Справа №705/1402/20
2/705/1565/22

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2022 року м. Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області

в складі: головуючої-судді Гудзенко В.Л.

при секретарі судового засідання Юрченко А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Умань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на окреме майно комплексу недійсним,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на окреме майно комплексу недійсним, посилаючись на те, що згідно Договору дарування від 27.05.1994 цілісний майновий комплекс по АДРЕСА_1 дістався у спадок ОСОБА_3 та ОСОБА_1 і належить він без розподілу в натурі, що забезпечує його недоторканість. Проте, ОСОБА_3 земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 150 кв. м. незаконно виключила зі складу комплексу, надала їй самостійне значення, і як окреме майно передала за Договором дарування від 29.08.2017 ОСОБА_4 , який не визнає спільні права, не додержується умов договору і прав інших мешканців, діє без дозволу і на власний розсуд. В той же час, права власності на окреме майно іншій особі передається лише разом з відповідною частиною цілісного майнового комплексу попередника, якому це право належить. По факту перехід до ОСОБА_5 відбувся без інфраструктури комплексу, яка забезпечує цільове призначення і вільний доступ, а за її відсутності земля переходить в непридатний стан для спільного користування і це перешкоджає процесу набуття права власності на неї. Позивач, як первинний суб`єкт права власності на комплекс за Договором дарування від 27.05.1994, ставить питання про усунення неправомірних змін використання цього майна або заборони такого використання. У зв`язку з вище зазначеним, позивач звернувся з даним позовом до суду та просить визнати право власності ОСОБА_6 на земельну ділянку, площею 150 кв.м. по АДРЕСА_1 недійсним.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, проте в матеріалах справи є заява про розгляд справи у його відсутність.

Відповідач ОСОБА_7 в судове засідання не з?явився, в матеріалах справи є його заява, в якій він просить справу розглядати у його відсутність. Із вказаної заяви вбачається, що він не визнає заявлених позивачем позовних вимог, адже, вони є незаконними, безпідставними, безпредметними, поданими завідомо неправдивими, оскільки викладені в позові обставини є неправдивими і не відповідають фактичним обставинам. Зазначає, що право власності на вказану земельну ділянку він набув на законних підставах та без порушень чинного законодавства, оскільки предмет Договору дарування від 27.05.1994 був змінений, починаючи з 2004 року, коли за рішенням суду була змінена спільна власність на спільну часткову власність, виділенням кожному окремо його частки в натурі і в послідуючому кожний власник виділив окремо свою частку і став власником особистого приватного майна. Частину земельної ділянки він законно придбав у ОСОБА_3 , яка належала їй на праві приватної власності, при цьому ніяким чином не порушуючи права та інтереси ОСОБА_1 . Тому, з урахуванням вище викладеного, вважає, що він взагалі за даним позовом не може бути відповідачем, а ОСОБА_1 позивачем.

У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів.

Дослідивши та вивчивши матеріали справи, суд дійшов до переконання про відмову у задоволенні позову на підставі наступного.

Згідно ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом вказаних процесуальних норм, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, і саме вони є підставою для звернення особи за захистом із застосуванням відповідного способу захисту.

Згідно ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1,ч.2, ч.3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У позовній заяві позивач ОСОБА_1 стверджує, що відповідач ОСОБА_6 незаконно прийняв частину земельної ділянки, площею 150 кв.м., яка була виключена з майнового комплексу по АДРЕСА_1 за Договором дарування від 29.08.2017 ОСОБА_3 , він не визнає спільні права, не додержується умов договору і прав інших мешканців, діє без дозволу і на власний розсуд. Проте, жодного доказу протиправних дій відповідача ОСОБА_6 позивачем не надано.

Також, із позовної заяви ОСОБА_1 неможливо встановити в чому полягає порушення його прав та інтересів зі сторони відповідача та законність захисту його прав у спосіб визначений в позовній заяві.

Таким чином, при викладених обставинах, у зв`язку з тим, що позивач не довів тих обставин, на які він посилається в своїй позовній заяві, а саме не довів факту порушення його законних прав та інтересів відповідачем ОСОБА_6 , тому позов не підлягає задоволенню.

Також не підлягає задоволенню вимога щодо стягнення з відповідача судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 316, 319 ЦК України, ст.ст. 2,4, 12,13,81,258-259,264,265,273, 354 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на окреме майно комплексу недійсним відмовити.

Копію рішення направити учасникам справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Головуючий суддя Валентина Леонідівна Гудзенко