Провадження № 2-з/752/47/22
У Х В А Л А

Іменем України

13.06.2022 року м. Київ

Суддя Голосіївського районного суду м. Києва Ольшевська І.О., за участю секретаря судового засідання Крекотень О.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про зустрічне забезпечення позову у справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

До Голосіївського районного суду міста Києва надійшла заява ОСОБА_1 про зустрічне забезпечення позову у справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за якою вона просить застосувати зустрічне забезпечення позову, зобов`язавши ОСОБА_2 внести на депозитний рахунок Голосіївського районного суду міста Києва кошти в сумі 4 098 510,00 грн.

В обгрунтування заяви зазначає, що постановою Київського апеляційного господарського суду від 02.12.2021р. вжито заходи забезпечення позову ОСОБА_2 шляхом накладення арешту на майно ОСОБА_1 . При цьому, як вказує відповідач 2, згідно умов шлюбного договору все зареєстроване майно за нею є її особистою приватною власністю, і вона має повне право володіти, користуватися та розпоряджатися об`єктами свого нерухомого майна в будь-який час та в будь-який спосіб. Тому обраний позивачем спосіб забезпечення позову суттєво обмежує правомочність власника ОСОБА_1 щодо розпорядження своїм майном на власний розсуд, що в майбутньому може призвести до завдання збитків, з огляду на що є необхідність у застосуванні зустрічного забезпечення. Відповідач 2 звертає увагу суду на те, що позивач не має зареєстрованого в установленому порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України, що є обов`язковою підставою для застосування зустрічного забезпечення згідно ч. 3 ст. 154 ЦПК України.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями заява ОСОБА_1 про зустрічне забезпечення позову передана на розгляд судді Ольшевській І.О.

Матеріали справи надійшли до судді 10.06.2022р.

Дослідивши матеріали позовної заяви, заяви про забезпечення позову, заяви про зустрічне забезпечення позову, суд приходить до наступних висновків.

Так, ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 02.09.2021р. у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову до пред`явлення позову відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 02.12.2021р. ухвалу суду від 02.09.2021р. скасовано та ухвалено по справі нове судове рішення, за яким заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено, накладено арешт у межах ціни позову 150 000,00 доларів США (або за офіційним курсом НБУ на 12.072021р. - 4 098 510,00 грн.) на об`єкти нерухомого майна, що належать ОСОБА_1 : житловий будинок загальною площею 413,1 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000; земельна ділянка площею 0,0964 га, кадастровий номер: :72:531:0129, яка знаходиться в АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00, цільова призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; ј частина земельної ділянки площею 1.5486 га, кадастровий номер: :04:001:5675, яка знаходиться в Київській області, Києво-Святошинському районі, село Крюківщина, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 224; однокімнатна квартира, загальною площею 45,2 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Частиною другою вищевказаної статті передбачено, що зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

Згідно ч. ч. 4, 5 ст. 154 ЦПК України зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом. Якщо позивач з поважних причин не має можливості внести відповідну суму, зустрічне забезпечення також може бути здійснено шляхом: 1) надання гарантії банку, поруки або іншого фінансового забезпечення на визначену судом суму та від погодженої судом особи, щодо фінансової спроможності якої суд не має сумнівів; 2) вчинення інших визначених судом дій для усунення потенційних збитків та інших ризиків відповідача, пов`язаних із забезпеченням позову. Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.

Відповідно до ч. ч. 6, 7 ст. 154 ЦПК України питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову. Якщо клопотання про зустрічне забезпечення подане після застосування судом заходів забезпечення позову, питання зустрічного забезпечення вирішується судом протягом десяти днів після подання такого клопотання. Копія ухвали про зустрічне забезпечення направляється учасникам справи не пізніше наступного дня після її постановлення.

В ухвалі про забезпечення позову або про зустрічне забезпечення зазначаються розмір зустрічного забезпечення або інші дії, що повинен вчинити заявник у порядку зустрічного забезпечення.

