Справа №: 272/1409/20
Провадження № 2/272/6/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2022 року

Андрушівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Карповця В.В.,

за участі секретаря судового засідання - Степанчук Т.В.,

за участі: представника позивача - ОСОБА_1 , представника відповідача - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Андрушівка цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - ОСОБА_4 , про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, суд, -

встановив:

Представник позивача звернувся до Андрушівського районного суду Житомирської області з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 27 грудня 2014 року близько 20 години 20 хвилин на автодорозі Житомир - Могилів-Подільський поблизу с. Семенівка Бердичівського району Житомирської області відповідач, керуючи автомобілем ВАЗ 2103, д.н.з. НОМЕР_1 , допустив наїзд на велосипедиста ОСОБА_5 .. У результаті отриманих в наслідок ДТП тілесних ушкоджень велосипедист ОСОБА_5 помер. На дату скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність водія (відповідача) застрахована не була. 13 лютого 2017 року потерпіла ОСОБА_4 через свого представника подала до МТСБУ повідомлення з метою отримання відповідного відшкодування. На підтвердження витрат на поховання остання надала товарні чеки від 28.12.2014 на загальну суму 5080,00 грн.. Вищевказану суму відповідач потерпілій не відшкодував у добровільному порядку. Договірних зобов`язань між МТСБУ, потерпілою особою та відповідачем не виникало. У зв`язку з настанням події, передбаченої п.п. "а" п. 41.1 ст. 41 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", МТСБУ 04 травня 2017 року здійснило виплату страхового відшкодування потерпілій в розмірі 5080,00 грн.. У заяві від 13 лютого 2017 року ОСОБА_4 просила виплатити страхове відшкодування їй як дружині померлого, а також як матері в інтересах спільних із померлим ОСОБА_5 дітей як таким, що були на утриманні потерпілого. На момент ДТП на утриманні ОСОБА_5 було семеро осіб: дружина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; діти - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; мати потерпілого - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка звернулась до МТСБУ з відповідною заявою від 04 червня 2018 року, та батько - ОСОБА_11 . З урахуванням вищевикладеного позивачем було здійснено виплату потерпілим на загальну суму 42664,00 грн., яка складається з наступного: 5080,00 грн. - страхове відшкодування витрат на поховання, які були виплачені ОСОБА_4 ; 31320,00 грн. - страхове відшкодування ОСОБА_4 , як дружині та в інтересах чотирьох неповнолітніх дітей; 6264,00 грн. - страхове відшкодування ОСОБА_10 , як матері, яка знаходилась на утриманні у потерпілого. Відповідно до положень ст. ст. 1187, 1191, 1200 ЦК України та ст. 38 п. 38.2.1 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" представник позивача просить суд стягнути з відповідача на користь МТСБУ в порядку регресу витрати, пов`язані з виплатою страхового відшкодування на загальну суму 42664,00 грн. та 2102,00 грн. судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору.

19.05.2021 від представника відповідача на адресу суду надійшов відзив, в якому останній зазначив, що звертаючись до суду з вказаним позовом представник позивача не зазначив, що на момент здійснення вищевказаних виплат МТСБУ рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 07.10.2015 № 274/1297/15-ц було вирішено питання про стягнення з відповідача на користь потерпілих витрат, передбачених ст. 1200 ЦК України. Тобто позивач намагається зобов`язати відповідача здійснити повторне відшкодування, яке уже було застосовано на підставі рішення суду, що є прямим порушенням ст. 61 Конституції України, з якої вбачається, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Крім того представнику позивача достеменно відомо про наявність зазначеного рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області, оскільки він приймав безпосередню участь у розгляді справи. Щодо виплат, передбачених ст. 27 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", тобто виплат на поховання, то вказані обставини також досліджувались судом під час розгляду справи, та рішенням від 07.10.2015 було встановлено, що відповідач відшкодував дані витрати в розмірі 13000,00 грн.. Крім того вказані обставини підтверджуються розпискою про отримання коштів. Ураховуючи вищевикладене представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позову, оскілки позовні вимоги є безпідставними та суперечать ст. 61 Конституції України.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, обґрунтувавши викладеними у позовній заяві обставинами. Крім того пояснив, що у позивача не було жодних відомостей про те, чи виконано рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 07.10.2015 № 274/1297/15-ц.

Представник відповідача у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві.

Третя особа, ОСОБА_4 , у судове засідання не з`явилась, направила на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутність, зазначила, що 14.01.2015 вона написала розписку на ім`я відповідача ОСОБА_3 на його прохання та диктування тексту при написанні про отримання коштів у розмірі 13000,00 грн. на проведення поминальних обідів, у зв`язку з завданою внаслідок ДТП 27.12.2014 смертю чоловіка. Вказані кошти не входять до виплат, передбачених ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та були надані добровільно ОСОБА_3 ..

Вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи суд встановив: 27 грудня 2014 року близько 20 години 20 хвилин на автодорозі Житомир - Могилів-Подільський поблизу с. Семенівка Бердичівського району Житомирської області відповідач, керуючи автомобілем ВАЗ 2103, д.н.з. НОМЕР_1 , допустив наїзд на велосипедиста ОСОБА_5 .. У результаті отриманих в наслідок ДТП тілесних ушкоджень велосипедист ОСОБА_5 помер (а.с. 8-12,13). На дату скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність водія (відповідача) застрахована не була. Вищевказані обставини також встановлені рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 07 жовтня 2015 року (а.с. 117-119). 13 лютого 2017 року потерпіла ОСОБА_4 через свого представника подала до МТСБУ повідомлення з метою отримання відповідного відшкодування (а.с. 22,23). На підтвердження витрат на поховання остання надала товарні чеки від 28.12.2014 на загальну суму 5080,00 грн. (а.с. 25). Договірних зобов`язань між МТСБУ, потерпілою особою та відповідачем не виникало. У зв`язку з настанням події, передбаченої п.п. "а" п. 41.1 ст. 41 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", МТСБУ 04 травня 2017 року здійснило виплату страхового відшкодування потерпілій в розмірі 5080,00 грн.. У заяві від 13 лютого 2017 року ОСОБА_4 просила виплатити страхове відшкодування їй як дружині померлого, а також як матері в інтересах спільних із померлим ОСОБА_5 дітей як таким, що були на утриманні потерпілого. На момент ДТП на утриманні ОСОБА_5 було семеро осіб: дружина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; діти - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; мати потерпілого - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка звернулась до МТСБУ з відповідною заявою від 04 червня 2018 року, та батько - ОСОБА_11 (а.с. 24,27,28). З урахуванням вищевикладеного позивачем було здійснено виплату потерпілим на загальну суму 42664,00 грн., яка складається з наступного: 5080,00 грн. - страхове відшкодування витрат на поховання, які були виплачені ОСОБА_4 ; 31320,00 грн. - страхове відшкодування ОСОБА_4 , як дружині та в інтересах чотирьох неповнолітніх дітей; 6264,00 грн. - страхове відшкодування ОСОБА_10 , як матері, яка знаходилась на утриманні у потерпілого (а.с. 29-34,51). Позивач звернувся до ОСОБА_3 з відповідним листом про добровільне відшкодування понесених витрат, однак вимога МТСБУ відповідачем задоволена не була (а.с. 35). З копії постанови від 26.02.2015 вбачається, що кримінальне провадження стосовно ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 286 КК України закрито, у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу кримінального правопорушення (а.с. 8-12). Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 07.10.2015, яке набрало законної сили 17.12.2015 та рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 17.12.2015, яким змінено рішення Бердичівського міськрайонного суду, було встановлено, що ОСОБА_3 у добровільному порядку відшкодував ОСОБА_4 13000,00 грн. витрат на поховання (а.с. 117-119,120-124). Вищевказаними рішенням з ОСОБА_3 в порядку ст. 1200 ЦК України було стягнуто: на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду, завдану смертю годувальника, в розмірі 231,20 грн. щомісячно, починаючи з 18.03.2015 року до досягнення дітьми чотирнадцяти років - до 28.02.2027; на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду, завдану смертю годувальника неповнолітнім дітям: ОСОБА_6 в розмірі 231,20 грн. щомісячно, починаючи з 18.03.2015 року до досягнення повноліття - до ІНФОРМАЦІЯ_7 ; ОСОБА_7 в розмірі 231,20 грн. щомісячно, починаючи з 18.03.2015 року до досягнення повноліття - ІНФОРМАЦІЯ_8 ; ОСОБА_8 в розмірі 231,20 грн. щомісячно, починаючи з 18.03.2015 року до досягнення повноліття - ІНФОРМАЦІЯ_9 ; ОСОБА_9 в розмірі 231,20 грн. щомісячно, починаючи з 18.03.2015 року до досягнення повноліття - ІНФОРМАЦІЯ_10 ; на користь ОСОБА_12 матеріальну шкоду, завдану смертю годувальника в розмірі 439,47 грн.. одноразово за період навчання з 18.03.2015 року до 12.05.2015 року (а.с. 117-119).

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до вимог статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до вимог статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтею 1200 ЦК України встановлено, що у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: 1) дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); 2) чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно; 3) особам з інвалідністю - на строк їх інвалідності; 4) одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років; 5) іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, - протягом п`яти років після його смерті. Особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував. Особам, які втратили годувальника, шкода відшкодовується в повному обсязі без урахування пенсії, призначеної їм внаслідок втрати годувальника, та інших доходів. Розмір відшкодування, обчислений для кожного з осіб, які мають право на відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника, не підлягає подальшому перерахункові, крім таких випадків: народження дитини, зачатої за життя і народженої після смерті годувальника; призначення (припинення) виплати відшкодування особам, що здійснюють догляд за дітьми, братами, сестрами, внуками померлого. Розмір відшкодування може бути збільшений законом.

Відповідно до п. 39.1 ст. 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Основними завданнями МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом (п.п. 39.2.1 п. 39.2. ст. 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відповідно до підпункту «а» п. 41.1ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до норм п. 38.2.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, та який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Дослідивши надані сторонами докази, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. При цьому суд виходить з того, що рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 07.10.2015 з відповідача в порядку ст. 1200 ЦК України було стягнуто: на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду, завдану смертю годувальника, в розмірі 231,20 грн. щомісячно, починаючи з 18.03.2015 року до досягнення дітьми чотирнадцяти років - до 28.02.2027; на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду, завдану смертю годувальника неповнолітнім дітям: ОСОБА_6 в розмірі 231,20 грн. щомісячно, починаючи з 18.03.2015 року до досягнення повноліття - до ІНФОРМАЦІЯ_7 ; ОСОБА_7 в розмірі 231,20 грн. щомісячно, починаючи з 18.03.2015 року до досягнення повноліття - ІНФОРМАЦІЯ_8 ; ОСОБА_8 в розмірі 231,20 грн. щомісячно, починаючи з 18.03.2015 року до досягнення повноліття - ІНФОРМАЦІЯ_9 ; ОСОБА_9 в розмірі 231,20 грн. щомісячно, починаючи з 18.03.2015 року до досягнення повноліття - ІНФОРМАЦІЯ_10 ; на користь ОСОБА_12 матеріальну шкоду, завдану смертю годувальника в розмірі 439,47 грн.. одноразово за період навчання з 18.03.2015 року до 12.05.2015 року. Вищевказаним рішенням встановлено та з копії розписки вбачається, що ОСОБА_3 відшкодував ОСОБА_4 13000,00 грн. витрат на поховання, а тому позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат в порядку регресу, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування ОСОБА_4 , як дружині та в інтересах чотирьох неповнолітніх дітей і витрат на поховання задоволенню не підлягають, так як призведуть до притягнення ОСОБА_3 до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення двічі, що є прямим порушенням ст. 61 Конституції України. З урахуванням того, що ОСОБА_10 , як матері, яка знаходилась на утриманні померлого, МТСБУ було виплачено 6264,00 грн. страхового відшкодування та у матеріалах справи відсутні будь - які відомості про те, що ОСОБА_3 відшкодував їй завдану шкоду, суд приходить до висновку, що у позивача в цій частині виникло право регресної вимоги до відповідача.

Ураховуючи вищевикладене суд задовольняє позов частково та стягує з ОСОБА_3 на користь МТСБУ витрати, пов`язані з виплатою страхового відшкодування ОСОБА_13 , в порядку регресу в розмірі 6264 грн. 00 коп.. У задоволенні решти позовних вимог - відмовляє.

Суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, пропорційно до задоволених позовних вимог, в розмірі 308,62 грн.

Керуючись ст.ст.4, 13, 76 - 89, 258, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_11 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (місцезнаходження: м. Київ, Русанівський бульвар,8, IBAN: НОМЕР_3 в Укрексімбанку м. Київа; ) витрати, пов`язані з виплатою страхового відшкодування ОСОБА_13 , в порядку регресу в розмірі 6264 (шість тисяч двісті шістдесят чотири) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_11 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (місцезнаходження: м. Київ, Русанівський бульвар,8, IBAN: НОМЕР_3 в Укрексімбанку м. Київа; ) судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 308 (триста вісім) грн. 62 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

При цьому, у відповідності до підпункту 15.5 пункту 15 розділу XIII Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до Житомирського апеляційного суду через Андрушівський районний суд Житомирської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 27.01.2022.

Суддя:В. В. Карповець