Справа № 569/3447/22
09 червня 2022 року м. Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області в складі судді Левчука О. В.,
за участі секретаря судового засідання Янок М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи
до Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк",
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна,
про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню
учасники справи у судове засідання не з`явилися
ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, вчиненого 23 липня 2019 року та зареєстрованого в реєстрі за №2208.
В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що оскаржуваний виконавчий напис був вчинений з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки, приватний нотаріус, під час вчинення виконавчого напису, не перевірив чи є безспірною заборгованість, чим грубо порушив приписи ст.88 Закону України «Про нотаріат», що є безумовною підставою для визнання оспорюваного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. За приписами статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Як вбачається із договору іпотеки, іпотекою забезпечується виконання позивачкою кредитного договору №ROHMGF0000000l укладеного між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" 29 липня 2005 року. 28 січня 2020 року Гощанським районним судом Рівненської області було ухвалено рішення у справі № 557/775/15-ц, яким позовну заяву Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до позивачки про стягнення заборгованості задоволено повністю. Стягнуто із позивачки, на користь Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №ROHMGF0000000l від 29.07.2005 у сумі 484 826 (чотириста вісімдесят чотири тисячі вісімсот двадцять шість) гривень 73 коп. З огляду на наведене, визначена у виконавчому написі сума заборгованості в розмірі 1 470 430,32 гривень не відповідає дійсним обставинам, які встановлені судовим рішенням, що набрало законної сили.
Також позивачка вказує, що строк, за який провадиться стягнення за виконавчим написом - тринадцять років десять місяців шість днів, а саме з 29.07.2005 по 04.06.2019. Відповідно до статті 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 258 Цивільного кодексу України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені). Позивачка мала право пред`явити вимогу про стягнення заборгованості протягом трьох років з моменту настання строку погашення чергового платежу та протягом одного року про стягнення неустойки. Однак, вимогу про стягнення коштів шляхом вчинення виконавчого напису пред`явлено зі спливом строків позовної давності. Відповідно до статті 267 Цивільного кодексу України особа, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Враховуючи наведене позивачка просить застосувати позовну давність у цьому спорі.
Ухвалою суду від 10.03.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження.
Позивачка в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, просила позовну заяву задовольнити та не заперечувала проти винесення заочного рішення у справі.
Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату і час розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив.
Враховуючи вказані факти, суд вважає за можливе у відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України постановити заочне рішення.
В порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України, розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий розгляд справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя. Між тим, як зазначає у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини , кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватись належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).
Дослідивши позовну заяву, а також інші докази у справі, судом встановлено таке.
23 липня 2019 року приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна вчинила виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №2208, яким, у зв`язку із заборгованістю ОСОБА_1 за кредитним договором№ROHMGF00000001 від 29.07.2005 року, запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно - квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1
Згідно з виконавчим написом, строк, за який провадиться стягнення - тринадцять років десять місяців шість днів, а саме з 29.07.2005 до 04.06.2019. Сума заборгованості складає: заборгованість за кредитом в розмірі - 20 809,95 доларів США; заборгованість за відсотками в розмірі - 12 863,02 доларів США; комісія в розмірі - 2 527,20 доларів США; пеня в розмірі - 18 221,62 доларів США, що всього становить 54 421 доларів США 79 центів, що за курсом НБУ станом на 04.06.2019 становить 1 466 930 гривень 32 копійки. Витрати пов`язані із вчиненням виконавчого напису становлять 3500,00 гривень. Всього з урахуванням витрат пов`язаних з вчиненням виконавчого напису, сума боргу становить 1 470 430 гривень 32 копійки.
Судом встановлено, що вказаний виконавчий напис вчинений на підставі ст. 87-89 Закону України «Про нотаріат» та п. 1 Переліку за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172.
13 січня 2022 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Адамчо Володимиром Святославовичем відкрито виконавче провадження № ВП 68122478 про примусове виконання зазначеного вище виконавчого напису нотаріуса.
Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України. Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 .
Відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Вчинюючи виконавчі написи, нотаріус відповідно до закону встановлює та офіційно визнає факт наявності певної безспірної заборгованості та викладає такий свій висновок у відповідному нотаріальному акті - документі (виконавчому написі), що одночасно є підставою для примусового виконання (пункт 3 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження»).
Нотаріус у межах реалізації наданих йому юрисдикційних повноважень не вирішує спорів про право. Проте, здійснюючи повноваження у сфері безспірної юрисдикції, нотаріус має встановлювати наявність або відсутність певного юридичного складу, що є підставою нотаріального акта в межах вчинюваної ним відповідної нотаріальної дії.
Нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 (далі - Перелік).
Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем.
Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.
Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису.
Учинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання.
Суд зазначає, що матеріали справи не містять відомостей про отримання позивачкою відповідного повідомлення.
У нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором).
Процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів:
- перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса;
- другий етап - учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису).
Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.
Крім того, у даному випадку не можна говорити про безспірність звернення стягнення на користь АТ КБ «Приватбанк», адже наведена у виконавчому написі нотаріуса грошова сума кредитної заборгованості утворилася поза межами строку позовної давності. Таким чином, документи, що подані нотаріусу не можливо вважати безспірними.
При цьому, нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не було з`ясовано чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
В порушення зазначених процесуальних норм права відповідачем не спростовано доводи позивачки, що заборгованість не є безспірною, а також не надано інших доказів щодо правомірності своїх дій. Приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною порушені строки вчинення виконавчого напису, оскільки він вчиняється після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором (у нашому випадку) письмової вимоги боржнику про усунення порушень.
Аналізуючи зазначені факти, суд дійшов висновку, що виконавчий напис вчинений за наявності спірної заборгованості, тобто нотаріусом не дотримано основної обов`язкової умови щодо наявності безспірності заборгованості ОСОБА_1 перед відповідачем
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що виконавчий напис був виданий неправомірно, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення.
Крім того, позивачкою було сплачено судовий збір в розмірі 992, 40 грн. за подання позовної заяви у даній справі та судовий збір в розмірі 496,20 грн. за подання заяви про забезпечення позову, що підтверджується, квитанціями наявними у матеріалах справи.
З врахуванням вимог п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, підлягає до стягнення з відповідача на користь позивачки понесені витрати на сплату судового збору в загальній сумі 1 488, 60 грн
Керуючись ст. 10, 12, 81, 89, 141, 258-259, 263-265, 268, 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконаннюзадовольнити повністю.
Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни, вчинений 23 липня 2019 року, зареєстрований в реєстрі за №2208, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк"боргу у сумі 1 470 430, 32 грн.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк"на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 488, 60 грн.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто Рівненським міським судом Рівненської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного заочного судового рішення.
Учасники справи:
позивачка - ОСОБА_1 : АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ;
Повне судове рішення складене та підписане 09.06.2022.
Суддя Левчук О. В.