Провадження № 2/344/70/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Антоняка Т.М.,

секретаря Максимів Н.С.,

за участю сторін:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Івано-Франківськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про встановлення земельного сервітуту, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про встановлення земельного сервітуту, у якому покликалася на те, що їй та її чоловікові ОСОБА_6 належала на праві спільної сумісної власності земельна ділянка загальною площею 0,1120 га в АДРЕСА_1 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю від 15.10.2001 року. ОСОБА_6 , без згоди своєї дружини, 17.12.2001 року уклав договір купівлі-продажу частини земельної ділянки з ОСОБА_5 , згідно якого відчужив останньому 0,0300 га із належної їм земельної ділянки, про що свідчить відповідний договір за реєстровим № 6262, посвідчений приватним нотаріусом Слободян Л.А. На підставі цього договору відповідачу було видано Державний акт па право приватної власної т на землю від 12.01.2002 року. ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після його смерті дружина ОСОБА_1 і донька ОСОБА_7 успадкували належні покійному домоволодіння та земельну ділянку на АДРЕСА_1 . Вказане домоволодіння складається із житлового будинку, а належні до нього літня кухня і гараж були розташовані на частині земельної ділянки, яка продана відповідачу і на сьогодні ним знесені. З боку вул. Повстанців ширина земельної ділянки ОСОБА_5 становить 14,15 м, а межа між їхніми земельними ділянками має довжину 22,75 м. Ширина її земельної ділянки з боку АДРЕСА_1 становить 9,65 м. Дальня широка частина її земельної ділянки використовується нею під город, що підтверджується Планом зовнішніх меж земельної ділянки. А на вузькій частині розташований житловий будинок. У найвужчій частині відстань від будинку до межі земельної ділянки як справа так і зліва становить приблизно 1,5 м. Така відстань робить неможливим заїзд до городу для його оранки чи культивації через її земельну ділянку. Земельні ділянки сусідів за адресами АДРЕСА_2 забудовані житловими будинками і господарськими будівлями, проїзд через них неможливий. Тоді як відповідач земельною ділянкою фактично не користується з 2001 року, тобто з часу її купівлі у ОСОБА_6 . Позивачка просить встановити постійний земельний сервітут шляхом надання ОСОБА_1 права проїзду транспортним засобом до належної їй на праві власності частини земельної ділянки загальною площею 0,0795 га, яка знаходиться в АДРЕСА_1 через частину земельної ділянки площею 0,0300 га, яка належить на праві власності ОСОБА_5 , вздовж межі між цими земельними ділянками шириною 3 м і довжиною 22,75 м.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06 листопада 2015 року (с. Мелещенко Л.В. ) відкрито провадження у справі (а.с. 12).

Відповідно до ухвали Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 07 грудня 2015 року проведено заміну первісного відповідача ОСОБА_5 належним відповідачем ОСОБА_4 (а.с. 28).

У зв`язку із закінченням 24.04.2017 року п`ятирічного строку призначення судді Мелещенко Л.В. вперше та відповідно до розпорядження керівника апарату Івано-Франківського міського суду Оліяра В.І. № 57 від 04.05.2017 року проведено повторний автоматичний розподіл даної цивільної справи (а.с. 57).

Системою автоматичного розподілу дану цивільну справу розподілено судді Антоняку Т.М. (а.с. 58).

Відповідно до ухвали Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 26 травня 2017 року (суддя Антоняк Т.М.) вказану цивільну справу прийнято до провадження (а.с. 59).

В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги у повному обсязі, просили позов задовольнити. В подальшому в судове засідання не прибули, представник позивача подав клопотання про розгляд справи без участі сторони позивача. Просить позовні вимоги задовольнити, встановити сервітут на земельну ділянку відповідно до висновку експерта № 5417 від 26.02.2021 року.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив позовні вимоги. Надалі не прибув у судове засідання.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю від 15.10.2001 року ОСОБА_6 належала на праві власності земельна ділянка загальною площею 0,1120 га в АДРЕСА_1 , для будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель (а.с. 4).

Згідно договору купівлі-продажу частини земельної ділянки від 17.12.2001 року ОСОБА_6 відчужив ОСОБА_5 0,0300 га із належної їм земельної ділянки (а.с. 5).

