Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/365/22

09 червня 2022 року селище Богородчани

Богородчанський районний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді Куценка О. О., з участю секретаря судового засідання Двібородчин І. В., розглянувши у підготовчому засіданні в селищі Богородчани цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Богородчанської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до Богородчанської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини за законом, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його тітка ОСОБА_2 , після смерті останньої відкрилась спадщина на належне їй за життя майно. 04 грудня 2000 року ОСОБА_2 склала заповіт, яким все належне їй майно, де б воно не було і з чого б не складалося заповіла позивачу.

Звернутись до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину в даний час не може у зв`язку із спливом строку для подання заяви про прийняття спадщини. ОСОБА_2 проживала та була зареєстрована одна. Вони рідко спілкувалася з тіткою, так, як він часто перебував закордоном на заробітках. Про те, що покійна ОСОБА_2 склала на його ім`я заповіт дізнався у квітня 2022 року. Після цього він звернувся до нотаріальної контори із відповідною заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак постановою приватного нотаріуса Івано-Франківського районного нотаріального округу від 06 травня 2022 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку і пропуском строку передбаченого ст. 1270 ЦК України. Вважає причину пропуску строку поважною, тому просить його поновити.

Позивач у підготовче засідання не з`явився, у поданій заяві вимоги позову підтримав та просив їх задовольнити, розгляд справи просив проводити у його відсутності.

Представник відповідача Богородчанської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області у підготовче засідання не з`явився, про дату, час та місце його проведення повідомлений належним чином. Селищний голова Богородчанської селищної ради Заремба Р.Д. 25 травня 2022 року подав до канцелярії суду заяву про розгляд справи без його участі, зазначив, що позовні вимоги визнає.

Відповідно до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України, зважаючи на відсутність всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, не здійснювалось.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Дослідивши матеріали справи, суд приймає до уваги ті обставини, що представник відповідача позовні вимоги визнає, відсутні інші спадкоємці за даними Спадкового реєстру, що свідчить, що права, свободи та інтереси інших осіб не будуть порушені. Позивач в іншому порядку, ніж судовий, не може захистити свої права на прийняття спадщини, а завданням судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд та вирішення цивільної справи з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Так, статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Згідно з ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або оголошення її померлою.

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст. 1233 ЦК України).

У відповідності до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Частиною першою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Частиною третьою статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" N 7 від 30 травня 2008 року передбачено, що суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Іваниківка Богородчанського району Івано-Франківської області, померла ОСОБА_2 (а.с.5).

З дослідженої копії заповіту від 04 грудня 2000 року, вбачається, що ОСОБА_2 на випадок своєї смерті зробила розпорядження, яким все належне їй майно, де б воно не було і з чого б не складалося, заповіла ОСОБА_1 . Заповіт посвідчено секретарем виконкому Іваниківської сільської ради Амброзяк Н. Т. та зареєстровано в реєстрі за № 110 (а.с.7).

З долучених до матеріалів справи копій документів вбачається, що позивач у справі ОСОБА_1 є особою, на чию користь складено заповіт.

З матеріалів спадкової справи вбачається, що після смерті спадкодавця ОСОБА_2 , заяв про прийняття спадщини до нотаріальної контори ніхто не подавав, спадкова справа відкрита за заявою позивача та відповідно, окрім позивача інші спадкоємці відсутні (а.с. ).

Відповідно до довідки Іваниківського старостинського округу №3 Богородчанської селищної ради №6, ОСОБА_2 ,, проживала у будинку АДРЕСА_1 . На день її смерті за цією адресою разом з нею ніхто не проживав та зареєстрованих осіб не було (а.с.6).

Відповідно до доводів, позивача у встановлений строк він не звернувся із заявою про прийняття спадщини, оскільки перебував на заробітках у іншій країні та йому було невідомо, щодо наявності заповіту, після смерті його тітки ОСОБА_2 . Про вказаний факт йому стало відомо лише у квітні 2022 року.

Суд визнає обгрунтованість вказаних пояснень позивача, оскільки вони узгоджуються із дослідженими по справі доказами.

У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини у такому випадку потрібно враховувати свободу заповіту, як фундаментальний принцип спадкового права.

Аналогічні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 23 серпня 2017 року у справі N 6-1320цс17, від 06 вересня 2017 року у справі N 6-496цс17. З вказаними висновками погодився Верховний Суд у постановах від 12 вересня 2018 року у справі N 484/3221/17 (провадження N 61-22510св18), від 10 січня 2019 року у справі N 263/1221/17 (провадження N 61-18261св18), від 25 березня 2020 року у справі N 642/2539/18-ц (провадження N 61-5609св19), від 21 вересня 2020 року у справі N 130/2517/18 (провадження N 61-14962св19).

Виконуючи завдання цивільного судочинства, окрім основних принципів: справедливості, добросовісності та розумності, суд касаційної інстанції у окремих своїх постановах керується аксіомою цивільного судочинства: "Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem", яка означає "У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права".

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності та враховуючи, що позивач на час відкриття спадщини не проживав із спадкодавцем та про наявність заповіту дізнався поза межами строку, передбаченого ч. 1ст. 1270 ЦК України, суд приходить до висновку про поважність причин пропуску строку позивачем для подання заяви про прийняття спадщини.

З огляду на викладене, враховуючи свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права, поважність причин пропуску строку, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 слід визначити додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 тривалістю два місяці.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом з тим суд враховує, думку позивача, який не заявляв вимогу про стягнення з відповідача судових витрат, що відповідач Богородчанська селищна рада Івано-Франківського району Івано-Франківської області, не вчиняв жодних дій, які б призвели до порушення прав позивача і які, як наслідок, призвели до звернення останнього до суду з позовом. Відтак, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача понесених останнім судових витрат по сплаті судового збору.

На підставі викладеного, ст.ст.1220, 1270,1272 ЦК України, керуючись ст.ст.10,11,12, 141, 200, 206, 258, 263-265 ЦПК України,

у х в а л и в :

Позов задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Іваниківка Богородчанського району Івано-Франківської області, тривалістю два місяці з дати набрання законної сили рішенням суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 10 червня 2022 року.

Суддя: