ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 688/3777/21

Провадження № 22-ц/4820/855/22

Хмельницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Корніюк А.П. (суддя - доповідач), П`єнти І.В., Талалай О.І., секретар судового засідання Гриньова А.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 688/3777/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 02 лютого 2022 року (суддя Цідик А.Ю., повне судове рішення складено 07 лютого 2022 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Крачанівської гімназії Грицівської селищної ради Шепетівського району Хмельницької області, Грицівської селищної ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 , про визнання незаконним і скасування наказу про відсторонення від роботи, поновлення працівника у виконанні трудових обов`язків та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

Звертаючись до суду із позовом, який в подальшому уточнив, ОСОБА_1 вказував, що з 2018 року він працює на посаді вчителя математики, інформатики та фізики Крачанівської гімназії Грицівської селищної ради Шепетівського району Хмельницької області (далі - Крачанівська гімназія). Позивач зазначив, що 05.11.2021 йому було вручено повідомлення №35 від 04.11.2021 про обов`язкове профілактичне щеплення проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, а 09.11.2021 позивачу було вручено наказ №39-К «Про відсторонення від роботи ОСОБА_1 », згідно з яким останнього відсторонено з 10.11.2021 без збереження заробітної плати від виконання посадових обов`язків за посадою вчителя до усунення причин, що його зумовили. Позивач вважає, що оскаржуваний наказ про відсторонення від роботи, припинення виплати заробітної плати є таким, що прямо обмежує право позивача на працю, позбавляє його заробітної плати і таким чином порушує його право на достатній життєвий рівень для нього і його сім`ї та ставить під загрозу його життя і здоров`я, а тому є незаконним. Разом з тим, ОСОБА_1 посилається на те, що відстороняючи його від роботи без збереження заробітної плати за оскаржуваним наказом з причин ненадання документів про стан здоров`я, а саме щодо проведених профілактичних щеплень проти COVID-19 або медичного висновку про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, відповідач обмежує позивача у конституційному праві на працю. Також, ОСОБА_1 вважає, що оскільки вакцинація проти COVID-19 є тестовою, що здійснюється як клінічні випробування, тому відповідно не може бути обов`язковою та не повинна чинитися під тиском. Поміж того, керівництво Крачанівської гімназії всупереч положенням чинного законодавства вимагало у позивача інформацію про стан його здоров`я, зокрема в частині проведених щеплень проти COVID-19. Крім того, позивач наголошує на тому, що на сьогоднішній день не встановлено законом окремого порядку про відсторонення працівників від роботи з підстав відсутності у них щеплення від COVID-19. І, враховуючи незаконність оскаржуваного наказу, ОСОБА_1 вважає, що підлягає до стягнення на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Зважаючи на викладене, позивач просив суд визнати незаконним та скасувати наказ №39-К «Про відсторонення від роботи ОСОБА_1 » від 09.11.2021 та поновити його у виконанні трудових обов`язків за посадою вчителя математики, інформатики та фізики Крачанівської гімназії з 10.11.2021; стягнути з Грицівської селищної ради середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з 10.11.2021 по дату ухвалення рішення суду включно і допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення у виконанні трудових обов`язків та в частині стягнення середнього заробітку.

Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 02 лютого 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із цим рішенням суду, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Так, апелянт зазначає, що такої правової підстави відсторонення, як відмова від проходження профілактичного щеплення проти COVID-19, нормами ст. 46 КЗпП України не закріплено, у законодавстві передбачена і допускається можливість відсторонення працівника від роботи за умови подання відповідних службових осіб державної санітарно-епідеміологічної служби про усунення осіб, які ухиляються від обов`язкового щеплення проти інфекцій, перелік яких встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я. В даному випадку на адресу відповідача не надходило такого подання відповідних службових осіб державної санітарно-епідеміологічної служби про усунення позивача від роботи, що слугує підставою відсторонення від роботи за умови відсутності обов`язкового щеплення, передбаченого календарем щеплення.

