Справа № 182/4657/21
Провадження № 2/0182/1823/2022
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

06.06.2022 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Багрової А.Г.

за участю

секретаря судового засідання - Снєгульської В.М.

позивача ОСОБА_1

представника Виконавчого комітету Нікопольської міської ради Городничого О.Л., що діє на підставі довіреності від 10.01.2022 року № 60/22

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нікополя в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Виконавчий комітет Нікопольської міської ради про усунення перешкод в спілкування з дитиною та визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною.

Заяви по суті справи.

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 та просить усунути перешкоди у спілкування з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та встановити спосіб участі у спілкуванні з сином та участі у його вихованні через зустрічі:

-щотижня з 10.00 суботи до 16.00 неділі;

-31 липня (день народження ОСОБА_4 ) дві години протягом дня, один день в період новорічних та різдвяних свят з 10.00 до 16.00;

-в період літніх канікул (10 днів у червні, 10 днів у липні, 10 днів у серпні) ;

-місце зустрічей за місцем проживання батька, без присутності ОСОБА_2 .

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він та відповідач мають спільного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Починаючи з жовтня 2020 року їх сімейні відносини фактично припинились, він придбав для сина та відповідачки житло за адресою: АДРЕСА_1 і відповідачка разом з сином переїхали проживати окремо. На підставі рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.12.2020 року з нього було стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі ј частина від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. Він справно сплачує аліменти на утримання сина та несе додаткові витрати. Фактично з самого початку припинення сімейних відносин з відповідачкою почалися непорозуміння щодо прийняття його участі у вихованні сина, його відвідуванні. Відповідачка почала створювати штучні перешкоди у вихованні сина. Усі його намагання нормальним, мирним шляхом врегулювати даний пір призводить лише до конфліктів. Відповідач постійно створює такі обставини через які він не може нормально зустрічатись з сином. Він неодноразово приходив до сина за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_1 , відповідачка двері не відчиняє, на телефонні дзвінки не реагує, домовитись з відповідачкою неможливо. 26.04.2021 року він звертався до служби у справах дітей Нікопольської міської ради із заявою про визначення днів та часу зустрічей з сином. 31.05.2021 року відбулась комісія з питань захисту прав дитини, на якій була присутня відповідачка, їй було роз`яснено про те, що вона не має право чинити йому перешкоди у зустрічах з сином та, що він має право брати участь у вихованні та спілкуванні з сином. Згідно з рішенням виконавчого комітету Нікопольської міської ради від 09.06.2021 року №444 визначено спосіб участі у вихованні та спілкуванні батька з сином через зустрічі: спосіб участі у спілкуванні з сином та участі у його вихованні через зустрічі:

-щотижня з 10.00 суботи до 16.00 неділі;

-31 липня (день народження ОСОБА_4 ) дві години протягом дня, один день в період новорічних та різдвяних свят з 10.00 до 16.00;

-в період літніх канікул (червень, липень, серпень) 10 днів;

-місце зустрічей за місцем проживання батька.

Відповідач не виконує рішення виконавчого комітету Нікопольської міської ради, зустрічі не відбуваються. Він звертався із заявою до служби у справах дітей про те, що рішення від 09.06.2021 року №444 не виконується, спеціаліст служби у справах дітей разом з ним виходив у вихідні дні за адресою проживання сина та його матері, але двері вона не відчиняє та зустрічі з сином не відбуваються. ОСОБА_2 відмовляється виконувати вищезазначене рішення та продовжує перешкоджати його спілкуванню з сином. Таким чином, він вимушений звернутись до суду із даним позовом.

Відповідач відзив на позовну заяву не подавала.

Представник органу опіки та піклування письмових пояснень щодо позовних вимог не подавав.

Інших заяв по суті справи учасники суду не подавали.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду 05.08.2021 року по справі відкрито провадження та постановлено розглянути справу за правилами загального позовного провадження (а.с.18), зобов`язано виконавчий комітет Нікопольської міської ради надати на адресу суду затверджений висновок щодо розв`язання між батьками спору про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною.

30.09.2021 рок по справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.66) на 16.11.2021 року о 14.00 год., про що позивач ОСОБА_1 був особисто повідомлений під розписку (а.с.67).

Проте, у судове засідання 16.11.2021 року ОСОБА_1 не з`явився, про причини неявки не повідомив. У зв`язку з першою неявкою ОСОБА_1 справу відкладено на 02.12.2021 року о 12.00 год.

Про дату та час розгляду справи позивач повідомлений шляхом направлення смс на зазначений ним у позові та заявці про отримання судової повістки в електронній формі шляхом направлення смс-повідомлення на номер мобільного телефону(а.с.59), яке, як вбачається з довідки, доставлено ОСОБА_1 16.11.2021 року (а.с.74).

У судове засідання 02.12.2021 року позивач не з`явився повторно, про причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності та зміну номеру мобільного телефону не подавав.

