Справа № 523/4394/22
Провадження №2/523/3312/22
У Х В А Л А

"08" червня 2022 р. м. Одеса

Суддя Суворовського районного суду м. Одеси Далеко К.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні майном та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

29 квітня 2022 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди.

29 квітня 2022 року суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до статей 14, 33 ЦПК України.

Ухвалою судді Суворовського районного суду м. Одеси від 03 травня 2022 року - позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди - залишено без руху, заявнику надано десятиденний строк для усунення недоліків.

24.05.2022 року ОСОБА_1 отримала наведену вище ухвалу від 03.05.2022 року про залишення позовної заяви без руху, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

У встановлений судом десятиденний строк 03.06.2022 року, ОСОБА_1 подала до суду позовну заяву (уточнену), після усунення недоліків, про усунення перешкод в користуванні майном та стягнення моральної шкоди.

Проаналізувавши подану ОСОБА_1 до суду позовну заяву, після усунення недоліків, суд вважає за необхідне зазначити, що позивач усунула не всі недоліки, визначені ухвалою судді від 03 травня 2022 року.

Відповідно до положень частини 4 статті 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору, у встановлених порядку і розмірі. Суду надається оригінал квитанції про сплату судового збору.

Згідно ч.1 ст.4 ЗУ «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Станом на 01.01.2022р. розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становив 2481,00 грн.

Відповідно до п.1.1 ч.2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір», ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, становить 1% від ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (992,40 грн) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб(12 405,00грн.).

З тексту позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що позивач просить стягнути з відповідача 1000 000 (один мільйон) гривень моральної шкоди.

Відшкодування моральної шкоди є вимогою майнового характеру, оскільки визначена сумою грошових коштів.

Таке правозастосування узгоджується з висновками Верховного суду, викладеними в постанові Верховного Суду від 28 листопада 2018 року по справі №761/11472/15-ц.

В цьому випадку, судовий збір має бути сплачено:

- за вимоги майнового характеру у розмірі 10 000,00 грн, тобто 1% від ціни позову 1000 000,00грн.

Разом із позовною заявою, яка подана до суду після усунення недоліків, позивач ОСОБА_1 подала суду клопотання про звільнення від сплати судового збору, яке обґрунтувала тим, що вона є пенсіонером (додала копію посвідчення), отримує пенсію 2 812 грн. щомісячно, у 2021 році її дохід склав 33 744 грн. Нормативно обґрунтувала клопотання ч.1, 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір».

Частинами першою, третьою статті 136 ЦПК України визначено що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до положень пункту 1 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір», частини першої статті 136 ЦПК України, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за умови, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Пунктом 3 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за умови що предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

За правилами частини другої статті 8 Закону України «Про судовий збір» та частини третьої статті 136 ЦПК України суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цих статей.

Згідно з частинами першою, п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, особа яка заявляє відповідне клопотання про звільнення від сплати судового збору, згідно з положеннями статті 12 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 не додала до позовної заяви взагалі будь-яких доказів, що підтверджують її скрутне матеріальне становище, розмір річного доходу за попередній календарний рік, внаслідок чого не довела суду обставин того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Тобто, позивачем не доведено обставини, за наявності яких законодавець згідно частин 1, 2 статті 8 ЗУ «Про судовий збір» передбачає можливість звільнення від сплати судового збору.

До вищенаведених висновків суд дійшов із урахуванням правової позиції викладеної в постанові Верховного Суду від 20 січня 2020 року у справі 509/5303/15-ц, необхідність застосування якої передбачена частиною четвертою статті 263 ЦПК України.

У статті 129 Конституції України передбачено, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до частини другої статті 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

За викладених обставин, суд вважає за необхідне продовжити ОСОБА_1 строк для усунення недоліків позовної заяви.

До вищенаведених висновків щодо можливості продовження строку для усунення недоліків позовної заяви, суд дійшов із урахуванням правової позиції викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 квітня 2021 року по справі 9901/352/20, необхідність застосування якої передбачена частиною четвертою статті 263 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 175,177 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Продовжити ОСОБА_1 строк для усунення недоліків позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні майном та стягнення моральної шкоди, що не може перевищувати десяти днів з дня отримання цієї ухвали.

У випадку не усунення зазначених в ухвалі недоліків, у встановлений судом строк, позовна заява буде вважатись не поданою та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: К.О. Далеко