Також апелянт вказує, що сама по собі вимога відповідача надати докази проведення щеплень є незаконною і МОЗ не встановило Переліку інфекційних хвороб, щеплення проти яких є обов`язковими. ОСОБА_1 вважає, що спірним наказом відповідача порушено не лише право позивача на працю, але й право на таємницю щодо стану здоров`я; вимога про надання інформації про вакцинацію або протипоказання до вакцинації проти СОVID-19 є незаконною. І приймаючи оспорюваний наказ, відповідач керувався підзаконними актами: наказом МОЗ України «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням», постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби ( СОVID-19)», ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», ст.46 КЗпП України, що є не припустимим та суперечить Конституції України, Законам України, міжнародним правовим актам.

Апелянт зазначає, що відсутність у нього щеплення не є порушенням трудової дисципліни і відмова від участі в медичних експериментах не може бути підставою для відсторонення від роботи та/або позбавлення заробітної плати. А тому примусове проведення вакцинації проти COVІD-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, суперечить чинному законодавству України і наказ відповідача в частині відсторонення позивача від роботи суперечить чинному законодавству України та підлягає скасуванню.

Зважаючи на викладене, апелянт просить суд скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

У відзиві на апеляційну скаргу Грицівська селищна рада погоджується із висновками суду першої інстанції та просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а оскаржуване рішення залишити без змін. Так, відповідач вказує, що в апеляційній скарзі не зазначено, у чому полягає незаконність або необґрунтованість рішення суду першої інстанції. Позивач не пред`явив довідки про профілактичне щеплення, а також не пред`явив медичний висновок про протипоказання до вакцинації проти СОVID-19 і зазначені документи та інформація, що міститься в них, не є медичною таємницею. І можливість продовження роботи позивача на посаді вчителя лише за умови проходження вакцинації від СОVID -19 не є дискримінацією по відношенню до працівників за критерієм наявності або відсутності вакцинації. Вимога про проходження вакцинації фактично є лише однією з вимог для зайняття тієї чи іншої посади поряд з іншими вимогами, до яких також відносяться, в залежності від виду посади, наявність профільної освіти, стажу роботи, проходження медичного огляду, досягнення певного віку тощо.

На думку відповідача, держава, встановивши відсторонення працівників освіти від виконання обов`язків, які не мають профілактичного щеплення проти гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, реалізує свій обов`язок щодо забезпечення безпеки життя і здоров`я всіх учасників освітнього процесу, насамперед дітей.

Також, до апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу Крачанівської гімназії та ОСОБА_2 , який є аналогічний відзиву, поданим Грицівською селищною радою.

Учасники справи та представники учасників справи до суду не з`явилися, хоча про день і час розгляду справи повідомлені належним чином.

У відзивах на апеляційну скаргу Грицівська селищна рада, Крачанівська гімназія та ОСОБА_2 просять розгляд справи проводити без їх участі. Позивач не повідомив про причини неявки до суду.

В силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

І відповідно до положень ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення судового рішення, постановленого за відсутністю учасників справи, є дата складення повного судового рішення 06 червня 2022 року.

Колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. (ч. 1 ст. 263 ЦПК України).

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_1 з 03.09.2018 по теперішній час працює у Крачанівській гімназії на посаді вчителя математики, інформатики та фізики (а.с. 12, 17-19).

Відповідно до письмового повідомлення Крачанівської гімназії від 04.11.2021 за №35 «Про обов`язкове профілактичне щеплення проти COVID-19», з яким ознайомився та отримав другий примірник позивач 05.11.2021 слідує, що з 08.11.2021 на період дії карантину, встановленому КМУ, щеплення від COVID-19 обов`язкове для працівників закладів освіти, тому директор просила ОСОБА_1 до 05.11.2021 надати документ, який підтверджуватиме наявність профілактичного щеплення від COVID-19 або довідку про абсолютні протипоказання відповідно до Переліку медичних протипоказань та застережень до проведення профілактичних щеплень, затвердженого наказом МОЗ від 16.09.2011 №595. Також попереджено ОСОБА_1 про відсторонення від роботи без збереження заробітної плати на підставі ст. 46 КЗпП України та ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» від 06.04.2000 №1645-ІІІ у випадку не надання зазначених документів адміністрації гімназії (а.с.11).

