ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/807/1496/22 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2022 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Маловічко С.В.

суддів: Гончар М.С.

Подліянової Г.С.

розглянувши у порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07 лютого 2022 року про повернення позовної заяви Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2021 року ПАТ «Страхова компанія «АРКС» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20.12.2021р. позовну заяву залишено без руху у зв`язку із недодержанням вимог ст.ст. 27, 28, 177 ЦПК України, та позивачу був наданий строк для усунення зазначених в ухвалі суду недоліків позовної заяви не пізніше п`яти днів з дня отримання ухвали.

На виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху від 20.12.2021р. представником позивача засобами поштового зв`язку 29 грудня 2021 року надіслано на адресу суду заяву, в якій зазначено про те, що постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19.01.2021р. у справі № 336/7377/20 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 встановлено, що він проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Посилаючись на наведене, ПАТ «Страхова компанія «АРКС» зазначила, що позовна заява підсудна Шевченківському районному суду м. Запоріжжя.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07 лютого 2022 року позовну заяву ПАТ «Страхова компанія «АРКС» повернуто позивачеві.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість у зв`язку з порушенням судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції і направити справу для продовження розгляду.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції необґрунтовано послався на те, що позивачем не зазначено місце проживання або перебування відповідача.

Відзив на апеляційну скаргу відповідачем не надавався. Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає апеляційному розгляду справи відповідно до приписів ч. 3 ст. 360 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням ст. 369 цього Кодексу.

Згідно із п.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції у цій справі входить до переліку ухвал, які розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Повертаючи позовну заяву позивачеві, суд першої інстанції виходив із того, що позивач не надав суду відомості щодо останнього відомого зареєстрованого місця проживання або перебування чи постійного місця заняття (роботи) відповідача, чим не усунув недоліки позовної заяви, зазначені в ухвалі про її залишення без руху. При цьому, суд зазначив, що постановою суду про притягнення особи до відповідальності не встановлюється місце проживання.

Колегія суддів не погоджується із зазначеними висновками суду з огляду на наступне.

Вимоги щодо належного оформлення позовної заяви викладені в статтях 175-177 ЦПК України.

Відповідно до п. 2 ч. 3 статті 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти;

Суд першої інстанції, посилаючись на довідку Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради, в якій вказано про відсутність відомостей щодо реєстрації відповідача, а також вказуючи про необхідність позивачу надати документи на підтвердження того, що останнє зареєстроване місце проживання відповідача було розташоване у Шевченківському районі міста Запоріжжя, або відповідачеві належить майно у Шевченківському районі міста Запоріжжя, не врахував вимог ч. 10 ст. 187 ЦПК України, згідно з якою зазначена обставина є підставою для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції посилався також на те, що заява про усунення недоліків не містить відомостей про місце проживання чи перебування відповідача, що не відповідає дійсності.

Так, зі змісту позовної заяви вбачається, що в ній наведено обґрунтування неможливості надання інформації щодо адреси місця проживання чи реєстрації відповідача (а.с. 3). Позивачем зазначено, що місце реєстрації відповідача невідоме, однак, враховуючи встановлене постановою суду Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19.01.2021 року у справі № 336/7377/20 місце проживання ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 , позов подано за підсудністю у Шевченківський районний суд м. Запоріжжя.

Відповідно до ч.9 ст.28 ЦПК України, позови до відповідача, місце реєстрації проживання чи перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача.

Згідно з інформацією, наданої Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 14.12.2021 №04-47/9753 на запит суду №336/10126/21 від 10.12.2021, інформація щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_1 відсутня (а.с.11).

Між тим, у позовній заяві, наданій суду першої інстанції, позивачем було зазначено адресу останнього відомого місця знаходження відповідача: АДРЕСА_1 . Дане відповідає приписам ч. 9 ст.28 ЦПК України.

Згідно із ч.10 ст.187 ЦПК України, якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання.

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції не звернув належної уваги на зазначене та, в порушення норм процесуального права, вважав, що відсутність відомостей у позивача щодо адреси місця проживання чи місцезнаходження відповідача є недоліком, а також помилково вважав, що постановою суду про притягнення особи до адміністративної відповідальності не встановлюється місце проживання.

Відповідно до ч.5 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Відповідно до загального порядку розгляду всіх справ судами, зокрема, протоколів про адміністративне правопорушення, суд має встановити особи учасників судового засідання, зокрема, у справі про адмінправопорушення - особу правопорушника, та перевірити його анкетні дані, в тому числі, про його місце проживання чи перебування, які в подальшому у відповідності до вимог статті 283 КУпАП зазначаються у постанові суду.

Зі змісту постанови Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19.01.2021 року у справі № 336/7377/20 про накладення адміністративного стягнення вбачається безпосередня участь ОСОБА_1 у судовому засіданні 19 січня 2021 року.

Зважаючи на обов`язок суду встановити особу, яка є учасником справи, та відсутність жодних заперечень з боку ОСОБА_1 щодо встановленого у судовому рішенні місця його проживання, колегія суддів вважає, що встановлене судом місце проживання відповідача презюмується.

Відтак, колегія суддів вважає безпідставним висновок суду першої інстанції про те, що у позовній заяві мався недолік щодо не зазначення останнього відомого місця проживання відповідача, а також, що позивачем вказаний недолік не було усунуто.

Отже, колегія вважає, що позовна заява не містила тих недоліків, які стали підставою для її повернення позивачу.

Таким чином, вирішуючи питання щодо повернення позовної заяви, суд не взяв до уваги зазначені обставини та помилково вважав, що недоліки не були усунені позивачем.

У такому разі колегія суддів приходить до висновку, що, визнаючи позовну заяву неподаною та повертаючи її позивачу, суд першої інстанції необгрунтовано прийшов до висновків, що ухвала суду першої інстанції про усунення недоліків не виконана, оскільки й недоліків в цій частині позовна заява не містила.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що необґрунтоване повернення заяви порушує право заявника на доступ до правосуддя, яке гарантується пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Колегія наголошує на тому, що надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства, згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду (як елементу права на справедливий суд згідно зі ст. 6 Конвенції).

Європейський суд з прав людини акцентує увагу на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Так, рішенням у справі Белле проти Франції від 4 грудня 1995 року Європейським судом з прав людини зазначено, що стаття 6 Конвенції Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

За таких обставин, оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 374, 379, 382-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07 лютого 2022 року про визнання позовної заяви неподаною та повернення позивачеві скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Постанова прийнята, складена та підписана 10 червня 2022 року.

Головуючий: С.В. Маловічко

Судді: М.С. Гончар

Г.С. Подліянова