Справа № 303/3704/22
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

08 червня 2022 року м. Мукачево

Суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області Заболотний А.М., розглянувши матеріали за позовом позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл (виділ) земельної ділянки в натурі, припинення права власності та відшкодування збитків,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розподіл (виділ) земельної ділянки в натурі, припинення права власності та відшкодування збитків.

При вирішенні питання щодо можливості прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі суд, передусім, виходить з того подана позовна заява повинна бути подана з додержанням вимог, визначених ст.ст. 175-177 ЦПК України.

Відповідно до п.п. 3, 4, 5, 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити, зокрема: зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви. В ч. 6 ст. 175 ЦПК України також визначено, що у позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору.

У ч. 5 ст. 177 ЦПК України визначено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). При цьому, у ч. 2 ст. 83 ЦПК України вказано, що позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви.

Зі змісту пред`явлених позовних вимог слідує, що позивач зокрема просить суд провести поділ (виділ) в натурі земельної ділянки, припинити право спільної часткової власності на земельну ділянку, припинити право власності ОСОБА_2 на нерухоме майно, визнати за позивачем право власності на нерухоме майно, стягнути на користь ОСОБА_2 відшкодування завданих збитків.

Згідно з п.п. 2, 9, 10 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається: у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна; у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості; у позовах, що складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог.

Всупереч вказаних вимог, позивачем ціну позову зазначено, яка не відповідає дійсності, оскільки документ про оцінку майна не містить актуальної на момент звернення до суду дати проведення такої оцінки, що свідчить про те, що ринкова вартість спірного майна вочевидь є більшою станом на день подання позову. При цьому суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України такий обов`язок покладається на позивача.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.08.2020 року у справі № 910/13737/19, провадження № 12-36гс20, зазначено, що будь-який майновий спір має ціну. Різновидами майнових спорів є, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми використання останнього.

Отже, судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, стягнення, витребування або повернення майна - як рухомих речей, так і нерухомості - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

Наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову (пункт 8.12 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2019 року у справі № 907/9/17, провадження № 12-76гс18).

Натомість до позовних заяв немайнового характеру відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці. Під немайновим позовом необхідно розуміти вимогу про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що не піддається грошовій оцінці.

Відповідний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.08.2020 року у справі № 910/13737/19, провадження № 12-36гс20.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, підлягає сплаті судовий збір 1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (992,40 грн.) та не більше 5 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб (12405,00 грн.). За подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, підлягає сплаті судовий збір - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 992,40 грн.

Звертаючись до суду, ОСОБА_1 просить провести поділ (виділ) в натурі земельної ділянки, припинити право спільної часткової власності на земельну ділянку, припинити право власності ОСОБА_2 на нерухоме майно, визнати за ним право власності на нерухоме майно.

Отже, судовий збір з вимог провести поділ (виділ) в натурі земельної ділянки, визнати право власності на нерухоме майно визначається з урахуванням вартості спірного майна, як за дві вимоги майнового характеру.

Позовна вимога припинити право спільної часткової власності на земельні ділянку та припинити право власності ОСОБА_2 на нерухоме майно є вимогами немайнового характеру.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Таким чином, позивачу необхідно надати суду документи, що підтверджують дійсну вартість нерухомого майна (експертна оцінка, тощо) і виходячи з вартості нерухомого майна зазначити у позовній заяві ціну позову, та виходячи із розрахованої до неї суми, сплатити судовий збір за вимоги майнового характеру відповідно до положень Закону України «Про судовий збір» з урахуванням наведеного вище.

Також звертається увага на те, що вимогу про поділ (виділ) в натурі земельної ділянки слід конкретизувати, оскільки поняття «поділ» та «виділ» не є тотожними.

Окремо звертається увага на те, що відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, позивач має право звернутися до суду за захистом лише своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Порядок звернення до суду осіб, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб встановлений ст.ст. 4, 56-57 ЦПК України.

В той же час в позові заявлено вимогу про стягнення на користь ОСОБА_2 відшкодування завданих збитків, який зазначений відповідачем в позові. Таким чином, слід обґрунтувати наявність підстав для звернення до суду за захистом прав Шебештина В.С. При цьому, за вказану вимогу, очевидно, слід також сплатити судовий сбір.

Судом при постановлені ухвали враховується прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 року у справі «Креуз проти Польщі» також зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Відповідно до ч. 2 ст. 185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Зазначене є підставою для залишення позовної заяви без руху на підставі ч. 1 ст. 185 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 175, 177, 185 ЦПК України,-

п о с т а н о в и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл (виділ) земельної ділянки в натурі, припинення права власності та відшкодування збитків - залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність усунення недоліків вказаних у мотивувальній частині цієї ухвали протягом п`яти днів з дня отримання ухвали.

Копію даної ухвали надіслати позивачу.

Наслідки невиконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху передбачені ч. 3 ст. 185 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А.М. Заболотний