На підставі договору купівлі-продажу частини земельної ділянки від 17.12.2001 року договору купівлі-продажу частини земельної ділянки від 17.12.2001 року ОСОБА_5 видано Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0300 га (а.с. 6).

Як слідує з матеріалів справи, позивачці ОСОБА_1 видано Свідоцтво про право власності на 1/2 частку у спільному майні, набутому під час шлюбу псля смерті її чоловіка ОСОБА_6 (а.с. 8).

Відповідно до ст. 98 ЗК України право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Земельні сервітути можуть бути постійними і строковими. Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею. Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений.

Відповідно до ч.1 ст. 100 ЗК України, сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій конкретно визначеній особі (особистий сервітут).

За змістом ст. 103 ЗК України, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок, завдасться найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове, забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок, використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив).

Також право користування чужим майном (сервітут) передбачено Цивільним кодексом України.

Згідно ст. 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Статтею 403 ЦК України визначено, що сервітут визначає обсяг прав щодо користування особою чужим майном.

Відповідно до ст. 404 ЦК України право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв`язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації, тощо. Особа має право вимагати від власника (володільця) сусідньої земельної ділянки, а в разі необхідності - від власника (володільця) іншої земельної ділянки надання земельного сервітуту.

Виходячи з системного аналізу вказаних норм, право земельного сервітуту по суті є правом обмеженого використання чужої земельної ділянки (ділянок), що надається особі, яка вимагає його встановлення від власника (володільця) цієї (слугуючої) земельної ділянки для обслуговування своєї (панівної) земельної ділянки. Таким чином, правовідносини земельного сервітуту виникають між власниками (володільцями) сусідніх земельних ділянок, а саме між власником земельної ділянки, яка має бути обтяжена сервітутом, тобто, між особою, яка зобов`язана надати свою земельну ділянку в обмежене користування, і особою, яка вимагає встановлення сервітуту для обслуговування своєї земельної ділянки (іншого нерухомого майна) і якій належить право на встановлення земельного сервітуту.

Згідно п. 22-2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 4 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" умовою встановлення сервітуту є неможливість задовольнити такі потреби в інший спосіб.

Експертом за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи встановлено, що наявна можливість надання сервітуту на частину земельної ділянки ОСОБА_4 , що вбачається з Висновку експерта № 2995 від 24.03.2017 року та Висновку експерта № 5417 від 26.02.2021 року за результатами додаткової земельно-технічної експертизи.

Зокрема, як слідує з Висновку експерта Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз № 5417 від 26.02.2021 року, технічно можливо є надати ОСОБА_1 право сервітуту на частину земельної ділянки ОСОБА_4 вздовж всієї спільної межі, довжиною і шириною 22,75 м - 2 м - 22,75 м - 2,05 м, з урахуванням розташування фундаменту біля межі на земельній ділянці ОСОБА_1 .

З матеріалів справи вбачається, що використання земельної ділянки та житлового будинку позивачки неможливе без обтяжень сервітутом чужого нерухомого майна, зокрема, земельної ділянки відповідача.

Відтак, суд приходить до висновку про те, що іншої можливості доступу до земельної ділянки в позивачки, як через земельну ділянку відповідача немає. Тому, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних та оспорюваних прав та інтересів позивачки, необхідно встановити земельний сервітут, при цьому способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлюється. Необхідні параметри встановлення земельного сервітуту вказані у висновку додаткової земельно-технічної експертизи № 5417 від 26.02.2021 року, який слід використовувати при реалізації даного рішення у відповідності до додатку № 1 до висновку.

Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 1-4, 19, 89, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про встановлення земельного сервітуту - задовольнити.

Встановити ОСОБА_1 постійний земельний сервітут, шляхом надання їй права проїзду транспортним засобом до належної їй на праві власності частини земельної ділянки загальною площею 0,0795 га, яка знаходиться в АДРЕСА_1 , через частину земельної ділянки площею 0,0300 га, яка належить на праві власності ОСОБА_5 , вздовж всієї спільної межі, довжиною і шириною 22,75 м - 2 м - 22,75 м - 2,05 м, з урахуванням розташування фундаменту біля межі на земельній ділянці ОСОБА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Антоняк Т.М.

Повний текст рішення складено та підписано 08.06.2022 року