Дата документу 06.06.2022
Справа № 334/1318/22
Провадження № 2/334/1941/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2022 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Фетісова М.В., за участю секретаря судового засідання Мірошниченка О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Запоріжжі у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за комунальні послуги,

встановив:

представник позивача ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в якому просить стягнути солідарно зі співвідповідачів на користь позивача заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в сумі 36 762,84 гривні.

В обґрунтування позову зазначила, що співвідповідачі є споживачами послуг, які Концерн «Міські теплові мережі» надає у квартиру АДРЕСА_1 . Позивачем за вказаною адресою за період з 01.10.2017 по 31.10.2021 було надано послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води на загальну суму 36 762,84 гривень. Співвідповідачами за вказаний період послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання взагалі не сплачувалися.

02.05.2022 представником співвідповідачки ОСОБА_2 адвокатом Рогозіним О.В. поданий відзив на позов, в якому просив відмовити в задоволенню позову в частині вимог до ОСОБА_2 , посилаючись на те, що позивачем не наданий будь-який договір щодо надання послуг з постачання теплової енергії та водопостачання, відсутні будь-які акти-виконаних робіт, рахунки, відсутнє обґрунтування нарахувань відповідно до діючих тарифів з надання послуг. Також, не надані докази надсилання позивачу договорів або пропозиції укласти договори. Крім цього підставами для нарахування грошових коштів за надані послуги є рахунки, що виставляються відповідно до фактично наданих послуг, показань теплових лічильників, які розподіляються між кількістю споживачів, що є у будинки. Не надані докази, шо підтверджують час початку та час закінчення опалювальних періодів. Відсутні дані щодо середньомісячної температури теплоносія, не має зовнішньої температури, відсутні дані про необхідні показники теплоносіїв у будь-якому документі (договорі, нормативно-правовому акті, тощо). Послуга з гарячого водопостачання співвідповідачці взагалі не надавалась. Крім цього, представник співвідповідачки просить застосувати позовну давність.

01.06.2022 співвідповідачем ОСОБА_1 був поданий відзив на позов, в якому він просить застосувати до позову позовну давність. Також, просить стягнути заборгованість пропорційно зі співвідповідачів.

Ухвалою від 07.04.2022 відкрите провадження у справі та її призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні з повідомлення сторін.

Ухвалою від 06.06.2022, яку суд постановив без виходу до нарадчої кімнати, відповідь на відзив, подана 23.05.2022 представником позивача, залишена без розгляду на підставі статті 126 КПК України, оскільки відзив представника співвідповідачки ОСОБА_2 адвоката Рогозіна О.В. позивачем отриманий 29.04.2022, що підтверджується відомостями вебсайту АТ «Укрпошта» (https://track.ukrposhta.ua/tracking_UA.html) за наслідками відстеження поштового відправлення № 853. У свою чергу, ухвалою про відкриття провадження у справі від 07.04.2022 позивачу був визначений судом п`ятиденний строк з дня вручення відзиву для надіслання суду відповіді на відзив.

Представник позивача в судове засідання не з`явилась. В позовній заяві просила розглянути справу за її відсутності.

Співвідповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився. Подав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Співвідповідачка ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася. Причини неявки суду не повідомила. Заяву про розгляд справи без її участі не надала.

Оскільки всі учасники справи не з`явились у судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що передбачено частиною другою статті 247 ЦПК України.

Дослідивши позовну заяву, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до Інформаційної довідки з ДРРП № 298949966 від 10.02.2022 відповідач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до витягів з реєстру територіальної громади м. Запоріжжя від 07.04.2022, співвідповідачі проживають за адресою: АДРЕСА_2 .

11.10.2010 між позивачем та співвідповідачем ОСОБА_1 укладений Договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води.

Відповідно до Довідки щодо заборгованості за надані послуги та розрахунку суми позову по особовому рахунку № НОМЕР_1 , відкритому на ім`я ОСОБА_1 , заборгованість за особовим рахунком за період з 01.10.2017 до 31.10.2021 становить 36 746,84 гривень.

Згідно з частиною першою статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до частини першої статті 16 Закону України від 24.06.2004 № 1875-IV «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон № 1875-IV), який діяв до 30.04.2019, порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства.

Відповідно до статті 19 Закону № 1875-IV відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України від 09.11.2017 № 2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон № 2189-VIII), який діє з 01.05.2019, відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

У статті 1 Закону № 1875-IV зазначено, що для цілей цього закону власником є фізична або юридична особа, якій належить право володіння, користування та розпоряджання приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, зареєстроване у встановленому законом порядку, а споживачем - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Аналогічні норми містить стаття 1 Закону № 2189-VIII.

