Справа № 562/4062/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

"02" червня 2022 р.

Здолбунівський районний суд Рівненської області

в особі: головуючого судді Кушніра О.Г.,

секретар судового засідання Парфенюк Т.А.,

учасники справи: позивач ОСОБА_1 ,

представник позивача-адвокат Ярмольчук В.С.,

відповідач ОСОБА_2 ,

представник відповідача-адвокат Мокрицька Л.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Здолбунів Рівненської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_3 , про встановлення земельного сервітуту, -

в с т а н о в и в:

У поданій в суд позовній заяві позивач ОСОБА_1 просить встановити безоплатний постійний земельний сервітут шириною 2 метри через земельну ділянку, що знаходиться у власності відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 для права проходу та проїзду.

В обґрунтування своїх вимог позивач покликається на те, що вона є власницею Ѕ частини будинковолодіння по АДРЕСА_3 ). Спільно із належною їй частиною будинку розташоване будинковолодіння та земельна ділянка, яка належить відповідачам. У серпні 2019 року відповідачі на земельній ділянці встановили суцільну огорожу висотою більше 2 метрів та перекрили їй доступ (дохід) до її частини будинку, а іншого проходу немає. На пропозицію щодо укладення договору сервітуту відповідачі не відреагували та в позасудовому порядку дане питання вирішити не представилося можливим.

У відзиві на позовну заяву відповідачі позовні вимоги не визнали, мотивуючи тим, що позивач має доступ до належного їй на праві власності житлового будинку та будь-яких доказів необхідності встановлення земельного сервітуту саме на належній її на праві власності земельній ділянці не надала. Позивач не є ні власником ні користувачем суміжної земельної ділянки. При виготовленні технічної документації на земельну ділянку погодила її межі та будь-яких заперечень при передачі у власність земельної ділянки не мала, питань стосовно встановлення земельного сервітуту не виникало.

У відповіді відзив позивач з доводами відповідачів не погодилася, стверджуючи, що право на земельний сервітут мають не лише власники чи землекористувачі земельної ділянки, а ще й інші заінтересовані особи. З урахуванням місця розташування належної їй частини будинку, а також земельної ділянки доступ до її частини будинку з дороги загального користування можливий виключно через належну відповідачам земельну ділянку. На даний час вона змушена проходити через подвір`я іншої сусідки. Погоджуючи відповідачам межі земельної ділянки, останні завіряли її, що в документації буде визначено прохід до будинку, однак обманули.

Заперечень на відповідь позивача на відзив відповідачі не подавали.

У зв`язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідача ОСОБА_4 хвалою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 20 липня 2021 року до участі в даній цивільній справі залучено як третю особу спадкоємця останнього ОСОБА_3 .

Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали повністю.

Відповідач та її представник просять у задоволені позову відмовити.

Третя особа у судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, що не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши пояснення учасників справи, показання свідків, з`ясувавши обставини та вивчивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Установлено, що спірні правовідносини виникли щодо встановлення безоплатного земельного сервітуту на земельній ділянці відповідачів для проходу позивача до частини будинку АДРЕСА_4 , що належить їй на праві приватної спільної часткової власності (Ѕ частка) згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 03 грудня 2011 року, зареєстрованого в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно від 28 грудня 2011 року.

Інша частина будинку АДРЕСА_4 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 (24/100 частки) та ОСОБА_4 (26/100 частки) згідно договору дарування від 23 жовтня 2004 року та договору купівлі-продажу від 28 травня 1983 року відповідно.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 20 квітня 2018 року ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , після смерті якого спадкоємцем є ОСОБА_2 , є власниками земельної ділянки з кадастровим номером :00:008:0306 та цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 площею 0,0338га.

Право власності на вказану земельну ділянку ОСОБА_2 та ОСОБА_4 набули на підставі рішення Здолбунівської міської ради Рівненської області №607 від 14 березня 2018 року, яким затверджено проект із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

З акту передачі межових знаків границь земельної ділянки під охорону і зберігання ОСОБА_2 та ОСОБА_4 вбачається, що власниками (користувачами) суміжних земельних ділянок претензій до існуючих меж не заявлено, обмеження щодо її використання, сервітути не встановлено та підписання цього акту ОСОБА_1 не заперечує.

