ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Деркач Н.М.

суддів - Ткаченко І.Ю., Пищиди М.М.,

при секретарі - Усик А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Спектрум Ессетс" на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 лютого 2022 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Спектрум Ессетс" до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , про визнання права вимоги та права іпотекодержателя, поновлення запису в реєстрі та звернення стягнення на предмет іпотеки , -

В С Т А Н О В И В:

07 жовтня 2021 року ТОВ "Спектрум Ессетс" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , про визнання права вимоги та права іпотекодержателя, поновлення запису в реєстрі та звернення стягнення на предмет іпотеки.

Представник позивача звернувся до суду з заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони будь-яким особам вчиняти будь-які дії, направлені на реалізацію, відчуження квартири АДРЕСА_1 .

В обгрунтування заяви про забезпечення позову ТОВ "Спектрум Ессетс" зазначило, що відповідачі не виконують свої зобов`язання, у зв"язку з чим виникла значна заборгованість. На думку позивача, є підстави вважати, що відповідачі можуть вчинити дії, спрямовані на ухилення від виконання рішення суду, в результаті чого виконання рішення суду буде утрудненим або неможливим. Крім того, до вирішення спору по суті існує реальна можливість вільного розпорядження майном (шляхом відчуження наявного у відповідача майна).

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 лютого 2022 року у задоволенні заяви відмовлено.

Не погодившись з такою ухвалою суду, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та ухвалити постанову про задоволення заяви про забезпечення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги існування підстав для забезпечення позову, оскільки за наявності спору між сторонами у справі спірне нерухоме майно неодноразово відчужувалося відповідачами.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Колегія суддів не може повністю погодитися з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частин 1 і 2 статті 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Зазначена правова норма прямо визначає як форму і порядок звернення до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову, так і підстави для його забезпечення.

Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття таких заходів може істотно утруднити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 3 статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

З аналізу статей 150-153 ЦПК України можна дійти висновку, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. При цьому забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо.

Зазначена правова норма прямо визначає як форму і порядок звернення до суду із клопотанням про вжиття заходів забезпечення позову, так і підстави для його забезпечення.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Як роз`яснено в п. 1, п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року № 9, єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18.

Як вбачається з виділених матеріалів цивільної справи, предметом спору є квартира АДРЕСА_1 .

Позивач у позовній заяві просить визнати за ним право вимоги та права іпотекодержателя за договором іпотеки відносно указаної квартири, поновити у Державному реєстрі запис про іпотеку на спірну квартиру та звернути на неї стягнення в рахунок погашення відповідачами заборгованості за кредитним договором.

У заяві про забезпечення позову позивач посилається на імовірність відчуження відповідачами свого нерухомого майна, а саме - спірної квартири, і, як наслідок - неможливість виконання рішення суду у майбутньому.

Статтями 12 і 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ "Спектрум Ессетс", звертаючись до суду першої інстанції, не навело правових підстав заявляти вимоги про забезпечення позову саме шляхом накладення арешту. Не надало додаткові документи та інші докази, що підтверджують необхідність забезпечення позову саме у такий спосіб.

Колегія суддів вважає, що обраний вид забезпечення позову у вигляді накладення арешту на спірну квартиру є неспівмірним із заявленими позивачем вимогами та таким, що буде обмежувати права власника.

Відповідно до п. 5.6.1 Інструкції про проведення виконавчих дій, арешт майна полягає у проведенні його опису, оголошенні заборони розпоряджатися ним, а в разі потреби - обмеженні права користування майном або його вилученні в боржника та передачі на зберігання іншим особам.

Апеляційний суд приходить до висновку, що застосування такого засобу забезпечення позову як арешт, позивачем належним чином не вмотивовано і може призвести до безпідставної заборони користуватись майном та передачу його іншим особам, що є обмеженням права власності.

Але, при цьому, колегія суддів вважає, що, вирішуючи питання про забезпечення позову іншим шляхом, суд першої інстанції не пересвідчився у тому, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

У зв"язку з чим доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, а ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Так, у заяві про забезпечення позову ТОВ "Спектрум Ессетс" просило забезпечити позов, крім накладення арешту на спірну квартиру, шляхом заборони будь-яким особам вчиняти дії по її відчуженню.

Приймаючи до уваги, що між сторонами дійсно виник спір щодо спірного нерухомого майна, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, колегія суддів, враховуючи розумність, співмірність, обґрунтованість і обсяг вимог позивача, з метою забезпечення збалансованості інтересів сторін, вважає що найбільш доцільним буде забезпечення позовних вимог шляхом заборони будь-яким особам вчиняти будь-які дії по відчуженню квартири АДРЕСА_1 .

Заборона відчуження спірного нерухомого майна не обмежить прав відповідачів на користування та володіння вказаним нерухомим майном.

За наведених вище обставин колегія суддів приходить до висновку про необхідність часткового задоволення вимог заяви про забезпечення позову ТОВ "Спектрум Ессетс".

Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Спектрум Ессетс" задовольнити частково.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 лютого 2022 року скасувати та постановити нову ухвалу.

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Спектрум Ессетс" про забезпечення позову задовольнити частково.

Вжити заходи забезпечення позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Спектрум Ессетс" до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , про визнання права вимоги та права іпотекодержателя, поновлення запису в реєстрі та звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом заборони будь-яким особам вчиняти будь-які дії по відчуженню квартири АДРЕСА_1 .

В іншій частині у задоволенні заяви відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Судді: Н.М. Деркач

І.Ю. Ткаченко

М.М. Пищида