державний номер НОМЕР_4 , що належали на праві власності ТОВ «Тотус» та перебували в податковій заставі, переможцем якого став ОСОБА_3 .

За результатами аукціону 03 жовтня 2017 року між Підприємством профспілки «Терпрофсервіс» та ОСОБА_1 укладено відповідний договір купівлі-продажу.

31 березня 2018 року позивач звернувся до Територіального сервісного центру № 6141 Регіонального сервісного центру МВС в Тернопільській області з заявою про реєстрацію придбаного ним автомобіля та напівпричіпа, однак йому було відмовлено в реєстрації придбаного майна з підстав наявності в базі даних Територіального сервісного центру інформації про його арешт та обтяження заставою.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За положеннями частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина третя статті 13 ЦПК України).

Згідно з частиною першою статті 48 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач.

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача.

Частинами першою статті 51 ЦПК України передбачено, що суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

У разі пред`явлення позову до частини відповідачів чи неналежного відповідача, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі в справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому.

Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно специфіки спірних правовідносин), суд повинен відмовляти в задоволенні позову.

Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Подібний висновок висловлено Великою Палати Верховного Суду в постанові від 17 квітня 2018 року в справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18).

Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами у справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване.

Такий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року в справі № 826/12775/15.

Позивач ОСОБА_1 звернувся з цим позовом до суду та, зокрема, просив звільнити з-під арешту та зняти заборону відчуження автомобіля марки VOLVO, номерний знак НОМЕР_4 , та напівпричіпа бортового SCHMITZ S 01, номерний знак НОМЕР_4 , накладених на підставі договору застави транспортних засобів від 16 вересня 2009 року.

Установлено, що договір застави транспортних засобів від 16 вересня 2009 року укладений між АТ «ПУМБ» та ТОВ «Тотус» з метою забезпечення виконання кредитних зобов`язань боржника ТОВ «Тотус» перед кредитором АТ «ПУМБ».

Отже, заявлені позивачем вимоги безпосередньо стосуються прав та обов`язків АТ «ПУМБ» як особи, в інтересах якої накладено арешт, і не можуть бути розглянуті судом і вирішені в спорі позивача з третьою особою, яка в такій ситуації має бути співвідповідачем.

Проте АТ «ПУМБ» до участі в справі в якості співвідповідача не залучений, клопотань про його залучення співвідповідачем за цим позовом позивач не заявляв, що є підставою для відмови в позові.

Вирішуючи спір, суди першої та апеляційної інстанцій наведеного не врахували, не звернули уваги, що позов пред`явлено не до всіх належних відповідачів, внаслідок чого зробили неправильний висновок про часткове задоволення позову.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини першої статті 412 ЦПК України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.

З огляду на викладене, враховуючи, що судові рішення судів попередніх інстанцій не відповідають вимогам щодо законності й обґрунтованості, колегія суддів дійшла висновку про задоволення касаційної скарги, скасування рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 листопада 2019 року та постанови Тернопільського апеляційного суду від 12 березня 2020 року й ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову з підстав, наведених вище.

Щодо судових витрат

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки касаційну скаргу задоволено, судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасовано та в задоволенні позову відмовлено, то сплачений АТ «ПУМБ» судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1 057, 20 грн та за подання касаційної скарги в сумі 1 409, 60 грн підлягає стягненню з ОСОБА_1 на його користь.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» задовольнити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 листопада 2019 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 12 березня 2020 року скасувати й ухвалити нове рішення.

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тотус», треті особи: Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк», Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» про звільнення майна з-під арешту.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк»2 466, 80 грн судового збору

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді:А. Ю. Зайцев Є. В. Коротенко В. М. Коротун М. Ю. Тітов