САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа №206/4765/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

08.02.2022 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Румянцева О.П.

при секретарі Биковій Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро в порядку спрощеного позовного провадження матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики

ВСТАНОВИВ:

26 жовтня 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 17.08.2020 року вона позичила ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 100000 грн., які остання зобов`язалась повернути в строк до 01.09.2020 року, що підтверджується її особистою розпискою. Передача грошей була оформлена шляхом власноручного написання відповідачкою розписку про отримання вказаної грошової суми. Проте відповідач незважаючи на вимогу, не виконала взятих на себе зобов`язань за розпискою щодо повернення отриманої суми позики. Просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь заборгованість за договором позики від 17.08.2020 року в розмірі 100000 грн., інфляційних витрат у сумі 11555,65 грн. 65 коп., 3% річних у сумі 3550,68 грн. 68 коп., а також стягнути з суму сплаченого судового збору у сумі 1151 грн. 06 коп.

20 грудня 2019 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська провадження по справі було відкрито та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.18).

Від позивача ОСОБА_1 до початку судового засідання через канцелярію суду надійшла заява з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити їх у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки невідомі. Від відповідача відзиву на позовну заяву і всіх доказів, які можливо доставити до суду, що підтверджують заперечення проти позову на адресу суду не надходило, у зв`язку з чим суддя вважає можливим застосувати положення ст.280 ЦПК України та розглянути справу заочно.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики відповідно до якого 17.08.2020 року відповідач взяв в борг у позивача грошові кошти в сумі 100000 гривень та зобов`язався повернути зазначені кошти в строк до 01.09.2020 року, що підтверджується відповідною розпискою (а.с.36).

Згідно ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

За змістом ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що, звичайно, ставляться.

Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до ч.1 ст.627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

В силу ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

З огляду на положення ч.ч.1,2 ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

В силу ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконанням ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника відсотків від суми позики, якщо інше не встановлено договором чи законом. Якщо договором не встановлений розмір відсотків, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ.

Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від прострочено суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором чи законом.

Таким чином, розрахунок 3% річних з 01.09.2020 розраховується за формулою сума санкції = С*3*Д/365/100, що в цифровому значенні має наступний вигляд: 100000:365*3*432/100= 3550 грн. 68 коп.

Згідно рекомендацій ВСУ №62-97 від 03.04.1997 сукупний індекс інфляції вираховується за формулою: ІІс=(ІІ 1/100)*(ІІ 2/100)*(ІІ 3/100)*…(ІІ Z/100), що за договором у цифровому значенні має такий вигляд: (1,005*1,010*1,030*1,009*1,013*1,010*1,017*1,007*1,013*1,002*1,001*0,998*1,012=1,11555654, що в цифровому значенні має такий вигляд (100000*1,0000=11555 грн. 65 коп. ).

Таким чином, враховуючи вищенаведене з відповідача підлягає стягненню сума розміру 3 відсотки річних 3550 грн. 68 коп., а також відсотки індексу інфляції у розмірі 11555 грн. 65 коп.

Таким чином, враховуючи вищенаведені норми закону, досліджені матеріали, справи а також встановленого факту існування між сторонами договірних відносин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

При цьому судом виявлено справжню правову природу розписки, складеної відповідачем, як боргового документу на підтвердження укладання договору та реального отримання грошових коштів.

Судом також встановлено, жодні істотні умови договору позики відповідачем не оспорювалися та станом на час звернення до суду із вказаним позовом відповідачем взяті на себе зобов`язання не виконано.

Приходячи до висновку про задоволення позовних вимог, суд також враховує той факт, що укладання спірного договору позики та його виконання не впливає та не порушує прав третіх осіб.

Згідно ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1151,06 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 202, 207, 526, 626, 627, 1046, 1047 Цивільного кодексу України, ст.ст. 12, 13, 76-89, 141, 223, 247, 258, 259, 263-265, 280-284 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РОНКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РОНКПП НОМЕР_2 ) про стягнення боргу за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики від 17.08.2020 року у розмірі 100000 грн., індекс інфляції у розмірі 11555,65 грн., 3% річних у сумі 3550,68 грн., та витрати зі сплати судового збору в сумі 1151,06 грн., а всього 116257,39 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.П.Румянцев