"07" червня 2022 р. Справа № 363/1372/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про залишення позовної заяви без руху

7 червня 2022 року м. Вишгород

Суддя Вишгородського районного суду Київської області Лукач О.П., перевіривши на відповідність вимогам статей 175, 177 ЦПК України позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Служба у справах дітей та сім`ї Вишгородської районної державної адміністрації, про визначення місця проживання дітей з батьком та стягнення аліментів на утримання дітей до досягнення ними повноліття,

ВСТАНОВИВ:

1 червня 2022 року до Вишгородського районного суду Київської області через систему «Електронний суд» позивач надіслала у електронному вигляді вказану позовну заяву у якій просить визначити місце проживання малолітніх дітей, а саме: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття.

Відповідно до частини першої статті 187 ЦПК України суд відкриває провадження у справі за позовною заявою за відсутності підстав для залишення її без руху, повернення чи відмови у відкритті провадження.

Перевіривши матеріалами позовної заяви, суд вважає необхідним залишити її без руху з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як вказував Європейський суд з прав людини у рішенні «Креуз проти Польщі» за заявою № 28249/95 від 19 червня 2001 року «право на суд» не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їхніх «цивільних прав та обов`язків», пункт 1 статті 6 залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети.

Так, статтею 175 ЦПК України встановлено вимоги до позовної заяви, зокрема відповідно до пунктів 4, 5, 8 частини третьої статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору (частина четверта статті 175 ЦПК України). А частиною третьою статті 177 ЦПК України встановлено, що у разі необхідності до позовної заяви додаються клопотання та заяви позивача про звільнення (відстрочення, зменшення) від сплати судового збору, про призначення експертизи, витребування доказів тощо.

Відповідно до частини першої статті 177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб. У разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї в електронній формі, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

Правила цієї статті щодо подання копій документів не поширюються на позови, що виникають з трудових правовідносин, а також про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок кримінального правопорушення чи каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду (частина друга статті 177 ЦПК України).

Також, згідно із частиною сьомою статті 43 ЦПК України у разі подання до суду документів в електронній формі учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

Частиною п`ятою статті 177 ЦПК України встановлено, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, судом встановлено, що позовна заява ОСОБА_1 про визначення місця проживання дітей з батьком та стягнення аліментів на утримання дітей до досягнення ними повноліття, не відповідає вказаним вимогам норм процесуального законодавства.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із статтею 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Ознайомившись із змістом позовної заяви та її вимогами, встановлено, що позивач, звертаючись до суду із позовом про визначення місця проживання дітей разом з ним та стягнення з відповідача на його користь аліментів на утримання дітей, посилається на воєнний стан та те, що між сторонами не досягнуто згоди щодо матеріального утримання та виховання дітей. Зазначає, що з метою юридичного визначення місця проживання дітей та уникнення в майбутньому конфліктних ситуацій з відповідачем, позивач бажає визначити місце проживання власних дітей саме з ним. При цьому у позовній заяві не зазначено, яким чином відповідач у справі ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, факти використання відповідачем форм та методів виховання, які суперечать закону, моральним засадам суспільства, факти здійснення батьківських обов`язків прав всупереч інтересам дитини та інші факти, які мають істотне значення для вирішення справи на користь позивача, та відсутні посилання на докази, які підтверджують такі факти, які під час розгляду справ такої категорії підлягають встановленню судом. Тобто, зміст позовної заяви та додатки до неї не свідчать про наявність спору між сторонами щодо місця проживання дітей в цілому, а ухвалення судом рішення для уникнення в майбутньому конфліктних ситуацій між сторонами є неможливим, оскільки відповідно до статті 15 ЦПК кожна особа має право звернутися за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Тим більше, як убачається із позовної заяви шлюб між сторонами не розірвано, при цьому відсутня інформація щодо окремого їх проживання та ведення окремого господарства.

Позивачем не надано доказів проживання дітей саме з ним, що також має значення під час визначення підсудності справи у порядку статті 28 ЦПК України, на яку він посилається, звертаючись до суду.

Позивачем до позовної заяви не надано матеріалів, які характеризують його особу та виключають обставини, які перешкоджають вирішенню справи на його користь.

