Справа №621/2922/21
Рішення

Іменем України

10 червня 2022 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді - Шахової В.В.,

за участю секретаря судового засідання - Девятерикової А.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Змієві в порядку загального провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

АТ «ПУМБ» звернувся з позовом до суду, в якому просить, з урахуванням зменшених позовних вимог, які були прийняті судом, стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 171017,70 грн. за кредитним договором № 701 від 06.07.2018 та судовий збір. В обґрунтування позову вказав, що відповідач звернувся до ПАТ «ПУМБ» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № 701 від 06.07.2018 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, згідно якої отримав кредит у розмірі 91820 грн. на споживчі цілі. Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в ПАТ «ПУМБ». ПАТ «ПУМБ» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі встановленому договором. Відповідач не надав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, а також інші витрати відповідно до умов договору. Таким чином, відповідач зобов`язання за договором не виконав і станом на 14.05.2022 має заборгованість у сумі 171017,470 грн., яка складається з наступного: 54677,00 грн. - заборгованість за тілом кредита (сума зменшена позивачем та зазначена в прохальній частині заяви); 15595,27 грн. - заборгованість за процентами; 63245,60 грн. - заборгованість за комісією; 37499,83 грн. - штрафні санкції. На даний час відповідач ухиляється від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав Банку.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи без його участі, зазначив, що не заперечує проти прийняття рішення на підставі наявних у справі документів.

Відповідач у судове засідання, не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений.

Причин неявки відповідач суду не повідомив.

Надав відзив на позов, в якому просив відмовити в позові в частині стягнення суми боргу з відсотками у розмірі 48420,47 грн., відмовити в стягненні комісії, неустойки та строкової заборгованості за кредитом з відсотками в повному обсязі.

В обґрунтування відзиву зазначив, що стягнення платежів за комісією є несправедливими умовами договору кредитування. Сума боргу розрахована і після спливу строку кредитування. Сплата неустойки не передбачена умовами підписаної заяви. Банком не враховано, що з нього проводились відрахування в порядку примусового виконання за виконавчим написом, який скасований в судовому порядку.

Ухвалою суду від 07.10.2021 відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 06.12.2021 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що відповідач 06.07.2018 з метою отримання кредиту підписав заяву про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 701 та отримав кредит на споживчі цілі у розмірі 91820 грн., що підтверджується самою заявою та меморіальним ордером.

В заяві № 701 від 06.07.2018, яка підписана відповідачем містяться відомості щодо наданої суми кредиту у розмірі 91820 грн., річної процентної ставки у розмірі 12 %, розміру комісії за обслуговування кредитної заборгованості - 3,60 %. Строку договору - 36 місяців. Графік платежів на 36 місяців.

Матеріали справи містять виписку з особового рахунку відповідача, з якої вбачається рух коштів за виданим кредитом.

Також в матеріалах справи наявна Публічна пропозиція ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка не підписана відповідачем.

Крім того, з письмової вимоги (повідомлення ) АТ «ПУМБ» від 29.09.2020 вбачається, що Банк в порядку ч.2 ст. 1050 ЦК України, вимагав достроково погасити кредит у розмірі 190276, 15 грн. Вказана письмова вимога направлялась відповідачу на адресу зазначену у заяві № 701 від 06.07.2018.

З наданого банком розрахунку вбачається, що відповідач станом на 14.05.2022 має заборгованість у сумі 171017,470 грн., яка складається з наступного: 54677,00 грн. - заборгованість за тілом кредита (сума зменшена позивачем та зазначена в прохальній частині заяви); 15595, 27 грн. - заборгованість за процентами; 63245, 60 грн. - заборгованість за комісією; 37499,83 грн. - штрафні санкції..

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «ПУМБ»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Отже, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У заяві про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 701 від 06.07.2018 міститься процентна ставка за користування кредитними коштами.

Тобто відсотки є договірними.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту, стягнути складові його повної вартості, зокрема, заборгованість за відсотками, заборгованість за комісією та штрафні санкції.

При цьому, стягнення штрафних санкцій у розмірі 37499,83 грн., Банк обґрунтовує Публічною пропозицією ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка не підписана відповідачем.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цю Публічну пропозицію ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, розумів відповідач та ознайомився і погодився з нею, підписуючи про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 701 від 06.07.2018, а також те, що вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містив умови, зокрема, й щодо сплати штрафних санкцій, зокрема, саме у зазначеному в цьому документі, що доданий банком, розмірі і порядку нарахування.

Суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Публічна пропозиція ПАТ «ПУМБ», що розміщена на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим Банку у період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Публічну пропозицію ПАТ «ПУМБ» у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу правила комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, відсутність у заяві позичальника домовленості сторін про сплату штрафних санкцій, надана банком Публічна пропозиція ПАТ «ПУМБ» не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин.

Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Надану позивачем Публічну пропозицію ПАТ «ПУМБ», не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Ураховуючи, що Публічна пропозиція ПАТ «ПУМБ», яка міститься в матеріалах даної справи не містить підпису відповідача, суд дійшов висновку, що її не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 06.07.2018 шляхом підписання заяви, а тому відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді застосування штрафних санкцій.

Таким чином, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову в частині стягнення штрафних санкцій у розмірі 37499 грн. 83 коп.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №444/9519/12 (провадження №14-10цс18) право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитним договором припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронюваних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Таким чином, якщо строк кредитування закінчився або кредитор реалізував своє право на дострокове повернення кредиту, то з цього моменту припиняється нарахування процентів за кредитом та комісії і позичальник зобов`язаний сплатити неустойку та суми передбачені статтею 625 ЦК України.