02.12.2021 року ухвалою суду позовну заяву залишено без розгляду, у зв`язку з повторною неявкою позивача (а.с.80).

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 05.04.2022 року ухвалу Нікопольського міськрайонного суду скасовано та справу направлено на продовження розгляду до суду першої інстанції (а.с. 109-113).

19.04.2022 року протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду справу передано для продовження розгляду судді Багровій А.Г. (а.с.117)

20.04.2022 року ухвалою суду справу призначено до судового розгляду на 06.06.2022 року (а.с.118).

В судове засідання з`явився позивач, просить суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі , не заперечує проти зустрічей батька з дитиною відповідно до рішення виконавчого комітету Нікопольської міської ради (а.с.63).

Представник органу опіки та піклування в судовому засідання позовні вимоги позивача підтримав та просив задовольнити, оскільки відповідач чинить позивачу перешкоди у спілкуванні та вихованні сина.

Судом встановлено.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.4).

З жовтня 2020 року між позивачем та відповідачем припинились шлюбні відносини і сторони стали проживати окремо. Спільний син ОСОБА_4 проживає з матір`ю ОСОБА_2 .

Між сторонами виник спір щодо участі у вихованні та вільного спілкування позивача з дитиною.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Статтею 18 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція про права дитини), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини (пункти 1 і 3 статті 9 Конвенції про права дитини).

На рівні внутрішнього законодавства України урахування найкращих інтересів дитини передбачено у частині восьмій статті 7 СК України та у статті 11 Закону України "Про охорону дитинства", згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має застосовуватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Статтею 1 Закону України "Про охорону дитинства" визначено контакт з дитиною як реалізацію матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини.

Відповідно до статті 15 Закону України "Про охорону дитинства" дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

За статтею 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Частинами першою та другою статті 159 СК України передбачено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Системний аналіз наведених міжнародних правових норм та норм внутрішнього законодавства України вказує на те, що питання виховання дитини вирішуються батьками спільно.

Батько, який проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має беззаперечне право на особисте спілкування з дитиною, враховуючи його ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, прихильність дитини до батька, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Мати, яка проживає разом з дитиною, не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини.

Питання справедливої рівноваги між інтересами батьків та інтересами дитини неодноразово аналізувалося Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" і частини четвертої статті 10 ЦПК України застосовується судом як джерело права.

Так, у рішенні від 07 грудня 2006 року у справі "Хант проти України" ЄСПЛ зазначив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (§ 54) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення ЄСПЛ від 07 серпня 1996 року у справі "Йогансен проти Норвегії", заява N 39229/03, § 78).

Отже, положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини.

У справах зі спорів щодо участі батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність спору з цього приводу є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім (фактичним) подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди.

Системний аналіз наведених норм матеріального права та матеріалів справи дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини.

З представлених позивачем та органом опіки і піклування письмових матеріалів (а.с. 6-8, 39-52) вбачається піклування про дитину з боку батька, прояв турботи та передусім забезпечення інтересів свого сина, який зараз проживає з матір`ю , однак остання чинить перешкоди у вихованні та вільному спілкуванні позивача з дитиною.

Згідно із ст. 19 ч. ч. 4, 5 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору.

Висновок органу опіки і піклування Нікопольської міської ради №766 від 07.09.2021 року щодо участі ОСОБА_1 у вихованні дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 суд вважає обґрунтованим та належно мотивованим, який підтверджує встановлені судом обставини (а.с.36-38).

Оскільки між сторонами склались стосунки, які позбавляють батька можливості повноцінно спілкуватися з сином ОСОБА_4 , відповідачка ОСОБА_2 чинить перешкоди у вихованні та вільному спілкуванні позивача з дитиною, суд дійшов висновку про наявність підстав для зобов`язання відповідачки не чинити перешкоди щодо участі у вихованні та вільного спілкування батька з дитиною та про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст.141 ЦПК України на користь позивача з відповідача слід стягнути сплачений при зверненні до суду судовий збір в розмірі 908 грн.

Керуючись ст.ст. 10-12, 76-81, 141, 223, 258, 263-265, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкоди у спілкуванні та участі у вихованні сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначивши наступний спосіб участі у спілкуванні з сином та участі у його вихованні через зустрічі:

-щотижня з 10.00 суботи до 16.00 неділі;

-31 липня (день народження ОСОБА_4 ) дві години протягом дня, один день в період новорічних та різдвяних свят з 10.00 до 16.00;

-в період літніх канікул (червень, липень, серпень) 10 днів;

-місце зустрічей за місцем проживання батька.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в розмірі 908 грн.(дев`ятсот вісім грн.)

На рішення може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його повного складення .

Повне рішення складено 08.06.2022 року.

Дані про учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 , фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_4 .

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Виконавчий комітет Нікопольської міської ради - ЄДРПОУ 4052198, місце знаходження: 53200, Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Електрометалургів,3.

Суддя: А. Г. Багрова