Таким чином, у разі наявності спору про визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів на їх утримання, позивачу необхідно зазначити виклад обставин, якими він обґрунтовує свої вимоги, зазначити докази, що підтверджують вказані обставини, надати відповідний висновок щодо розв`язання спору складений органом опіки та піклування за місцем проживання дітей.

Так, позивач зазначає, що ним подано заяву до третьої особи про виготовлення висновку про доцільність визначення місця проживання дітей з батьком та виготовлення акту обстеження житлово-побутових умов. На підтвердження чого долучив роздруківку з якого не можливо встановити, кому, ким та який пакет документів надіслано, ким є ОСОБА_5 у цій справі.

З урахуванням положень пункту 8 частини третьої статті 175, частини п`ятої статті 177 ЦПК України позивач зобов`язаний надати усі наявні у нього докази щодо предмету спору разом із позовною заявою, зазначити, які докази він не може подати за наявності їх. У майбутньому подання доказів без їх переліку та без зазначення причин неможливості подання, ЦПК України не передбачено.

У пункті 87 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Салов проти України» (Заява № 65518/01) від 6 вересня 2005 року викладено правову позицію, відповідно до якої принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (рішення у справі Ruiz-Mateos). Тобто, невід`ємним принципом права на змагальний судовий процес є надання кожній стороні в судовому провадженні можливості розглянути й оспорити будь-який доказ чи твердження, наведені з метою справити вплив на рішення суду. Отже, не надсилання позивачем способом, передбаченим чинним процесуальним законодавством, на адресу відповідача копії позовної заяви та всіх доданих до неї документів порушує визначені законом засади змагальності, рівності учасників процесу перед законом і судом, а також позбавляє відповідача можливості своєчасно ознайомитись з відповідними позовними матеріалами, надати свої доводи і заперечення.

Крім цього, позовна заява ОСОБА_1 , що надійшла до суду через систему «Електронний суд» з додатками у електронному вигляді, не містять доказів надсилання відповідачу та третій особі листом з описом вкладення копії позовної заяви та доданих до неї документів, що суперечить частині першій статті 177 та статті 43 ЦПК України.

Крім цього, Законом України «Про судовий збір» визначено правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Як убачається з прохальної частини позовної заяви, позивачем заявлено дві вимоги немайнового характеру.

Так, відповідно до пункту 3 частини п`ятої статті 5 Закону, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Водночас, за вимогу про визначення місця проживання дітей позивачу необхідно сплатити судовий збір у розмірі, встановленому статтею 4 Закону України «Про судовий збір», а саме 992,40 грн.

Також, слід зазначити, що з урахуванням Постанови Верховної Ради України від

17 липня 2020 року № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів», наказу Міністерства соціальної політики від 25 лютого 2019 року № 282 «Про затвердження впровадження інтегрованої системи соціального захисту», наказу Міністерства соціальної політики від

14 червня 2018 року № 890 «Про деякі питання діяльності об`єднаної територіальної громади щодо соціальної підтримки населення та захисту прав дітей», пункту 8 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня.2008 року № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини», Закон України «Про місцеві державні адміністрації», третьою особою яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору у цій справі має бути Служба у справах дітей та сім`ї Вишгородської міської ради.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що позовна заява подана з недотриманням вимог, встановлених статями 175, 177 ЦПК України, які є імперативними нормами закону та мають вичерпний перелік вимог щодо належного оформлення позовної заяви.

Відповідно до статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду заяви постановляє ухвалу про залишення її без руху.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне залишити позовну заяву

ОСОБА_1 без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків, зазначених у цій ухвалі, шляхом надання до суду позовної заяви у новій редакції з урахуванням вимог частини першої статті 177 ЦПК України, а також сплатити судовий збір.

Керуючись статтями 175, 177, 185 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Служба у справах дітей та сім`ї Вишгородської районної державної адміністрації, про визначення місця проживання дітей з батьком та стягнення аліментів на утримання дітей до досягнення ними повноліття залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня отримання ухвали.

Роз`яснити позивачу, що у разі не усунення недоліків у встановлений строк, заява буде вважатися неподаною та повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Лукач