Провадження № 2/537/810/2022
Справа № 537/1013/22
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02.08.2022 в м. Кременчуці Полтавської області Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі: головуючого судді Фадєєвої С.О. за участю секретаря судових засідань Супруненко О.О., позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_1 адвоката Охмака В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою, де просить визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .
На обґрунтування позову зазначив, що він є власником квартири АДРЕСА_1 . У 2014 році, після одруження сина ОСОБА_3 , він, позивач, надав згоду на реєстрацію у належній йому квартирі дружині сина, відповідачці ОСОБА_2 . Вказав на те, що з грудня 2020 року його син перестав проживати однією сім`єю з відповідачкою, а 01.06.2021 розлучився. З грудня 2020 року відповідач ОСОБА_2 не проживає у належній йому квартирі, у витратах зі сплати житлово-комунальних послуг та витратах, пов`язаних з утриманням і експлуатацією житлового приміщення, участі не приймає. Оскільки реєстрація відповідача у належному йому житлі створює перешкоди у користуванні і розпорядженні цим майном, просить позовні вимоги задовольнити.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Додатково пояснив, що відповідачка проживала у належному йому житлі з часу укладення шлюбу з його сином і до грудня 2020. У грудні 2020 шлюб між ОСОБА_2 та його сином, ОСОБА_3 , фактично припинився, з того часу відповідачка припинила спільне проживання, виїхавши з квартири до батьків. Її речей в квартирі немає, перешкоди у проживанні їй не створювалися. У зв`язку з тим, що відповідачка зареєстрована у належному йому житлі, але фактично не проживає, він змушений сплачувати за неї комунальні послуги та не має можливості отримати житлову субсидію.
Представник позивача позов підтримав.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання повторно не з`явилася, повідомлялася належним чином про дату, час і місце судових засідань шляхом надіслання рекомендованих поштових повідомлень за адресою реєстрації. Відзиву на позовну заяву та будь-яких клопотань до суду від відповідача не надходило, у зв`язку з чим суд, відповідно до положень ч.8 ст. 178 ЦПК України, вирішує справу за наявними матеріалами.
Представник третьої особи Управління Державної міграційної служби в Полтавській області у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи був належним чином повідомлений.
Згідно ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
На підставі наявних у справі доказів, зі згоди позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, суд ухвалив розгляд справи, відповідно до ст. 280 ЦПК України, проводити заочно.
Вислухавши позивача, його представника, свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до наступних висновків.
Частиною 1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.
Відповідно до ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 . Право власності на квартиру належним чином зареєстроване у встановленому законом порядку, що підтверджується інформацією з Реєстру прав власності на нерухоме майно № 306293541.
Згідно інформації з Реєстру територіальної громади Крюківської районної адміністрації Кременчуцького району Полтавської області відповідач ОСОБА_2 зареєстрована як проживаюча за адресою: АДРЕСА_3 . Учасниками справи визнається, що ОСОБА_2 набула права користування цим житлом як член сім`ї власника.
Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 01.06.2021, що набрало законної сили, позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу задоволена, шлюб, зареєстрований 08.09.2012 у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області за актовим записом № 730 між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , розірвано.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що вона - сусідка ОСОБА_1 ОСОБА_2 - це невістка позивача ОСОБА_1 , вона проживала постійно в квартирі за адресою: АДРЕСА_3 разом з сином ОСОБА_1 , ОСОБА_6 . З грудня 2020 року ОСОБА_2 за місцем мешкання вона (свідок) не бачила, чи залишилися в квартирі її речі - не знає. Їй не відомо про випадки, які б вказували на наявність перешкод ОСОБА_2 у проживанні в квартирі.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що вона мешкає в одному будинку з ОСОБА_1 , на одному сходинковому майданчику. Сім`ю позивача знає довго, спілкуються. ОСОБА_7 - це невістка ОСОБА_8 . Останній раз її вона, свідок, бачила приблизно два роки тому. З приводу того чи чинив перешкоди хто-небуть у проживанні ОСОБА_2 в квартирі їй нічого невідомо.

Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, не залежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права.

Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном, навіть, якщо він не позбавлений володіння цим майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати усунення будь-яких порушень свого права від будь-яких осіб у спосіб, який власник вважає прийнятним та ефективним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю.

Частиною першою статті 383 ЦК України закріплено положення, відповідно до якого власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Як встановлено судом відповідач ОСОБА_2 набула права користування житлом як член сім`ї власника, що не заперечується позивачем, проте більше одного року не мешкає за адресою своєї реєстрації: АДРЕСА_3 . Наявності поважних причин непроживання відповідача у квартирі за місцем реєстрації судом не встановлено, перешкод у користуванні житлом суду не доведено, добровільно з реєстраційного обліку відповідач не знялася, не сплачує комунальних послуг, чим чинить перешкоди власнику у користуванні нерухомим майном.

У зв`язку з викладеним суд приходить до висновку, що реєстрація відповідача у спірній квартирі створює позивачу перешкоди у праві користування своєю власністю, а тому вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 2, 13, 15, 16, 76-78, 81 223, 265, 280, 282 ЦПК України, ст. ст. 317, 383, 391, 405 ЦК України, суд,

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Суддя С.О. Фадєєва