Справа № 188/763/21
Провадження № 2/188/75/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2022 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді Бурди П. О.,

при секретарі судового засідання ,

розглянувши у підготовчому засіданні в смт Петропавлівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Миколаївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач 1), ОСОБА_2 (далі позивач 2), разом позивачі, звернулися до Миколаївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області (далі відповідач), про визнати за кожним з позивачів, як спадкоємцями за законом, права власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивачі обґрунтовують свої позовні вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла спадкодавець ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку по АДРЕСА_1 , а також земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яку спадкоємці вже успадкували шляхом отримання в приватного нотаруса Петропавлівського районного нотаріального округу Свириденко Л.В., свідоцтв про право на спадщину за законом кожний на 1/2 частку земельної ділянки.

ОСОБА_3 склала заповіт, згідно з яким заповіла усе своє майно після її смерті у власність своїй доньці ОСОБА_4 та онукі ОСОБА_2 .

Спадкодавець ОСОБА_1 на день смерті була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 . Разом зі спадкодавцем на дату смерті були зареєстровані та постійно проживали такі особи:

донька ОСОБА_4 , 1951 року народження;

онука ОСОБА_2 , 1987 року народження;

праонука ОСОБА_5 , 2013 року народження.

Позивач 1 спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняла шляхом подання заяви про прийняття спадщини за законом до приватного нотаріуса Петропавлівського районного нотаріального округу Свириденко Л.В.

Інша донька спадкодавця ОСОБА_6 відмовилася від прийняття спадщини за заповітом та за законом після смерті матері ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 шляхом подання приватному нотаріусу Петропавлівського районного нотаріального округу Свириденко Л.В. заяви.

Онука спадкодавця ОСОБА_2 подала приватному нотаріусу Свириденко Л.В. заяву про відмову від спадщини за заповітом після смерті баби ОСОБА_3 та прийняття спадщини за законом.

Після смерті ОСОБА_3 заведена спадкова справа №183-2018.

24 червня 2019 року позивач 1 та позивач 2 отримали у приватного нотаріуса Свириденко Л.В. свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частини земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кожен.

24 червня 2019 року позивачі звернулися до приватного нотаріуса Петропавлівського районного нотаріального округу Свириденко Л.В. за отриманням свідоцтв про право на спадщину за законом на житловий будинок по АДРЕСА_1 , але нотаріус своєю постановою від 24.06.2019 відмовила у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на вказаний житловий будинок у зв`язку з ненаданням позивачами оригіналу правовстановлюючого документа на це майно, оскільки спадкодавець за життя не зверталася за його виготовленням.

Також нотаріус у своїй постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії роз`яснила позивачам про право на звернення до суду для визнання права власності на спадкове майно та встановлення факту родинного зв`язку.

Таким чином, позивачі спадщину після смерті спадкодавця прийняли, але не можуть належно розпоряджатися цим майном у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів та неможливості їх оформлення через органи нотаріату, тому посилаючись на норми ст.ст. 328, 392, 1216, 1217, 1268 Цивільного кодексу (далі ЦК) України, ст.ст. 4, 263-264 Цивільного процесуального кодексу (далі ЦПК) України, просять задовольнити їх позовні вимоги.

Ухвалою суду від 29 червня 2021 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження і призначено підготовче засідання на 16 серпня 2021року. У зв`язку з неявкою с судове засідання представника відповідача, та з інших причин розгляд справи відкладено на 16 вересня 2021 року, потім на 08 грудня 2021 року та 28 січня 2022 року.

16 серпня 2021 року позивачі подали до суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримують та просять задовольнити.

17 серпня 2021 року відповідач подав до суду письмову заяву про розгляд справи за відсутності їх представника, не заперечує проти задоволення позову, просив судові витрати по сплаті судового збору залишити за позивачами.

Статтею ст.200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем (ч.3).

Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу (ч.4).

Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Враховуючи визнання відповідачем позову, суд відповідно до цих норм процесуального права у підготовчому засіданні ухвалив рішення.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось.

Вивчивши надані позивачами докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Правовідносини між сторонами регулюються нормами ЦК України.

Спірне спадкове майно складається з житлового будинку та господарських будівель і споруд, зазначених у технічному паспорті БТІ, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 .

Спірний житловий будинок був збудований спадкодавцем - матір`ю позивача 1 та бабою позивача 2 - ОСОБА_3 у 1972 році.

Згідно з довідкою КП «Павлоградське МБТІ» від 22.02.2019 та інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17.05.2021 право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 не зареєстровано. Також вказаною інформацією підтверджується, що не зареєстроване і право власності на земельні ділянки за вказаною адресою, оскільки інформаційна довідка сформована за адресою об`єктів нерухомого майна.

Згідно з довідкою виконкому Миколаївської сільської ради від 03.10.2019 за №1626 земельні ділянки за вказаною адресою не приватизовані.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла спадкодавець ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 26.07.2018 серії НОМЕР_1 , після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку по АДРЕСА_1 , та земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Спадкодавець ОСОБА_3 на день смерті була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з нею на дату смерті були зареєстровані та постійно проживали: донька ОСОБА_4 , 1951 року народження; онука ОСОБА_2 , 1987 року народження; праонука ОСОБА_5 , 2013 року народження, що підтверджено довідкою виконкому Миколаївської сільської ради від 05.03.2020р. за №343.

