Ухвала

06 червня 2022 року

м. Київ

справа № 521/4921/21

провадження № 61-4661ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Усика Г. І. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Яремка В. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 10 листопада 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 21 квітня 2022 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бона Віта-БК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з утримання багатоквартирного житлового будинку з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2021 році Товариство з обмеженою відповідальністю «Бона Віта-БК» (далі - ТОВ «Бона Віта-БК») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з 01 січня 2019 року до 01 лютого 2021 року у розмірі 18 497,18 грн.

Короткий зміст оскаржуваних судових рішень

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 10 листопада 2021 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 21 квітня 2022 року, позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бона Віта-БК» заборгованість за житлово-комунальні послуги з утримання багатоквартирного житлового будинку за період з 01 січня 2019 року до 01 лютого 2021 року у розмірі 18 497,18 грн. Здійснено розподіл судових витрат.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

У травні 2022 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 10 листопада 2022 року та постанову Одеського апеляційного суду від 21 квітня 2021 року, у якій заявник просив скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обґрунтування

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

За правилом частини дев`ятої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» установлено у 2022 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2022 року - 2 481,00 грн.

Предметом позову у цій справі є вимоги майнового характеру про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі 18 497,18 грн.

Отже, ціна позову у цій справі складає 18 497,18 грн, яка станом на 01 січня 2022 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 481,00*100=248 100,00).

Ураховуючи наведене, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

За змістом пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 жовтня 2020 року у справі

№ 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) вказала, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур. У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), та принципом остаточності судових рішень res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Касаційна скарга містить посилання на те, що судові рішення підлягають касаційному оскарженню з підстав, передбачених підпунктами «а», «в» частини третьої статті 389 ЦПК України, оскільки порушене у ній питання, стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, справа становить значний суспільний інтерес.

Обґрунтовуючи необхідність формування правозастосовчої практики та значний суспільний інтерес заявник посилається на особливість договірних правовідносин між споживачем, управителем та виконавцем комунальних послуг.

На переконання заявника існує потреба у формуванні Верховним Судом правового висновку щодо застосування пункту 5 частини другої статті 7, частини першої статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», пункту 10 частини першої статті 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», статті 360 ЦК України, а саме наявна необхідність у формуванні правового висновку щодо покладання на управителя обов`язку довести належними доказами факту надання комунальних послуг за умови відсутності договору про надання таких послуг.

Разом з тим, з оскаржуваного судового рішення убачається, що апеляційний суд встановив наявність укладеного між сторонами договору від 16 квітня 2018 року № 410293 про надання послуг з управління та обслуговування житловим комплексом.

За наведених обставин Верховний Суд констатує, що зазначені у пункті 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, що дають право на оскарження судових рішень у малозначних справах, заявником не обгрунтовані.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Відповідно до Рекомендацій № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від

07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Ураховуючи, що касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, і судом не встановлено передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 10 листопада 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 21 квітня 2022 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бона Віта-БК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з утримання багатоквартирного житлового будинку з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді:Г. І. Усик А. С. Олійник В. В. Яремко