Справа №295/3966/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.06.2022 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду міста Житомира Семенцова Л.М., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Житомирської районної спілки споживих товарів, виконавчого комітету Житомирської міської ради, третя особа комунальне підприємство «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради, про скасування реєстрації, визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2021 року позивач звернулася до суду з указаним позовом, в якому просить: 1) визнати незаконними та скасувати рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради № 76 від 27.01.2005 року; 2) скасувати свідоцтво про право колективної власності серія НОМЕР_1 від 31 січня 2005 року на 51/100 ідеальної частки будинку за адресою: АДРЕСА_1 ; 3) скасувати державну реєстрацію свідоцтво про право колективної власності серія НОМЕР_1 від 31 січня 2005 року на 51/100 ідеальної частки будинку за адресою: АДРЕСА_1 шляхом скасування запису № 5189 в книзі 27; 4) визнати укладеним між ОСОБА_2 та Житомирською районною спілкою споживчих товарів договір про купівлю-продаж 51/100 ідеальної частки будинку за адресою: АДРЕСА_1 та визнати право власності на 51/100 ідеальної частки будинку за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 ; 5) витребувати з незаконного володіння Житомирською районною спілкою споживчих товарів 51/100 ідеальної частки будинку за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 ; 6) стягнути з Житомирської районної спілки споживчих товарів на користь ОСОБА_2 судові витрати.

06.06.2022 року представник позивач подав заяву про забезпечення позову, на обгрунтування якої вказав на можливе відчуження відповідачем зазначеної нерухомості, що може зробити неможливим чи утрудненим виконання рішення суду, надавши роздруківки з інтернет ресурсу ОЛХ, у зв`язку з чим просить накласти арешт на 51/100 частину житлового будинку загальною площею 87,20 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 та належить Житомирській районній спілці споживчих товарів на підставі свідоцтва про право колективної власності серія САА № 02971 від 31.01.2005 року, а також заборонити його відчуження.

Ознайомившись із змістом заяви та доданими до неї документами, суддя дійшов до висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною 2 ст. 149 ЦПК України визначено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За положеннями ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Види забезпечення позову передбачені ч. 1 ст. 150 ЦПК України, згідно якої позов забезпечується, зокрема, накладеннм арешту на майно та забороною його відчуження.

Як роз`яснено в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року за № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Постановляючи ухвалу про забезпечення позову, необхідно враховувати, що прийняття такого рішення доцільне лише в разі достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Не може бути задоволено клопотання про забезпечення позову, якщо заявник не надав докази, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, зазначених в ч. 2 ст. 149 ЦПК України.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Звертаючись із заявою про забезпечення позову, представник позивача просить накласти арешт на 51/100 частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , однак позивач предметом спору в справі є 51/100 частина будинку АДРЕСА_1 . Таким чином, частина будинку, відносно якої представник позивача просить вжити заходи забезпечення позову, не є предметом спору у вказаній справі, тому заява не ґрунтується на положеннях закону й не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 149-153, 260, 353 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Богунський районний суд міста Житомира протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Л.М. Семенцова