Положеннями ст.ст.98-100 ЗК України, ст.ст.401, 402 ЦК України регламентовано, що право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки чи іншої заінтересованої особи на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Сервітут повинен здійснюватись у спосіб, наймеш обтяжливий для власника земельних ділянок. Власники або землекористувачі земельних ділянок чи інші заінтересовані особи можуть вимагати встановлення таких земельних сервітутів:

а) право проходу та проїзду на велосипеді;

б) право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху;

в) право на розміщення тимчасових споруд (малих архітектурних форм);

в-1) право на будівництво та розміщення об`єктів нафтогазовидобування;

в-2) право на розміщення об`єктів трубопровідного транспорту;

в-3) право на користування земельною ділянкою для потреб дослідно-промислової розробки родовищ бурштину, інших корисних копалин загальнодержавного значення та/або видобування бурштину, інших корисних копалин загальнодержавного значення, за умови що при цьому не порушуються права землевласника, передбачені статтею 98 цього Кодексу;

в-4) право прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв`язку, трубопроводів, інших лінійних комунікацій;

г) право прокладати на свою земельну ділянку водопровід із чужої природної водойми або через чужу земельну ділянку;

г-1) право розміщення (переміщення, пересування) об`єктів інженерної інфраструктури меліоративних систем;

ґ) право відводу води зі своєї земельної ділянки на сусідню або через сусідню земельну ділянку;

д) право забору води з природної водойми, розташованої на сусідній земельній ділянці, та право проходу до природної водойми;

е) право поїти свою худобу із природної водойми, розташованої на сусідній земельній ділянці, та право прогону худоби до природної водойми;

є) право прогону худоби по наявному шляху;

ж) право встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту будівель та споруд;

з) інші земельні сервітути.

Сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій конкретно визначеній особі (особистий сервітут).

Правовий аналіз зазначених норм закону, у своїй сукупності з іншими положеннями цивільного та земельного законодавства, яке регулює порядок користування суміжними земельними ділянками, право користування чужим майном, а також правила добросусідства, свідчить, що встановлення сервітуту може мати місце у тих випадках, коли користування майном в інший спосіб, тобто без сервітуту, є неможливим.

Правові підстави для обтяження сервітутом чужої земельної ділянки відсутні у разі, якщо буде встановлена можливість користування майном позивача яким-небудь іншим способом.

Отже, обов`язковою умовою встановлення земельного сервітуту є неможливість задоволення потреби особи, яка вимагає встановлення сервітуту, в інший спосіб. Тобто, закон вимагає від позивача надання суду доказів того, що обслуговування та користування будинковолодінням є неможливим без обтяження сервітутом чужої земельної ділянки.

Аналогічні правові висновки містяться також в постановах Верховного Суду від 21 березня 2018 року в справі № 379/794/16-ц, від 17 вересня 2018 року в справі №127/1417/16-ц, від 17 січня 2019 року в справі №607/12777/17.

Разом з цим, належних, допустимих та достовірних у розумінні ст.ст.77-79 ЦПК України доказів неможливості задоволення своїх потреб, що стосуються проходу для користування будинковолодінням без обтяження сервітутом чужої земельної ділянки, яка належить ОСОБА_2 , позивач не надала.

З показань свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вбачається, що прохід до господарства ОСОБА_1 є можливий через двір сусіднього будинковолодіння, яким вона користується і на даний час.

Незважаючи на вжиті судом згідно ч.5 ст.12 ЦПК України заходи сприяння в реалізації позивачем, яка користувалася правовою допомогою адвокатів, передбачених цим Кодексом прав, клопотань про призначення судової експертизи для визначення потреби у встановленні земельного сервітуту та місця його розташування на належній відповідачу на праві власності земельній ділянці як в підготовчому судовому засіданні, так і під час розгляду справи по суті позивач та її представник не заявляли.

А відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачем не доведено, а тому в задоволені позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.258-273, 351 - 355 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення земельного сервітуту відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Текст повного рішення виготовлено 09 червня 2022 року.

Суддя: