Справа № 201/7559/21
Провадження № 2/201/411/2022
РІШЕННЯ

Іменем України

30 березня 2022 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді Наумової О.С., за участю секретаря судового засідання Моренко Д.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпріцивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

27.07.2021р. АТ «Універсал Банк» звернулося із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (а.с. 1 - 4).

Ухвалою судді Наумової О.С. від 26.08.2021р. відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с. 41).

В обґрунтування заявленого позову представник позивача посилається на те, що 25.04.2018р. ОСОБА_1 звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету заяву до договору про надання банківських послуг від 25.04.2018р. На підставі укладеного договору відповідач ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 70 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка НОМЕР_1 .

У зв`язку з порушення відповідачем зобов`язань за укладеним договором про надання банківських послуг «Monobank» від 25.04.2018р. станом на 15.03.2021р. утворилась заборгованість у розмірі 118 580,68 грн., яка складається з: 86 584,26 грн. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тіло кредиту) та 31 996,42 грн. заборгованість за пенею та комісією.

Зазначену суму заборгованості позивач просив суд стягнути з відповідача, а також понесені ним судові витрати у розмірі 2 270,00 грн.

27 березня 2022 року представник ОСОБА_1 адвокат Ліфлянчик С.І. (діє на підставі ордера серії АЕ № 1019289 від 22 березня 2022 року а.с. 56 - 57) надав до суду відзив на позов, в якому зазначає наступне.

Між сторонами не укладався кредитний договір у відповідності до вимог ст. 1054, 1055 ЦК України. А лише укладена анкета-заява до договору про надання банківських послуг від 25.04.2018р., відповідно до змісту якої, відсутні умови надання відповідачу 70000,00 грн., а також відсутні будь-які штрафні санкції за несвоєчасне повернення вказаної суми.

На підтвердження заборгованості відповідача перед позивачем у розмірі 118 580,68 грн., позивач надав суду наступні докази: анкету заяву до договору про надання банківських послуг; розрахунок заборгованості; витяг з «Тарифів Банку»; витяг з «Умов обслуговування рахунків фізичної особи».

Однак, на переконання представника відповідача, означені докази жодним чином не підтверджують заборгованість у розмірі 118 580,68 грн.

З вище перелічених доказів, на які посилається позивач, відповідач підписав лише анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 25.04.2018р. В анкеті-заяві відсутні умови на яких надається кредит, крім того відсутня сума кредиту, яку отримав відповідач.

Ані «Умови обслуговування рахунків фізичної особи», ані «Тарифу Банку» відповідачем не підписувались.

Таким чином, нарахування пені, штрафі, та інших штрафних санкцій АТ «Універсал Банк» є не законим та такими, що суперечить діючому законодавству.

Крім того, представник відповідача зазначає, що наданий позивачем розрахунок заборгованості не є належним доказом, який підтверджує заборгованість відповідача, оскільки він не відображає розмір грошових коштів, які відповідач витратив та які він поклав на картковий рахунок. Натомість він відображає проценту ставку пені за порушення строків розрахунків, яка становить 76,8 %.

Також представник відповідача вважає за необхідне зазначити, що відповідач отримав кредитний ліміт у розмірі 50 000,00 грн., а згодом позивач в односторонньому порядку збільшив кредитний ліміт до 70 000,00 грн.

Як видно із виписки «Рух коштів по картці» від 22.03.2022р., який створений мобільним додатком monobank, кредитний ліміт встановлений у розмірі 70 000 грн. За період з 27.04.2018р. по 01.07.2019р. (дата останнього користування карткою) відповідач поклав своїх власних коштів у розмірі 121 716,69 грн. Витрати по картці становлять 152 070,69 грн. Таким чином, 152 070,69 грн. - 121 716,69 грн. = 30 353,42 грн. сума, яка становить різницю, але відповідачем додатково було сплачено на користь позивача відсотки у сумі 33 583,50 грн.

Проте, позивач нараховуючи надмірні відсотки, штрафи, комісії, списував кошти, які відповідач сплачував по картці, внаслідок чого і утворилась сума у розмірі 118 580,68 гривні, які позивач помилково вважає тілом кредиту.