08.11.2021 ОСОБА_1 подав директору Крачанівської гімназії заяву про незаконність зобов`язання до вакцинації, в якій повідомив, що розголошення його лікарської таємниці є незаконною і порушує його трудові права, а також, що він відмовляється надати відомості про наявність у нього сертифіката проходження вакцинації проти коронавірусної інфекції (а.с.13-16).

Наказом директора Крачанівської гімназії від 09.11.2021 №39-к «Про відсторонення від роботи ОСОБА_1 » ОСОБА_1 , вчителя математики та інформатики, фізики, відсторонено від роботи з 10 листопада 2021 року без збереження заробітної плати до усунення причин, що зумовили відсторонення. Підстава: повідомленя про обов`язкове профілактичне щеплення від COVID-19 ОСОБА_1 від 04.11.2021 №35 (а.с.12).

Відповідно до довідки дотримання протиепідеміологічних заходів відділу державного нагляду за дотриманням санітарного законодавства Шепетівського управління Головного управління Держпродспоживслужби в Хмельницькій області від 16.11.2021 видана довідка дотримання протиепідемічних заходів у Крачанівській гімназії. У довідці зазначено, що у гімназії навчається 57 дітей, в т.ч. 9 дошкільної групи та працює 23 працівника, з яких лише один працівник відмовився від вакцинації; рекомендовано посилити контроль за дотриманням протиепідемічних заходів та за станом проведення вакцинації персоналу (а.с.77-78).

Відмовляючи в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що оскаржуваний наказ виданий уповноваженою особою, відповідно до чинного законодавства України з метою забезпечення безпеки усіх учасників освітнього процесу; цей наказ не порушує право ОСОБА_1 на працю, а тому відсутні підстави для визнання його незаконним і скасування. І оскільки вимоги позивача про поновлення працівника у виконані трудових обов`язків та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу є похідними, тому задоволенню також не підлягають.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають нормам матеріального та процесуального права.

Так, згідно пунктів «а», «б» статті 10 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» встановлено обов`язки громадян у сфері охорони здоров`я, зокрема, піклуватися про своє здоров`я та здоров`я дітей, не шкодити здоров`ю інших громадян; у передбачених законодавством випадках проходити профілактичні медичні огляди і робити щеплення.

За змістом частини першої статті 46 КЗпП України відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається в разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством.

До інших передбачених законодавством випадків належить, зокрема, відмова або ухилення від профілактичних щеплень працівників професій, виробництв та організацій, для яких таке щеплення є обов`язковим.

Відсторонення працівника від роботи слід розуміти як один із передбачених законодавством випадків призупинення трудових правовідносин, яке полягає в тимчасовому увільненні працівника від обов`язку виконувати роботу за укладеним трудовим договором і тимчасовому увільненні роботодавця від обов`язку забезпечувати працівника роботою або створювати умови для її виконання.

Тимчасове увільнення працівника від виконання його трудових обов`язків в порядку відсторонення від роботи на умовах та з підстав, встановлених законодавством, по суті не є дисциплінарним стягненням, а є особливим запобіжним заходом, що застосовується у виняткових випадках і має на меті запобігання негативним наслідкам.

З огляду на статтю 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» профілактичні щеплення проти дифтерії, кашлюка, кору, поліомієліту, правця, туберкульозу є обов`язковими і включаються до календаря щеплень.

Працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковим профілактичним щепленням також проти інших відповідних інфекційних хвороб. У разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень ці працівники у порядку, встановленому законом, відсторонюються від виконання зазначених видів робіт.

Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти інших відповідних інфекційних хвороб, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

Наказом Міністерства охорони здоров`я України №2153 від 04.10.2021 затверджено Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням (далі - Перелік № 2153).

Відповідно до цього Переліку обов`язковим профілактичним щепленням проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України цієї хвороби, підлягають працівники: 1) центральних органів виконавчої влади та їх територіальних органів; 2) місцевих державних адміністрацій та їх структурних підрозділів; 3) закладів вищої, післядипломної, фахової передвищої, професійної (професійно-технічної), загальної середньої, у тому числі спеціальних, дошкільної, позашкільної освіти, закладів спеціалізованої освіти та наукових установ незалежно від типу та форми власності; 4) підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління центральних органів виконавчої влади; 5) установ і закладів, що надають соціальні послуги, закладів соціального захисту для дітей, реабілітаційних закладів; 6) підприємств, установ та організацій, включених до Переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2015 за № 83.

Оскільки під час відсторонення працівник тимчасово увільняється від виконання своїх трудових обов`язків та не може виконувати роботу, то за загальним правилом такому працівникові заробітна плата на період відсторонення не виплачується, якщо інше не встановлено законодавством. Чинним законодавством не передбачено обов`язку роботодавця щодо збереження за працівником заробітної плати на період його відсторонення від роботи у зв`язку з відмовою або ухиленням від проведення обов`язкових профілактичних щеплень проти гострої респіраторної хвороби COVID-19.

Згідно пункту 41-6 постанови Кабінету Міністрів України № 1236 від 09.12.2020 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», що набрав чинності з 08.11.2021, керівникам державних органів (державної служби), керівникам підприємств, установ та організацій визначено забезпечити: 1) контроль за проведенням обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 працівниками та державними службовцями, обов`язковість профілактичних щеплень яких передбачена Переліком № 2153; 2) відсторонення від роботи (виконання робіт) працівників та державних службовців, обов`язковість профілактичних щеплень проти COVID-19 яких визначена Переліком № 2153 та які відмовляються або ухиляються від проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19, відповідно до статті 46 КЗпП України, частини другої статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» та частини третьої статті 5 Закону України «Про державну службу», крім тих, які мають абсолютні протипоказання до проведення таких профілактичних щеплень проти COVID-19 та надали медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданий закладом охорони здоров`я; 3) взяти до відома, що на час такого відсторонення оплата праці працівників та державних службовців здійснюється з урахуванням частини першої статті 94 КЗпП України, частини першої статті 1 Закону України «Про оплату праці» та частини третьої статті 5 Закону України «Про державну службу»; відсторонення працівників та державних службовців здійснюється шляхом видання наказу або розпорядження керівника державного органу (державної служби) або підприємства, установи, організації з обов`язковим доведенням його до відома осіб, які відсторонюються; строк відсторонення встановлюється до усунення причин, що його зумовили.

Відсторонюючи працівника від роботи, роботодавець повинен діяти на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законом, а тому в наказі про відсторонення зазначаються підстави та строки такого відсторонення. Керівник зобов`язаний ознайомити працівника з наказом про відсторонення від роботи. У разі коли працівник відмовляється ознайомитися зі змістом наказу або проставити свій підпис на наказі, керівник має скласти акт про відмову працівника ознайомитися з документом. На період усунення від роботи за працівником зберігається його робоче місце.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 відмовився надати відомості про наявність у нього сертифікату проходження вакцинації проти COVID-19 та відповідних документів щодо протипоказань організму до такого щеплення роботодавцю, мотивуючи незаконністю вказівки керівника навчального закладу про необхідність розголошення зазначеної лікарської таємниці, що також підтвердив поданою заявою на ім`я директора Крачанівської гімназії від 08.11.2021 (а.с.13-16).

Колегія суддів, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, провівши оцінку аргументів та доводів сторін вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що оскаржуваний наказ, який прийнятий на виконання постанови Кабінету Міністрів України №1236 від 09.12.2020, наказу МОЗ від 04.10.2021 №2153 щодо відсторонення від роботи ОСОБА_1 , як працівника закладу освіти від роботи без збереження заробітної плати з 10.11.2021 до усунення причин, що зумовили відсторонення не є протиправним та виданий відповідно до закону.

У зв`язку з відсутністю правових підстав для скасування оскаржуваного наказу та встановленням судом обставин, що вказують на правомірність відсторонення ОСОБА_1 від роботи, суд першої інстанції також прийшов до правильного висновку, що правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу та поновлення працівника у виконанні трудових обов`язків не вбачається.

Висновки суду узгоджуються з матеріалами справи.

Аргументи апеляційної скарги, що оскаржуваний наказ суперечить вимогам ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», ст. 46 КЗпП України зводяться до довільного тлумачення наведених норм закону на власну користь.

