Справа № 373/536/22
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

03 червня 2022 року Суддя Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду

Київської області Залеська А.О.,

розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду через систему «Електронний суд» з позовом та просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований 23.02.2002 Відділом реєстрації актів громадянського стану Приморського районного управління юстиції м. Маріуполя Донецької обл, актовий запис № 37.

Позов обґрунтовано тим, що з 23.02.2002 сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, дітей не мають. З травня 2008 року сторони проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримуютькожен живе власними інтересами, тобто фактично сім`я розпалася.

Ухвалою суду від 30.05.2022 позовну заяву було залишено без руху на підставі ч.1 та ч.2 ст. 185 ЦПК України у зв`язку з невиконання особою, яка подала позов вимог ст.ст.175-177 цього Кодексу та вказано на такі недоліки: не надано документ, що підтверджує сплату судового збору в розмірі 992,40 грн та не надано доказ надсилання листом з описом вкладення відповідачці копій поданих до суду документів.

На виконання ухвали суду, 31.05.2022 позивач через систему «Електронний суд» направив клопотання про звільнення від сплати судового збору та докази надсилання листом з описом вкладення відповідачці копій поданих до суду документів з відміткою «Неможливо прийняти відправлення на даний індекс. причина: Недоступно. Населений пункт отримувача закритий для обміну поштою», оскільки відповідачка зареєстрована в м. Маріуполі Донецької області.

В клопотанні про звільнення від сплати судового збору позивач посилається на те, що він відповідно до п.8 ст.5 Закону України «Про судовий збір» (особи з інвалідністю внаслідок Другої світової війни та сім`ї воїнів (партизанів), які загинули чи пропали безвісти, і прирівняні до них у встановленому порядку особи) звільнений від сплати судового збору,оскільки є особою з інвалідністю 3 групи внаслідок війни, тобто прирівняною особою до інвалідів Другої світової війни на підставі ч.1 ст. 7 та п.2 ч.2 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Суд дійшов висновку про повернення позовної заяви на підставі ч.3 ст. 185 ЦПК України через несплату судового збору та неподання суду документа, який підтверджує його сплату, як передбачено ч.4 ст. 177 цього Кодексу або документа, що підтверджує підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно копії паспорта позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , а згідно ксерокопії посвідчення НОМЕР_1 , від 22.07.2020, виданого відділом соцзахисту населення Маріупольської міської ради, він є інвалідом 3 групи і має право на пільги, передбачені п.2 ч.2 ст 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», як особа з інвалідністю внаслідок війни.

Посилання позивача, що він на підставі ч.1 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» прирівнюється до осіб з інвалідністю внаслідок Другої світової війни є безпідставним, оскільки посвідчення такого посилання не містить, а містить посилання на п.2 ч.2 ст. 7 Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Частина 1 статті 7 є відмінною від частини 2 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

За змістом частини 1 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», яку позивач «транслює» на себе, учасники бойових дій у мирний час, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) чи пов`язаних з перебуванням на фронті, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів, прирівнюються до відповідних осіб з інвалідністю, отриманою під час захисту Батьківщини у період громадянської та Другої світової воєн.

Частиною 2 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачені додаткові випадки, коли особа з інвалідністю набуває статусу інваліда війни і також має гарантії, передбачені цим Законом, однак такі особи не прирівнюється до інвалідів внаслідок Другої світової війни, коло яких визначено в окремій нормі - ч.1 ст. 7 Закону.

За змістом п.2 ч.2 ст. 7 Закону - норми, яка вказана у посвідченні позивача, що дає йому право на пільги, до інвалідів війни належать також інваліди з числа:

- осіб начальницького і рядового складу органів Міністерства внутрішніх справ і органів Комітету державної безпеки колишнього Союзу РСР,

-Міністерства внутрішніх справ України,

-Служби безпеки України,

-Служби зовнішньої розвідки України та інших військових формувань,

які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час виконання службових обов`язків, ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, участі у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, інших уражень ядерними матеріалами.

Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» спрямований на захист ветеранів війни шляхом: створення належних умов для підтримання здоров`я та активного довголіття; організації соціального та інших видів обслуговування, зміцнення матеріально-технічної бази створених для цієї мети закладів і служб та підготовки відповідних спеціалістів; виконання цільових програм соціального і правового захисту ветеранів війни; надання пільг, переваг та соціальних гарантій у процесі трудової діяльності відповідно до професійної підготовки і з урахуванням стану здоров`я. Відношення до пільг, пов`язаних з розглядом справ у суді, вищевказаний закон немає, оскільки стосується суто соціальних гарантій.

Пільги по сплаті судового збору для окремої категорії осіб з інвалідністю, передбачені спеціальним законом «Про судовий збір» з метою забезпечення доступу цієї категорії громадян до правосуддя.

Стаття 5 Закону України «Про судовий збір» містить вичерпний перелік осіб та їх статус, які звільненні від сплати судового збору, який розширеному тлумаченню не підлягає.

Позивачем не додано доказів того, що він має статус особи, визначеної у п.8 ч.1ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому має пільги у виді звільнення від сплати судового збору.

Оскільки, позивачем на виконання ухвали не сплачено судовий збір і не подано документів, які б підтверджували, що він є інвалідом війни, прирівняним до осіб з інвалідністю внаслідок Другої світової війни, що давало б йому пільги по сплаті судового збору, передбачені законом, суд повертає йому позовну заяву .

За правилами ч.3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Керуючись ч.4 ст. 177, ч.3 ст. 185 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - вважати неподаною і повернути позивачу разом із усіма доданими документами.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Суддя А.О. Залеська