Дата документу 08.06.2022 Справа № 333/6664/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 333/6664/21 Головуючий у 1 інстанції: Стоматов Е.Г.
Провадження № 22-ц/807/1028/22 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2022 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Маловічко С.В.

Гончар М.С

суддів: Подліянової Г.С.

за участі секретаря: Камалової В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23 грудня 2021 року про повернення без розгляду заяви ОСОБА_1 про скасування судового наказу,

В С Т А Н О В И В:

28 вересня 2021р. суддею Комунарського районного суду м. Запоріжжя Стоматовим Е.Г. був виданий судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на користь Концерну «МТМ» заборгованості за послуги централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води за період з 01 листопада 2018р. по 31 серпня 2021р. в розмірі 32 942,81 грн. Вказана заборгованість утворилась по житловому приміщенню - квартирі АДРЕСА_1 .

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про скасування судового наказу.

В обґрунтування заяви зазначив, що 13 грудня 2021 року на його адресу проживання надійшов судовий наказ від 28 вересня 2021 року, виданий Комунарським районним судом м. Запоріжжя, про стягнення з ОСОБА_2 , яка є його дочкою, заборгованості за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води за період з 01 листопада 2018 року по 31 серпня 2021 року в сумі 32 942 грн. 81 коп. та судових витрат. Копію наказу отримав він як батько ОСОБА_2 , яка зареєстрована у квартирі АДРЕСА_1 , але з 2017 року за даною адресою не проживає, мешкає за кордоном. Послугами Концерну «МТМ» ОСОБА_2 не користується, так як у приміщенні не проживає. Докази проживання за кордоном відсутні, але за його клопотанням вони можуть бути витребувані судом.

Також вважає, що цей судовий наказ впливає й на його права та обов`язки, оскільки він є солідарним боржником, будучи співвласником квартири та проживаючи у ній.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23 грудня 2021 року заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу № 333/6664/21 від 28 вересня 2021 року про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 на користь КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІМ МЕРЕЖІ» за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води за період з 01 листопада 2018 року по 31 серпня 2021 року в розмірі 32 942 грн. 81 коп. та судового збору в розмірі 277 гривень 00 копійок повернуто заявнику без розгляду.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23 грудня 2021 року по справі № 333/6664/21 та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду по суті.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції не було проведено автоматизованого розподілу його заяви про скасування судового наказу, що є порушенням вимог статті 167 ЦПК України. Суд не звернув увагу, що оспорюваним наказом було вирішено його права та обов`язки як солідарного боржника. Також апелянт заперечує проти застосування судом п.1 ч.4 ст.185 ЦПК України при вирішенні питання щодо повернення заяви про скасування судового наказу без розгляду.

Відзив на апеляційну скаргу відповідачем не надавався. Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає апеляційному розгляду справи відповідно до приписів ч.3 ст.360 ЦПК України.

Згідно зі ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що суддею Комунарського районного суду міста Запоріжжя 28 вересня 2021 року видано судовий наказ по стягнення з ОСОБА_2 на користь КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІМ МЕРЕЖІ» заборгованості за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води за період з 01 листопада 2018 року по 31 серпня 2021 року в розмірі 32 942 грн. 81 коп. та судового збору в розмірі 277 гривень 00 копійок.

22 грудня 2021 року ОСОБА_1 подав заяву про скасування судового наказу від 28 вересня 2021 року у справі № 333/6664/21. Просить скасувати виданий судовий наказ.

13 грудня 2021 року на адресу проживання ОСОБА_1 надійшла копія судового наказу від 28 вересня 2021 року.

22.12.2021р. ОСОБА_1 звернувся із заявою про скасування судового наказу, вказуючи, що його дочка ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_1 зареєстрована, але з 2017 року за даною адресою не проживає, мешкає за кордоном. Послугами Концерну «МТМ» ОСОБА_2 не користується, так як у приміщенні не проживає. Докази проживання за кордоном відсутні, але за його клопотанням вони можуть бути витребувані судом.

Повертаючи заяву ОСОБА_1 без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що заява була подана та підписана особою, яка не надала суду належні документи про свої повноваження на підписання такої заяви та звернення з заявою до суду від імені та в інтересах заявника, що відповідно до ч. 6 ст.170 ЦПК України є підставою для постановлення ухвали про повернення заяви без розгляду.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги заявник стверджує, що ухвалу було винесено неповноважним складом суду, а Концерн «Міські теплові мережі» подав заяву з порушенням вимог ст.163 ЦПК України. Заявник вказує, що на правах власника квартири, фактичного проживання в ній та споживання послуг, які надаються Концерном «Міські теплові мережі», він є солідарним боржником, щодо якого судовим наказом вирішеного його права та обов`язки. Тому вважає, що він має самостійне право на подачу та підписання заяви про скасування судового наказу.

Між тим, колегія визнає аргументи, наведені у скарзі, неспроможними, та, натомість, погоджується із висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 ЦПК України, боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу.

Згідно із ч. 4 ст. 170 ЦПК України, заява підписується боржником або його представником.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України, сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника.

Згідно із положеннями ч.5 ст.170 ЦПК України, до заяви про скасування судового наказу, поданої представником, додається документ, що підтверджує повноваження представника боржника.

Представником у суді може бути адвокат або законний представник (ч.1 ст.60 ЦПК України).

Відповідно до вимог ст.62 ЦПК України, повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами: довіреністю фізичної або юридичної особи; свідоцтвом про народження дитини або рішенням про призначення опікуном, піклувальником чи охоронцем спадкового майна. Довіреність фізичної особи повинна бути посвідчена нотаріально або, у визначених законом випадках, іншою особою.

З аналізу змісту вказаних процесуальних норм слідує, що заяву про скасування судового наказу може бути подано або самим боржником, або його представником. Ніякі інші особи, права яких, на їх думку, зачіпаються судовим наказом, не наділені правом на подання заяви про його скасування.

Як з`ясовано дослідженням заяви про скасування судового наказу, вона подана ОСОБА_1 як заявником, а не як представником боржника ОСОБА_2 , хоча в ній містяться доводи і на її користь: вона не мешкає у квартирі, за якою рахується заборгованість, послугами не користується. Але загалом зміст заяви вказує про те, що ОСОБА_1 наголошує на своїх порушених цим судовим наказом правах, оскільки мешкає в цій квартирі та є її співвласником. Вказує, що не погоджується, зокрема, із визначеним Концерном «МТМ» розміром заборгованості, посилаючись на листування зі стягувачем з приводу надання послуг.

З огляду на вказаний зміст заяви та її оформлення і підписання іншою особою, ніж сама боржниця ОСОБА_3 , суд першої інстанції не міг прийняти цю заяву до розгляду. До того ж, і документу про представництво боржника заявником надано не було.

Твердження апелянта щодо неправильного застосування судом норм процесуального права відхиляються колегією, оскільки стаття 170 ЦПК України не містить наслідків подання заяви про скасування судового наказу не боржником, а іншою особою, не уповноваженою на подачу та підписання такої заяви, тому суд правомірно із посиланням на ч.6 ст.170 ЦПК України застосував її наслідки і повернув без розгляду таку заяву.

Наводячи приписи п. 1 ч.4 ст.185 ЦПК України, згідно з якою заява повертається у випадку, коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або посадове становище якої не вказано, суд лише вказував на аналогію процесуальних наслідків у випадку таких упущень, що не є процесуальним порушенням суду.

Безпідставними є доводи апелянта щодо вирішення судовим наказом його прав та обов`язків, оскільки право на подання заяви про скасування судового наказу у такому разі у апелянта все одно не виникає, оскільки такого права не унормовано приписами статті 170 ЦПК України.

Суть судового наказу є саме в тому, що тільки боржнику належить у заяві про скасування судового наказу право довести суду підстави для його скасування, та процесуальним законом не вказується на таке право солідарного боржника за законом, якщо такого обов`язку не покладено на нього судовим наказом.

Встановлено із змісту судового наказу судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 28.09.2021 року, що боржником в ньому зазначено лише ОСОБА_2 . ОСОБА_1 не визначено в якості солідарного боржника, а тому його права у цій частині не є порушеними та не можуть бути захищені у спосіб скасування судового наказу за його заявою.

Щодо порушення судом принципу доступу до суду, колегія вказує наступне.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Мельник проти України» (заява № 23436/03, п.26) зазначено, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним. Воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Це право може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому, що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулюванню з боку держави. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.

Доводи скарги про те, що ухвалу прийнято неповноважним суддею, оскільки не відбулось автоматизованого розподілу його заяви про скасуванні судового наказу є необгрунтованими з огляду на таке.

Так, у справі міститься протокол розподілу судової справи, відповідно до якого

вона передана судді Стоматову Е.Г. як раніше визначеному судді відповідно до п. 2.3.40 Засад використання АСДС Комунарського районного суду м. Запоріжжя, затверджених рішенням зборів суддів № 22/1 від 31.08.2015р., які базуються на приписах Положення про автоматизовану систем документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України із подальшими змінами, яким унормовано певні випадки, коли передача заяв у справі відбувається тому ж самому судді. Таке врегулювання питання не є порушення вимог статті 33 ЦПК України.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла до висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, у зв`язку з чим апеляційну скаргу відповідно до вимог статті 375 ЦПК України слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23 грудня 2021 року про повернення без розгляду заяви ОСОБА_1 про скасування судового наказу залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 10 червня 2022 року

Головуючий: С.В. Маловічко

Судді: М.С. Гончар

Г.С. Подліянова