Відповідно до пункту 22 статті 1 Закону України від 12.05.1991 № 1023-XII «Про захист прав споживачів» (далі - Закон № 1023-XII) споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника;

Згідно зі статтею 13 Закону № 1875-IV, статтею 5 Закону № 2189-VIII позивач надавав послуги, що за своїм функціональним призначенням є комунальними послугами, а саме послугами з централізованого опалення та гарячого водопостачання .

Відповідно до стаття 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону № 1875-IV, пунктом 5 частини другої статті 7 Закону № 2189-VIII споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Згідно зі статтями 19, 25 Закону України від 02.06.2005 № 2633-IV «Про теплопостачання» (далі - Закон № 2633-IV) споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію і у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії теплопостачальної організації остання має право на стягнення заборгованості.

Крім цього, частиною четвертою статті 319 ЦК України встановлено, що власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом, що передбачено в ст. 322 ЦК України.

Суд встановив, що на підставі Договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води від 11.10.2010 між позивачем та співвідповідачем ОСОБА_1 встановились договірні відносини з приводу надання послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води, на підставі відкритого особового рахунку № НОМЕР_2 , за яким проводились нарахування.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 541 ЦК України передбачено, що солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Згідно з частиною третьою статті 9 Закону № 2189-VIII дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Свої зобов`язання з надання комунальних послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води позивач виконав належним чином, що не спростовано співвідповідачами. Співвідповідачі, у свою чергу, порушили свої зобов`язання та своєчасно не вносили оплату за спожиті комунальні послуги, у зв`язку з чим станом на 31.10.2021 мають заборгованість перед позивачем в сумі 36 762,84 гривень.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому позов необхідно задовольнити повністю.

Співвідповідачами заявлено про застосування позовної давності.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, що передбачено статтею 256 ЦК України.

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з частинами третьою та четвертою статті 267 ЦПК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення; сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Суд встановив, що з даним позовом позивач звернувся до суду 06.04.2022, у зв`язку з чим позовна давність мала сплити за вимогами за період з 01.10.2017 до 05.04.2019.

Проте, відповідно до пункту 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Закон України від 30.03.2020 № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнений пунктом 12, набрав чинності 02.04.2020.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 12 березня 2020 року на території України був встановлений карантин. Вказаний карантин продовжений постановами Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», від 22.07.2020 № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та від 09.12.2020 № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», продовжений до 31 серпня 2022 року.

Таким чином, станом на 06.04.2022 позовна давність за вимогами позивача не спливла та продовжується на строк дії карантину.

Аргументи представника співвідповідачки ОСОБА_2 адвоката Рогозіна О.В. про відсутність договірних правовідносин між сторонами та не надання позивачем послуги з гарячого водопостачання спростовуються Договором про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води від 11.10.2010. Також, відповідно до частини першої статті 18 Закон № 1875-IV у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. Аналогічні приписи містить стаття 27 Закон № 2189-VIII. Відповідних актів-претензій представник співвідповідачки суду не подав, а отже його аргументи є необґрунтованими.

У зв`язку з не поданням представником співвідповідачки актів-претензій відхиляються як необґрунтовані і інші аргументи представника співвідповідачки щодо неналежного надання послуги з централізованого опалення.

Також, судом відхиляється аргумент співвідповідача ОСОБА_1 про те, що співвідповідачка ОСОБА_2 є співвласницею житла, в яке надаються послуги позивачем, а отже повинна нести відповідальність пропорційну до її частки у праві власності. Співвідповідачем не подані докази на підтвердження права часткової власності співвідповідачки на житло (у даному випадку рішення суду). Крім цього, його аргумент спростовується Інформаційною довідкою з ДРРП № 298949966 від 10.02.2022, відповідно до якої саме він є власником квартири АДРЕСА_1 .

Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто зі співвідповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2 481 гривня в рівних частках з кожного.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України витрати співвідповідачки ОСОБА_2 на професійну правничу допомогу покладаються на співвідповідачку.

Керуючись статтями 10 - 13, 76 - 81, 89, 141, 263 - 265, 268, 279 ЦПК України, суд

ухвалив:

позов задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 користь Концерну «Міські теплові мережі» заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в сумі 36 762 (тридцять шість тисяч сімсот шістдесят дві) гривні 84 копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 користь Концерну «Міські теплові мережі» судовий збір у сумі 2 481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) гривня в рівних частках - по 1 240 (одна тисяча двісті сорок) гривень 50 копійок з кожного.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Реквізити учасників справи:

позивач Концерн «Міські теплові мережі», місцезнаходження: бул. Гвардійський, буд. 137, м. Запоріжжя, 69091, .

Співвідповідачі:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ,

- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Суддя: