ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/449/22 Справа № 2-7634/11 Суддя у 1-й інстанції - Демидова С. О. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справі Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Макарова М.О.

при секретарі - Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 13 липня 2020 року по справі за заявою ліквідатора приватного підприємства «Тоджима» Штельманчука Михайла Сергійовича про видачу дублікату виконавчого листа у цивільній справі за позовом приватного підприємства «Тоджима» до ОСОБА_1 , третя особа - Жовтневий відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, про стягнення суми заборгованості, -

в с т а н о в и л а:

У липні 2020 року ліквідатор приватного підприємства «Тоджима» Штельманчук М.С. (далі - ПП "Тоджима") звернувся до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого листа.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 13 липня 2020 року заяву ПП "Тоджима" задоволено. Видано дублікат виконавчого листа №2-7634/11 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПП «Тоджима» грошових коштів в сумі 2 240 681,54 грн., яка складається з суми інфляційних втрат - 1 367 864, 54 грн. та суми процентів за користування кредитними коштами - 872 817 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування ухвали Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 13 липня 2020 року та винесення нової постанови про відмову у задоволенні заяви, мотивуючи тим, що ухвала постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відсутні правові підстави для задоволення заяви. Наголошував на тому, що в задоволенні аналогічної заяви ПП "Тоджима" від 01 червня 2020 року було відмовлено ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 12 червня 2020 року. Ухвала ніким оскаржена не була та вступила в законну силу. Звертав увагу на те, що про розгляд заяви він не повідомлявся належним чином та заява розглянута у його відсутність, що грубим чином порушує його права.

Правом на надання відзиву учасники справи не скористались.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку про те, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, як на одну з підстав скасування ухвали суду, ОСОБА_1 вказував на те, що судом порушено норми процесуального права, а саме позбавлено сторону відповідача права на участь у розгляді заяви та надання відповідних пояснень.

Колегія суддів погоджуються з такими доводами скаржника, з огляду на таке.

Згідно з п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (ст.18 ЦПК).

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справа та рішень інших органів (посадових осіб) регулюються розділом VI ЦПК України.

Відповідно до п.17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Таким чином, єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата, а вил дання дубліката можливе лише до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документа.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, викрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.260 ЦПК України ухвала, що викладається окремим документом, складається, зокрема, з мотивувальної частини із зазначенням мотивів, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу;

Згідно з ч.ч.1-3 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. За ч.5 вказаної статті обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як роз`яснив пленум Верховного Суду України в постанові №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення в цивільній справі», а саме в п.2 обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до пункту 11 вказаної постанови у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи з наведеного, в контексті цієї справи, слід виходити з того, що суд, розглядаючи заяву, повинен повно та всебічно встановити та оцінити обставини, які мають значення для вирішення порушеного процесуального питання, а також надати оцінку встановленим обставинам справи та прийти до відповідного висновку по суті поданої заяви, посилаючись на відповідні норми матеріального та процесуального права. При цьому, мотивувальна частина судового рішення не може обмежуватися лише посиланням на нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, а має містити мотиви суду щодо суті поданої заяви.

Суд першої інстанції, при постановленні оскаржуваної ухвали суду, не вислухав думку учасників справи (зокрема боржника ОСОБА_1 , який не був сповіщений про розгляд заяви), та дійшов передчасного висновку про задоволення заяви.

Вирішення питання щодо заяви ПП "Тоджима" про видачу дубліката виконавчого листа відбулось без з`ясування та оцінки усіх обставин.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції під час постановлення оскаржуваної ухвали порушено норми процесуального права, у зв`язку з чим наявні підстави для скасування ухвали суду першої інстанції і направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Під час нового розгляду справи місцевому суду слід дотриматися порядку щодо виклику стягувача, боржника, заслухати доводи учасників справи, дослідити матеріали справи і в залежності від встановленого вирішити питання по суті.

Керуючись ст.ст.367,374,379,381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 13 липня 2020 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.