З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"31" січня 2022 р. Справа № 596/1779/21
Провадження № 2/596/128/2022
Гусятинський районний суд Тернопільської області
в складі: головуючого суду Лисюк І.О.
за участю секретаря судового засідання Федорів О.П.,
розглянувши у підготовчому засіданні за правилами загального позовного провадження в смт. Гусятин цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Возьний Ярослав Володимирович до Копичинецької міської ради Чортківського району Тернопільської області про визнання в порядку спадкування прав засновника підприємства, -
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_2 , і після його смерті відкрилася спадщина на все на лежне йому майно, в тому числі і на вказане майно.
Відповідно до закону позивач являється спадкоємцем на майно померлого спадкодавця, він належним чином прийняв спадщину, та вступив у користування спадковим майном, однак, при зверненні до нотаріальної контори з метою оформити спадкові права позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказане майно, та надано роз`янення звернутися до суду, у зв`язку із чим немає змоги оформити право власності на спадкове майно.
Позивач ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Возьний Я.В. в судове засідання не з`явилися, від представника позивача адвоката Возьного Я.В., через канцелярію суду, надійшла письмова заява про розгляд справи у відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задовольнити.
Відповідач - Копичинецька міська рада Чортківського району Тернопільської області в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомила. Відзив на позовну заяву не надала.
За нормою ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ст. 280 ЦПК України судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи.
Перевіривши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Зазначені обставини встановлені рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області від 20 липня 2021 року, що постановлено між тими ж сторонами, не спростовуються сторонами, тому судом приймаються до уваги. Рішення набрало чинності.
Статтею 64-1 Господарського кодексу України встановлено, що підприємства, крім державних та комунальних підприємств, зобов`язані встановлювати свого кінцевого бенефіціарного власника (контролера), регулярно оновлювати і зберігати інформацію про нього та надавати її державному реєстратору у випадках та в обсязі, передбачених законом.
Відповідно до статті 1 Закону України від 15.05.2003 N 755-IV "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" (далі - Закон про реєстрацію) термін "кінцевий бенефіціарний власник (контролер)" вживається у значенні, наведеному в Законі України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення".
Так, відповідно до статті 1 вищевказаного Закону кінцевий бенефіціарний власник (контролер) - фізична особа, яка незалежно від формального володіння має можливість здійснювати вирішальний вплив на управління або господарську діяльність юридичної особи безпосередньо або через інших осіб, що здійснюється, зокрема, шляхом реалізації права володіння або користування всіма активами чи їх значною часткою, права вирішального впливу на формування складу, результати голосування, а також вчинення правочинів, які надають можливість визначати умови господарської діяльності, давати обов`язкові до виконання вказівки або виконувати функції органу управління, або яка має можливість здійснювати вплив шляхом прямого або опосередкованого (через іншу фізичну чи юридичну особу) володіння однією особою самостійно або спільно з пов`язаними фізичними та/або юридичними особами часткою в юридичній особі у розмірі 25 чи більше відсотків статутного капіталу або прав голосу в юридичній особі.
Обсяг інформації, що має міститись в Єдиному державному реєстрі про кінцевого бенефіціарного власника (контролера) юридичної особи, у тому числі кінцевого бенефіціарного власника (контролера) її засновника (учасника), якщо засновник (власник) - юридична особа, встановлено частиною другою статті 17 Закону про реєстрацію.
Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , був одноособовим засновником колективного підприємства МАЛЕ ПІДПРИЄМСТВО «ДОРОЖНИК», в якому не було сформовано статутний фонд, що виключає можливість вирішити питання про спадкування прав засновника підприємства у позасудовому порядку.
Пленум Верховного суду України у п. 9 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року роз`яснив, що спір про спадкування частки учасника підприємницького товариства, необхідно враховувати, що це допускається статтями 130, 147, 166 ЦК ( 435-15 ), статтями 55, 69 Закону України від 19 вересня 1991 року № 1576-XII (1576-12) "Про господарські товариства" і не підпадає під заборону пункту 2 частини першої статті 1219 ЦК. При цьому спадкується не право на участь, а право на частку в статутному (складеному) капіталі.
Відповідно до листа Міністерства юстиції України №31-32-1736 від 12.08.2008 року, майно приватного підприємства і майно фізичної особи - його засновника не можна ототожнювати, оскільки ці особи є різними суб`єктами цивільних правовідносин, які у вчиненні правочинів виступають кожен від свого імені та несуть самостійну відповідальність. Крім того, у разі смерті засновника приватне підприємство не припиняє свого існування та продовжує діяльність.
Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Отже, успадковуються права та обов`язки, які належали фізичній особі, а не юридичній особі, що була створена цією фізичною особою.
Відповідно до вимог статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
У відповідності до ст. 178 ЦК України, об`єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід`ємними від фізичної чи юридичної особи.
Таким чином, з аналізу положень чинного законодавства вбачається, що доцільність формування статутного фонду підприємства вирішується засновником підприємства. Якщо ж статутний фонд у підприємстві не сформовано, то питання спадкування слід вирішувати в судому порядку.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12-13, 82, 258, 259, 263-268, 280-282 ЦПК України, -
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Гусятинського районного суду

Тернопільської області Ірина ЛИСЮК