Справа № 274/7039/21 Провадження № 2/0274/124/22
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.06.22 р.м. Бердичів

Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Корбут В.В. (далі - Суд), за участю секретаря судового засідання Жмурко В.І.,

розглянувши цивільну справу за позовомАкціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк", представником якого є Дашко В.М.,
доОСОБА_1
простягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2022 р. Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" (далі - Банк) звернулось з позовом, у якому просить стягнути на його користь з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № б/н від 03.05.2012 р. станом на 21.09.2021 р. у розмірі 10 580,20 грн., яка складається з тіла кредиту - 8 324,22 грн., відсотків за користування кредитом - 2 255,98 грн., посилаючись на те, що ОСОБА_1 не виконує зобов`язань за зазначеним договором.

Від ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, у якій вона також зазначила, що позовні вимоги визнає частково у розмірі тіла кредиту та нарахованих з червня 2020 р. відсотків.

Заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору у порядку, передбаченому статтею 174 Цивільного процесуального кодексу України, а саме - у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, ОСОБА_1 не подала.

Судом з`ясовано, що 03.05.2012 р. ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківський послуг у ПриватБанку (далі - Заява) (а. с. 16).

Як вбачається з Заяви, ОСОБА_1 погодилась з тим, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становлять між нею та Банком договір про надання банківських послуг, вона ознайомилась і згодна з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді.

З розрахунків заборгованості за договором № б/н від 03.05.2012 р. випливає, що Банк вважає, що станом на 21.09.2021 р. заборгованість ОСОБА_1 за вказаним договором становить 10 580,20 грн., яка складається з тіла кредиту - 8 324,22 грн., відсотків за користування кредитом - 2 255,98 грн., (а. с. 7 - 8, 9 - 12, 13 - 14).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 Цивільного кодексу України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 Цивільного кодексу України).

Частиною другою статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 Цивільного кодексу України).

Згідно із частиною першою статті 633 Цивільного кодексу України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку Банк).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 Цивільного кодексу України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 Цивільного кодексу України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У Заяві ОСОБА_1 процентна ставка не зазначена.

Банк, обґрунтовуючи позов про стягнення процентів за користування кредитом, штрафів та пені, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку заборгованості за договором № б/н від 03.05.2012 р., посилається на Умови та правила надання банківських послуг, та Тарифи, які викладені на сайті https://privatbank.ua, як на частини зазначеного договору, при цьому до позовної заяви додано витяг з Тарифів та Умов та правила надання банківських послуг (а. с. 21, 12 - 44).

Разом з тим, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Тарифи та Умови та правила надання банківських послуг розуміла ОСОБА_1 та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи Заяву, а також те, що вказані документи на момент отримання ОСОБА_1 кредитних коштів взагалі містили умови щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, нарахування та сплати неустойки, та саме у зазначеному в цих документах, що додані Банком до позовної заяви, розмірі і порядку нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту Банку належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (Банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 р. (провадження № 6-16цс15) і не спростовано Банком при розгляді вказаної справи.

При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 Цивільного процесуального кодексу України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод принципу справедливості розгляду справи судом.

Витяги з Тарифів та Умов та правила надання банківських послуг, які містяться в матеріалах справи, як випливає з заяви від 08.06.2022 р., не визнаються ОСОБА_1 , та не містять її підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 03.05.2012 р. шляхом підписання Заяви.

Отримання ж ОСОБА_1 кредитних коштів у розмірі 8 324,22 грн. нею не заперечується, що випливає з заяви від 08.06.2022 р., та підтверджується випискою за договором б/н від 03.05.2012 р. за період з 03.05.2012 р. - 23.09.2021 р. (а. с. 52 - 59).

У матеріалах справи наявний документ без назви від 23.06.2020 р., підписаний ОСОБА_1 , якій містить умови кредитування, порядок повернення кредиту, проте у ньому відсутні будь-яких посилання на те, що він визначає умови кредитування та порядок повернення кредиту саме за договором від 03.05.2012 р., а не за будь-яким іншим.

За такої обставини підстави вважати, що цей документ є складовою договору б/н від 03.05.2012 р. відсутні.

Крім того, Банк у позовній заяві на цей документ як на одну з підстав позову не посилається.

Більше того, навіть якщо виходити з того, що цей документ є складовою договору б/н від 03.05.2012 р., то підстави для стягнення на його підставі на користь Банку з ОСОБА_1 відсотків за користування кредиту відсутні, оскільки як випливає з виписки за договором б/н від 03.05.2012 р. за період з 03.05.2012 р. - 23.09.2021 р. (а. с. 52 - 59), ОСОБА_1 будь-яких кредитних коштів після підписання зазначеного документа (23.06.2020 р.) не отримувала.

Враховуючи викладене, Суд, приходить до висновку, що позовна вимога Банку до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості підлягає частковому задоволенню, а саме - стягненню підлягає заборгованість за тілом кредиту, тобто у розмірі 8 324,22 грн.

На підставі статі 141 Цивільного процесуального кодексу України з ОСОБА_1 на користь Банку у якості відшкодування судових витрат підлягають стягненню грошові кошти у розмірі 1 785,98 грн.

Керуючись статтями 141, 258, 259, 263 - 265 Цивільного процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:

1. Позов Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" (м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д, ) до ОСОБА_1 (народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП (за даними позовної заяви) НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість за договором № б/н від 03.05.2012 р. станом на 21.09.2021 р. у розмірі 8 324,22 грн.

3. В задоволенні іншої частини позову відмовити.

4. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" у якості відшкодування судових витрат грошові кошти у розмірі 1 785,98 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Корбут