Представник відповідача звернув увагу суду на те, що сума у розмірі 86 584,20 грн. жодним чином не може вважатися тілом кредиту, оскільки відповідач отримав 70 000 грн. кредитного ліміту.

Тіло кредиту - це сума, яку позичальник фактично отримує на руки. У неї входить тільки основний борг.

Представник відповідача акцентував увагу, що відповідач повернув тіло кредиту. Однак, нараховувати будь-які проценти, штрафні санкції позивач не мав жодних правових підстав.

Крім того, позивач у своєму розрахунку не зазначає, яку суму відповідач отримав від позивача та яку суму відповідач повернув позивачу. На переконання представника відповідача, позивач намагається ввести суд в оману, стверджуючи про те, що відповідач отримав 86 584,20 грн, яке є тілом кредиту.

Крім того, як видно з розрахунку позивача, заборгованість у розмірі 118 580,68 грн. утворилась внаслідок нарахування процентів, штрафів та пені, які позивач не мав право нараховувати. Такі дії позивача свідчать про його недобросовісність та про приховування дійсних обставин справи.

Крім того, позивачем не надано Умови і правила надання банківських послуг, таблицю обчислення вартості кредиту та паспорт споживчого кредиту, який підписаний відповідачем особисто або електронно цифровим підписом на момент виникнення кредитних правовідносин.

Також адвокат Ліфлянчик С.І. в поданому до суду відзиві на позов зазначив, що в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

В анкеті-заяві від 25.04.2018р. процентна ставка не зазначена. Також, у даній заяві, яка підписана сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Позивач обґрунтовуючи свої позовні вимоги, посилається на умови обслуговування фізичної особи, які опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням: https://www.monobank.ua/terms/.

Однак, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Тарифів та витяг з Умов розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг AT «Універсал Банк», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема, саме у зазначених в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та Правила споживчого кредитування, означені висновку містяться у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Не можуть бути застосовані до спірних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.monobank.ua/terms/) неодноразово змінювалися самим позивачем в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом. Таким чином кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Тарифів та витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком витяг з Тарифів та витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

«Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача, належним доказом бути не можуть, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може самостійно вносити відповідні зміни в такі Умови та Правила споживчого кредитування» - означена правова позиція викладена у постановах постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 та установленою практикою Верховного Суду, викладеною у постановах від 25 вересня 2019 року у справі № 704/1023/16-ц, від 02 жовтня 2019 року у справі №322/1220/16, від 03 грудня 2019 року у справі № 876/42/19, від 13 серпня 2020 року у справі № 876/68/19, від 22 жовтня 2020 року у справі № 876/46/20, від 04 листопада 2020 року у справі № 876/49/20.

При цьому, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 відступила від правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові від 24 вересня 2014 року (провадження № 6-144цс14), щодо форми кредитного договору, зазначивши, що підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг не може вважатися договором приєднання.

За висновком Великої Палати Верховного Сулу від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. З огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Підписана анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг не може розцінюватись як стандартна (типова) форма кредитного договору.

Представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог АТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в повному обсязі (а.с. 61 - 73.

В судові засідання, призначені на 29.09.2021р., 24.11.2021р., 09.02.2022р. і на 30.03.2022р. представник позивача не з`явився, про дати та час слухання повідомлявся належним чином, шляхом направлення повідомлення про виклик до суду на поштову адресу для листування зазначену у позові, про що в матеріалах справи наявні відповідні докази. При цьому, у поданому позові представник позивача Мєшнік К.І. (діє на підставі довіреності від 07.10.2019р. а.с. 26) зазначив, що у разі неявки в судове засідання відповідача АТ «Універсал Банк» не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку та винесення заочного рішення судом (а.с. 4 зворот).

Крім того, в матеріалах справи наявне клопотання представника позивача Мєшнік К.І. про розгляд справи за відсутності позивача (а.с. 32).