Доводи апеляційної скарги про те, що оспорюваним наказом відповідача порушено конституційне право позивача на працю є безпідставними з огляду на таке.

Відповідно до ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Згідно зі статтею 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Зважаючи на це, не праця, а саме життя, здоров`я і безпека людини, визнаються найвищою соціальною цінністю в Україні.

Отже, вирішуючи питання про співвідношення норм статей 3 та 43 Конституції України, не можна не визнати пріоритетність забезпечення безпеки життя, здоров`я і безпеки людини над правом на працю.

Інтереси однієї особи не можуть домінувати над інтересами держави в питанні забезпечення безпеки життя і здоров`я громадян цієї держави.

Колегія судів зазначає, що норма ст.12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» покликана захистити здоров`я та життя усіх працівників закладу освіти, у зв`язку з ускладненою епідемічною ситуацією, а перебування на роботі працівників, які не отримали профілактичні щеплення, в організованих колективах створює ризик виникнення спалахів коронавірусу, що є загрозою для життя та здоров`я не лише працівників закладу освіти та учнів, а й членів їхніх сімей, тобто працівник, який не отримав вакцинації проти COVID-19, не лише стає потенційно небезпечним для оточення, а й сам піддається підвищеному ризику захворіти, відвідуючи місця масового скупчення людей.

Посилання ОСОБА_1 на те, що оскаржуваним наказом порушеного його право на лікарську таємницю щодо його здоров`я, а вимога відповідача надати інформацію про вакцинацію або протипоказання до вакцинації проти COVID-19 є незаконною, колегія суддів вважає їх безпідставними.

Так, статтею 286 ЦК України визначено, що фізична особа має право на таємницю про стан свого здоров`я, факт звернення за медичною допомогою, діагноз, а також про відомості, одержані при її медичному обстеженні.

Забороняється вимагати та подавати за місцем роботи або навчання інформацію про діагноз та методи лікування фізичної особи.

Відповідно до статті 39-1 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» пацієнт має право на таємницю про стан свого здоров`я, факт звернення за медичною допомогою, діагноз, а також про відомості, одержані при його медичному обстеженні.

Тобто, за місцем роботи не може вимагатися інформація про діагноз та методи лікування фізичної особи. Разом з тим, документи про вакцинацію таких відомостей не містять.

Отже, на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та наказу Міністерства охорони здоров`я України від 04 жовтня 2021 року №2153, керівником навчального закладу було обґрунтовано відсторонено ОСОБА_1 від роботи до усунення причин, що зумовили відсторонення: у зв`язку із відмовою надання відомостей про наявність сертифіката проходження обов`язкової вакцинації для працівників закладів освіти профілактичного щеплення від гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Щодо доводів ОСОБА_1 про те, що відсутність у нього щеплення не є порушенням трудової дисципліни і відмова від участі в медичних експериментах не може бути підставою для відсторонення від роботи та/або позбавлення заробітної плати, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що відсторонення від роботи означає втрату заробітної плати, проте це було наслідком свідомого рішення позивача обрати цей шлях, відмовившись від проведення вакцинації.

Можливість відсторонення від роботи у зв`язку з непроходженням щеплення також підтверджується висновками ЄСПЛ у подібних справах, а саме у серпні 2021 року ЄСПЛ відхилив запит про вжиття тимчасових заходів, поданий 672 французькими пожежниками, щодо закону, який передбачає вимогу про обов`язкову вакцинацію для ряду професій, з подальшим відстороненням від роботи в разі її недотримання (Abgrall and 671 Others v. France, запит під заявою № 41950/21).

У вересні 2021 року ЄСПЛ розглянув два запити про вжиття тимчасових заходів, які подані медичними працівниками, щодо їхнього обов`язку вакцинації проти COVID-19 для того, щоб мати змогу продовжувати працювати. Згідно з правилом № 39 Регламенту Суду медики просили застосувати тимчасові заходи та негайно зупинити впровадження закону. Проте, ЄСПЛ відхилив ці прохання, аргументуючи задоволення подібних запитів лише у тих випадках, якщо заявники можуть зіткнутися з реальним ризиком нанесення шкоди (Kakaletri and Others v. Greece, запит під заявою № 43375/21, The of anopoulou and Others v. Greece, запит під заявою № 43910/21).