Як вбачається з матеріалів справи Банк направив відповідачу письмову вимогу від 29.09.2020 в порядку ч.2 ст. 1050 ЦК України про дострокове повернення кредиту.

Отже, Банк має право на стягнення сум відповідно до ст. 625 ЦК України з моменту пред`явлення вимоги про дострокове повернення суми заборгованості за кредитом, а не на стягнення відсотків та комісії за кредитним договором після 29.09.2020.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за наданим кредитом ОСОБА_1 станом на 06.09.2020 заборгованість за процентами складала 9610 грн. 94 коп., а за комісією станом на 10.09.2020 - 63245 грн. 60 коп. Розрахунку процентів та комісії станом на 29.09.2020 матеріали не містять, тому суд приймає до уваги суми станом на 06.09.2020 та 10.09.2020 відповідно.

Вимог про стягнення сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема ст. 625 ЦК України позивач не пред`явив.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог банку в часині стягнення заборгованості по процентам станом на 29.09.2020 у розмірі 9610 грн. 94 коп., в іншій частині позовних вимог про стягнення заборгованості за процентами слід відмовити у зв`язку з їх необґрунтованістю.

Щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту.

В позові Банк просить з урахуванням зменшених позовних вимог, які були прийняті судом, про стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 54677 грн. 00 коп.

З урахуванням того, що у справі наявні докази отримання кредиту в АТ «ПУМБ», суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення заборгованість по тілу кредиту станом на 29.09.2020 в розмірі 54677 грн. 00 коп., у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо стягнення заборгованості за комісією, суд зазначає наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що 06.07.2018 між сторонами укладений договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 701, за умовами якого, зокрема, сторони погодили комісію за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 3,60%. Факт підписання заяви відповідачем не заперечується.

У розумінні Закону України «Про споживче кредитування», який набрав чинності 10 червня 2017 року, споживче кредитування це правовідносини щодо надання, обслуговування та повернення споживчого кредиту.

За положеннями частини другої ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на супровідні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо).

Отже, у 2017 році з прийняттям Закону України «Про споживче кредитування» законодавство, яке регулює порядок укладення договорів споживчого кредитування в Україні, зазнало значних змін. До цього часу судова практика з питання можливості встановлення кредитом комісії в кредитному договорі захищала боржника як слабку сторону в кредитних правовідносинах. Однак, з прийняттям в 2017 році Закону України «Про споживче кредитування» судова практика змінилася. Суди протилежно трактують можливість встановлення в кредитному договорі комісії за обслуговування кредитного договору, а тому посилання у відзиві на правові позиції, висловлені у постановах Верховного Суду від 01.04.2020 в справі № 583/3343/19, від 15.03.2021 в справі № 361/392/20, від 21.10.2020 в справі № 194/1387/19, відхиляються судом, як нерелевантні.

Разом із тим, у матеріалах справи відсутні докази того, що договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 701 від 06.07.2018 в частині встановлення комісії за обслуговування кредитної заборгованості згідно з Законом України «Про споживче кредитування» був би визнаний недійсним у судовому порядку. Такі умови договору вважалися нікчемними в силу положень ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», яка таку плату забороняла та норма якої діяла у відповідній редакції з 16 жовтня 2011 року і до внесення змін на підставі Закону України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року №1734-VIII. Окрім того, за положеннями частини першої ст.13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог. У цій справі заявлені вимоги лише про стягнення кредитної заборгованості, а тому суд не може входити в обговорення питання недійсності/дійсності умови договору, яка передбачає сплату комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

Крім того, відповідачем не доведено ті обставини, на які він послався у відзиві на позов, а саме не доведено те, що в зміст поняття «обслуговування кредитної заборгованості» входила лише плата за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо встановлена частиною першою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування».

Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог Банку в частині стягнення заборгованості з комісії у розмірі 63245 грн. 60 коп.

Доводи відповідача, що Банком не враховано те, що з нього проводились відрахування в порядку примусового виконання за виконавчим написом, який скасований в судовому порядку, судом відхиляються як необґрунтовані з огляду на заяву про зменшення позовних вимог в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту.

При цьому, розрахунки остаточної заборгованості за кредитом, які зазначені відповідачем у відзиві на позов, суперечать виписці по особовому рахунку відповідача та звіту про здійсненні відрахування НЮУ імені Ярослава Мудрого щодо ОСОБА_1 за виконавчим провадженням № 63960634 за період з лютого по листопад 2021 року.

Так, відповідачем не враховано, що відрахування 10 % з лютого по листопад 2021 року за зазначеним вище Звітом проводилось не на рахунок Банку, а на рахунок виконавця. Окрім того, надана довідка про здійснення відрахувань щодо ОСОБА_1 від 13.12.2021 № 554 стосується іншого виконавчого провадження під номером 63715028 за виконавчим документом під іншим номером та датою.

Отже, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача заборгованості станом на 29.09.2020, яка складається з наступного: 54677,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 9610,94 грн. - заборгованість за процентами; 63245, 60 грн. - заборгованість за комісією, а загалом 127533, 54 грн.

На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно (74,57%) задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст. ст. 2, 19, 76-81, 89 , 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позовну заяву Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» заборгованість за кредитним договором № 701 від 06.07.2018 у розмірі 127533 (сто двадцять сім тисяч п`ятсот тридцять три) грн. 54 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» витрати зі сплати судового збору у розмірі 2072 (дві тисячі сімдесят дві) грн. 01 коп.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено повністю або частково в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення або в порядку ч. 2 ст. 354 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Повний текст судового рішення складено 10.06.2022 року.

позивач: Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» (, місцезнаходження: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, 4)

відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 ).

Суддя В.В. Шахова