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Ліфлянчик С.І. надав до суду заяву, в якій просить розглянути цивільну справу № 201/7559/21 без участі відповідача та його представника, за наявними у справі доказами. Проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі, просив відмовити у задоволенні позову АТ «АТ «Універсал Банк» (а.с. 77).

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 25.04.2018р. ОСОБА_1 звернувся до ПАТ «Універсал Банк» (правонаступником якого є АТ «Універсал Банк») з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету заяву до договору про надання банківських послуг від 25.04.2018р. (а.с. 7).

У заяві зазначено, що ОСОБА_1 згодний з тим, що ця заява разом із Умовами і Правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення.

На підтвердження факту укладення кредитного договору банк надав Витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи (ресурс: Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» розміщені на офіційному сайті: https://www.monobank.ua/terms) та Тарифи.

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача за договором від 25.04.2018р. станом на 15.03.2021р. дорівнює 118 580,68 грн., яка складається з: 86 584,26 грн. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тіло кредиту) та 31 996,42 грн. заборгованість за пенею та комісією (а.с. 5 - 6).

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Ч. 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (в цьому випадку - АТ «Універсал Банк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

В анкеті-заяві позичальника від 25.04.2018р. процентна ставка за кредитом не зазначена. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, банк, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 25.04.2018р., посилався на Витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» (ресурс: Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» розміщені на офіційному сайті: https://www.monobank.ua/terms) та Тарифи.

Витягом з Умов обслуговування рахунків фізичної особи та Тарифами, наданими позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема, пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору, позовну давність щодо вимог банку та інші умови.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» та Тарифи розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету до договору про надання банківських послуг, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки, та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка з сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (справа №6-16цс15).

Також у цій справі неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією з сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк», що розміщені на офіційному сайті позивача (https://www.monobank.ua/terms) неодноразово змінювалися самим АТ «Універсал Банк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (25 квітня 2018 року) до моменту звернення до суду з вказаним позовом (27 липня 2021 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Тарифи та Витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк», відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» та Тарифи не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Суд також вказує, що з урахуванням приписів ч. 6 ст. 81 ЦПК України обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) принципу справедливості розгляду справи судом.

Надані позивачем Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної з сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору (такий висновок суду відповідає правовій позиції, висловленій Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17).

Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, комісії, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Не містить укладений у вигляді анкети-заяви договір від 25 квітня 2018 року, підписаної сторонами, і строку повернення кредиту (користування ним).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З наданої стороною відповідача виписки «Рух коштів по картці» від 22.03.2022р., створеної у мобільному додатку monobank, кредитний ліміт по картці встановлений у розмірі 70 000 грн. При цьому відповідачем систематично вносились грошові кошти на погашення заборгованості у загальному розмірі, що перевищує встановлений кредитний ліміт (а.с. 66 73).

Внесена сума коштів відповідачем банком розподілена на погашення не лише тіла кредиту, а й відсотків та інших штрафних санкцій, правомірність нарахування яких в судовому порядку не підтверджена.

У даному випадку неможливо встановити суму фактично отриманих коштів відповідачем і який саме розмір боргу по тілу кредита є базою нарахування заборгованості у зв`язку невиконанням умов, що передбачені в анкеті-заяві. Заборгованість по тілу кредиту, окрім безпосередньо витрачених відповідачем сум позики, формувалася також шляхом погашення за рахунок кредитних коштів нарахованих банком щомісячних відсотків, що фактично призводило до збільшення заборгованості по тілу кредиту на таку суму відсотків, що, у свою чергу, збільшувало базу нарахування самих відсотків та інших платежів в подальшому (що встановлено з розрахунку заборгованості). Процентні ставки неодноразова змінювалися банком, що також унеможливлює перевірити правильність цього розрахунку.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову АТ «Універсал Банк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за тілом кредита та заборгованості за пенею та комісією слід відмовити.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 19, 81, 141, 258-260, 263-265, 274-279 ЦПК України, ст.ст. 509, 525, 526, 530, 536, 599, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Копії цього рішення суду направити сторонам.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст рішення виготовлений 08 квітня 2022 року.

Суддя О.С. Наумова