Верховний Суд у постанові від 20.03.2018 у подібних правовідносинах у справі № 337/3087/17 висловив позицію про те, що завданням держави є забезпечення дотримання оптимального балансу між реалізацією права дитини на дошкільну освіту та інтересами інших дітей. У спорі, що розглядався, індивідуальне право (інтерес) батьків дитини відмовитися від щеплення при збереженні обсягу права дитини на здобуття освіти, в тому числі в дошкільних закладах, протиставляється загальному праву (інтересу) інших батьків та їх дітей, які провели щеплення перед направленням дитини для здобуття освіти в дошкільних закладах, з метою забезпечення загального блага у формі права на охорону здоров`я, що, крім іншого, гарантоване статтями 3, 27 та 49 Конституції України.

У постанові від 17.04.2019 у справі № 682/1692/17 Верховний Суд дійшов висновку, що вимога про обов`язкову вакцинацію населення проти особливо небезпечних хвороб з огляду на потребу охорони громадського здоров`я, а також здоров`я зацікавлених осіб, є виправданою. Тобто в даному питанні превалює принцип важливості суспільних інтересів над особистими, однак лише у тому випадку, коли таке втручання має об`єктивні підстави - тобто було виправданим.

Доводи апелянта про те, що щеплення проти COVID-19 не відноситься до переліку профілактичних та обов`язкових щеплень і не може бути підставою для відсторонення від роботи особи в разі відмови від участі в такому не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковим профілактичним щепленням також проти інших відповідних інфекційних хвороб. Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти інших відповідних інфекційних хвороб, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я. Наказом МОЗ від 04.10.2021 № 2153 затверджено Перелік № 2153, відповідно до якого обов`язковим профілактичним щепленням проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України цієї хвороби, підлягають працівники, зокрема, закладів дошкільної освіти незалежно від типу та форми власності.

Інші доводи апеляційної скарги з посиланням на Міжнародний пакт про громадянські та політичні права, ст. 2 Загальної декларації про права людини, ст.ст. 1, 8, 9 Нюрнберзького кодексу 1947 року не впливають на правильність висновків суду першої інстанції. При цьому, апеляційний суд приймає до уваги рішення Європейського суду з прав людини «Соломахін проти України» від 15.03.2012 (заява №24429/03), де сформовано висновок, що обов`язкове щеплення як примусовий медичний захід є втручанням у гарантоване пунктом 1 статті 8 Конвенції право на повагу до приватного життя особи, що включає фізичну та психологічну недоторканність особи. Порушення фізичної недоторканності заявника можна вважати виправданим для дотримання цілей охорони здоров`я населення та необхідності контролювати поширення інфекційного захворювання.

У рішенні від 08.04.2021 у справі «Вавржичка та інші проти Чеської Республіки (заява №47621/13) ЄСПЛ зазначив, що оспорюване втручання мало би опиратися на певну законодавчу базу внутрішнього законодавства, при чому ці закони повинні бути як адекватно доступними, так і сформульованими з достатньою точністю, аби дозволити тим, до кого вони застосовуються, регулювати свою поведінку і, при необхідності, з відповідними порадами передбачити до ступеня, який є розумним, заданих обставин, наслідки, які можуть спричинити за собою дані дії.

Враховуючи законодавче врегулювання на національному рівні питання відсторонення працівників у зв`язку із відсутністю у них щеплення від гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, вимога про обов`язкову вакцинацію працівників окремих професій, зокрема закладів освіти, проти особливо небезпечних хвороб з огляду на потребу охорони громадського здоров`я, особливо здоров`я дітей, є виправданою та також, що не порушує ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на повагу до приватного життя особи.

Порушень процесуального закону, які б були підставою для скасування рішення, судом першої інстанції не допущено.

Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав в межах доводів апеляційної скарги для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382 - 384, 389, 390 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 02 лютого 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 06 червня 2022 року.

Судді А.П. Корніюк

І.В. П`єнта

О.І. Талалай