Спадкодавець склала заповіт, посвідчений 25.10.2013 р., секретарем виконкому Миколаївської сільської ради, зареєстрований в реєстрі за №130, згідно з яким заповіла усе своє майно після її смерті у власність своїй доньці ОСОБА_4 та онуці ОСОБА_2 .

ОСОБА_4 шляхом подання приватному нотаріусу Петропавлівського районного нотаріального округу Свириденко Л.В. заяви від 16.08.2018 за №493 відмовилася від прийняття спадщини за заповітом та за законом після смерті матері на користь своєї дочки, онуки спадкодавці ОСОБА_2 .

Позивач 2 також подала приватному нотаріусу Свириденко Л.В. заяву від 16.08.2018 за №492 про відмову від спадщини за заповітом та прийняття спадщини за законом.

Позивач 1 спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняла шляхом подання заяви про прийняття спадщини за законом від 15.11.2018 за №748 до приватного нотаруса Петропавлівського районного нотаріального округу Свириденко Л.В.

Крім позивачів, інші спадкоємці, які прийняли спадщину після смерті

ОСОБА_3 відсутні, що підтверджується листом приватного нотаріуса Свириденко Л.В., від 24 червня 2019 року за № 96/02-14.

Позивачі при зверненні до приватного нотаріуса Петропавлівського районного нотаріального округу Свириденко Л.В. отримали відмову у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на вказаний житловий будинок у зв`язку з не наданням ними оригіналу правовстановлюючого документа на це майно, оскільки мати позивачів за життя не звернулася до виконавчого комітету Миколаївської сільської ради за отриманням свідоцтва про право власності.

Відповідно до ч.1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Оскільки ОСОБА_4 та ОСОБА_2 відмовилися від спадку за складеним матір`ю заповітом, спадкування відбувалося за законом.

Відповідно до ст.261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Родинний зв`язок між позивачем 1 та спадкодавцем підтверджується

копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 , виданого 14 червня 1957 року Миколаївським сільським РАЦС Петропавлівського району Дніпропетровської області, де батьками позивача 1 записані ОСОБА_7 та ОСОБА_3 та копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 , при якому вона змінила дівоче прізвище ОСОБА_8 на прізвище чоловіка ОСОБА_9 .

Родинний зв`язок між позивачем 2 та спадкодавцем підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданим 20 травня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Бабушкінського районного управління юстиції міста Дніпропетровська, де батьками позивачки 2 записані ОСОБА_10 та ОСОБА_4 , свідоцтвом про народження її матері серії НОМЕР_5 , де батьками ОСОБА_11 записані ОСОБА_7 та ОСОБА_3 та копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_6 , при якому вона змінила дівоче прізвище ОСОБА_8 на прізвище чоловіка ОСОБА_12 .

Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Позивачі спадщину після смерті матері та баби прийняли шляхом подання заяв про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Петропавлівського районного нотаріального округу Свириденко Л.В., що підтверджується копіями їх заяв про прийняття спадщини за законом, постановою приватного нотаріуса від 24 червня 2019 року про відмову у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом від 25.01.2020р. стосовно житлового будинку та копіями свідоцтв про право на спадщину за законом, згідно з яким кожний з позивачів набув право власності на 1/2 частку земельної ділянки сільськогосподарського призначення.

Цивільне законодавство України не містить строку для отримання свідоцтва про право на спадщину у разі прийняття спадщини спадкоємцем.

Відповідно до ч. 2 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Згідно з ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ч.2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Стаття 380 ЦК України визначено, що житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання.

Садибою згідно з статтею 381 ЦК України є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями.

ЦК України не містить визначення такого об`єкта права власності як домоволодіння.

Згідно з ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який прийнято 01.07.2004, набрав чинності 03.08.2004, в редакції від 04.07.2012, права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов, якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Суд встановив, що позивачі спадщину після смерті спадкодавця прийняли, але не можуть належно розпоряджатися майном у вигляді житлового будинкуу зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів та неможливості їх оформлення через органи нотаріату, тому позов підлягає задоволенню.

Вартість житлового будинку за висновком про його грошову оцінку складає 51 008,00 грн.

Із цієї вартості визначена ціна позову, виходячи із якої та вимог пп.1 п.1 ч.2 ст.4, ч. 7 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» позивачами був сплачений судовий збір пропорційно позовним вимогам окремими квитанціями, які додані до позову.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог, тому суд вважає за можливе клопотання позивачів задовольнити та залишити судові витрати на них.

На підставі викладеного, ст. ст. 328, 392, 1216, 1218, 1261, 1268 ЦК України, керуючись статтями 4, 13, 76-81, 141, 263-265, 352, 354, п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_7 та ОСОБА_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_8 , до Миколаївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, юридична адреса: 52740, вул. Першотравнева, буд. 182, с. Миколаївка, Синельниківський район, Дніпропетровська область, про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , як спадкоємцем за законом, право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 , як спадкоємцем за законом, право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Витрати по сплаті судового збору залишити за позивачами.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення до Дніпровського апеляційного суду через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суддя П. О. Бурда