ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2022 року м. Херсон

Справа №653/1286/21

Провадження №22ц/819/144/22

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий Бездрабко В.О. (суддя-доповідач)

судді: Базіль Л.В.

Приходько Л.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику сторін апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Генічеського районного суду Херсонської області від 25 жовтня 2021 року, постановлену під головуванням судді Делалової О.М., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа відділ служби у справах дітей Генічеської міської ради про визначення місця проживання дитини за місцем проживання матері та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: відділ служби у справах дітей Генічеської міської ради, орган опіки та піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації про визначення місця проживання дитини,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Генічеського районного суду Херсонської області з позовом до ОСОБА_2 , третя особа відділ служби у справах дітей Генічеської міської ради про визначення місця проживання дитини за місцем проживання матері.

Позов мотивовано тим, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі та мають спільну дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на сьогоднішній день проживає разом з матір`ю.

Оскільки сторони у добровільному порядку не можуть дійти згоди щодо визначення місця проживання дитини, позивач просила суд визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 разом з матір`ю, позивачем по справі.

26 липня 2021 року на адресу суду надійшов зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: відділ служби у справах дітей Генічеської міської ради, орган опіки та піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації про визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з ним, батьком дитини.

Ухвалою Генічеського районного суду Херсонської області від 25 жовтня 2021 року справу передано за підсудністю на розгляд до Києво-Святошинського районного суду Київської області.

Не погоджуючись із ухвалою суду від 25 жовтня 2021 року, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, справу направити для продовження розгляду до Генічеського районного суду Херсонської області.

Скарга мотивована тим, що законні підстави для передачі справи на розгляд до іншого суду відсутні, оскільки вона разом із сином проживають за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказала, що згідно довідки про доходи та характеристики ОСОБА_2 вбачається, що останній працює в КП «Стадіон «Будівельник» на посаді інструктора з фізкультури у м. Генічеськ, у зв`язку з чим суд першої інстанції безпідставно передав справу на розгляд до Києво-Святошинського районного суду Київської області за місцем проживання ОСОБА_2 , оскільки справа має бути розглянута Генічеським районним судом Херсонської області.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , вказавши адресу своєї реєстрації та фактичного проживання: АДРЕСА_2 , пославшись на законність та обґрунтованість ухвали суду та просив залишити її без змін.

Вказав, що основним місцем його роботи є ДП «Молодість» Київської міської державної адміністрації з 01 січня 2016 року по теперішній час. Для того, щоб зустрічатися та спілкуватися із сином він змушений приїжджати до м. Генічеська Херсонської області, а також працювати там за сумісництвом інструктором з фізичної культури.

Зазначив, що предметом позову є визначення місця проживання дитини. Зазначена категорія справ не передбачає альтернативної підсудності за вибором позивача, а тому за загальним правилом позов має бути пред`явлено за зареєстрованим місцем проживання відповідача. Також вказав, що постійним зареєстрованим місцем проживання дитини було АДРЕСА_2 . За місцем проживання син відвідував дитячий садок, перебував на обліку в районній поліклініці, тощо. Позивач за первісним позовом самостійно забрала дитину, змінивши місце його проживання на с. Генічеська Гірка Херсонської області.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність оскаржуваної ухвали вимогам цивільного процесуального закону, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про передачу цивільної справи на розгляд до іншого суду, суд першої інстанції керувався ч. 1ст. 27 ЦПК України, та виходив з того, що відповідно до наявної у матеріалах справи інформації, відповідач за первісним позовом - ОСОБА_2 має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , у зв`язку з чим справа не підсудна Генічеському районному суду Херсонської області та підлягає направленню до Києво-Святошинського районного суду Київської області.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 187 ЦПК України передбачено, що суддя відкриває провадження у цивільній справі не інакше як на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.

Цивільна юрисдикція - це визначена законом сукупність повноважень судів, щодо розгляду цивільних справ, віднесених до їх компетенції (ст.15 ЦПК України в редакції 2004 року). Підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції (ст.ст.108-114 ЦПК України в редакції 2004 року).

Аналогічні положення містяться в Главі 2 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону від 03 жовтня 2017 року.

Згідно ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим в установленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Таким чином, позов про визначення місця проживання дитини має пред`являтися за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання або перебування відповідача, оскільки для розгляду таких позовних вимог цивільним процесуальним законом не передбачено ані альтернативної, ані виключної підсудності.

Відповідно до ст. 187 ч.6 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу (ч.9 ст. 187 ЦПК України).

Матеріали справи свідчать, що вирішуючи питання про відкриття провадження у справі суд не виконав вимоги ст. 187 ч.6 ЦПК України, не встановивши зареєстрованого місця проживання відповідача, та помилково виніс ухвалу від 20 травня 2021 року про відкриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа відділ служби у справах дітей Генічеської міської ради про визначення місця проживання дитини за місцем проживання матері.

Згідно положень п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, зокрема, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Встановивши, що зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та їх сина ОСОБА_3 є: АДРЕСА_2 , що територіально відноситься до Києво-Святошинського районного суду Київської області, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про передачу справи на розгляд до Києво-Святошинського районного суду Київської області за територіальною підсудністю.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального права і підстави для її скасування відсутні, а доводи викладені в апеляційній скарзі висновки суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Генічеського районного суду Херсонської області від 25 жовтня 2021 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: В.О. Бездрабко

Судді: Л.В. Базіль

Л.А. Приходько