З аналізу вказаних положень слідує, що зустрічне забезпечення застосовується з метою забезпечення відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову; зустрічне забезпечення завжди носить майновий характер, що полягає в необхідності вчинення позивачем активних дій майнового характеру, спрямованих на фінансове забезпечення покриття можливих збитків, завданих забезпеченням позову. Як правило, зустрічне забезпечення здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів в розмірі, визначеному судом. І лише якщо позивач з поважних причин не має можливості внести відповідну суму, зустрічне забезпечення може бути здійснене в інший майновий спосіб (до прикладу, наданням гарантії, поруки, іншого фінансового забезпечення, вчиненням інших дій щодо усунення потенційних збитків та інших ризиків відповідача, пов`язаних із забезпеченням позову). Зустрічне забезпечення, яке повинен здійснити (виконати) позивач, завжди визначається судом у певному розмірі та має бути здійснене (виконане) позивачем в строк, що не перевищує десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову або ухвали про зустрічне забезпечення, якщо інше не випливає зі змісту заходів зустрічного забезпечення.

Ухвала про зустрічне забезпечення може бути оскаржена разом із ухвалою про забезпечення позову або окремо (ч. 11 ст. 154 ЦПК України).

Отже, з наведеного вбачається, що зустрічне забезпечення є гарантією відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть виникнути в результаті застосування судом забезпечувальних заходів, а невжиття заходів як забезпечення позову, так і зустрічного забезпечення, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Разом з тим, суд враховує, що заходи зустрічного забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Відтак, в контексті вказаних положень закону, особа, звертаючись до суду із заявою про зустрічне забезпечення, повинна аргументувати та довести відповідними доказами в порядку ст. ст. 76-81 ЦПК України наявність можливості заподіяння збитків, які можуть бути спричинені забезпеченням позову у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. При цьому сторона самостійно несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Вирішуючи питання про зустрічне забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки сторін, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Особа, яка подала заяву про зустрічне забезпечення, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про зустрічне забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до зустрічного забезпечення позову. У вирішенні питання про зустрічне забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів із врахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо зустрічного забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до зустрічного забезпечення позову і предметом позовної заяви, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Обставин, які б свідчили про необхідність обов`язкового зустрічного забезпечення позову, визначених положеннями ч. 3 ст. 154 ЦПК України, відповідач 2 не довів належними засобами доказування.

Посилання відповідача 2 на те, що він зазнає збитків, оскільки вжиті заходи забезпечення позову обмежують права та інтереси останнього, позбавляючи його права розпоряджатися належним йому майном на праві власності, судом також до уваги не беруться, з огляду на те, що самі по собі заходи забезпечення позову є тимчасовим обмеженням прав особи тією мірою та таким чином, як це необхідно для збереження в період розгляду справи можливості безперешкодного виконання рішення суду в разі задоволення позову. А тому суд розцінює такі твердження відповідача, а також твердження про те, що вжиті заходи забезпечення позову впливають на матеріальний стан відповідача як власника нерухомого майна та можуть призвести до збитків, як висловлення відповідачем 2 своєї незгоди із вжитими судом заходами забезпечення позову, оскільки останні не призводять до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, гарантованих ст. 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини, оскільки майно фактично перебуває у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним.

Отже, враховуючи зміст правовідносин, що виникли між сторонами, з огляду на обраний вид забезпечення позову, який не впливає на матеріальний стан відповідача, не призводить до понесення додаткових витрат внаслідок його застосування, враховуючи відсутність доказів завдання відповідачу збитків, внаслідок вжиття заходів забезпечення позову, а також те, що заявником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження викладених у заяві обставин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви про застосування заходів зустрічного забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1-18, 149-154, 247, 259, 260, 353 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про зустрічне забезпечення позову у справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

3. Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду або через Голосіївський районний суд міста Києва протягом 15-ти днів з дня її складення відповідно до вимог, встановлених статтями 353-356 ЦПК України.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна карга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складений та підписаний 13.06.2022р.

Суддя І.О. Ольшевська