Справа №:755/2151/22
Провадження №: 2/755/2783/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" лютого 2022 р. cуддя Дніпровського районного суду м. Києва Гончарук В.П., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТ-КРЕДО», Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Черленюк Людмила Василівна, ОСОБА_2 про визнання частково недійсним договору про відступлення права вимоги за кредитним та іпотечним договорами, -

В С Т А Н О В И В:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТ-КРЕДО», Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Черленюк Людмила Василівна, ОСОБА_2 про визнання частково недійсним договору про відступлення права вимоги за кредитним та іпотечним договорами.

Враховуючи статус сторін, предмет позову, заявлені позивачем вимоги не підлягають розгляду судом в порядку ЦПК України, проте їх вирішення передбачено ГПК України.

Вивчивши правову підставу звернення до суду з даними вимогами, суддя відмовляє у відкритті провадження із наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ГПК України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 20 ГПК України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Водночас, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суз постанові від 21.04.2020 року по справі № 910/17433/19 висловив правову позицію па підвідомчості судам господарської юрисдикції спорів про визнання недійсні договорів, що виникають із господарських правовідносин, де сторонами оскаржуваних договорів є юридичні особи, навіть якщо позивачем в такому спорі виступають фізичні особи.

Так, в справі № 910/17433/19 фізичні особи звернулися до Господарського суду мі» Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Укргазбанк» Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Реверс Інвест» і Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріо Фін» про застосування наслідків недійсності нікчемних договорів факторингу (відступлення права грошової вимоги), визнання недійсними договорів факторингу (відступлення права грошової вимоги), договору про відступлення прав вимоги за договором іпотеки, що були укладені між юридичними особам - ПАТ «АБ «Укргазбанк», ТОВ «ФК «Реверс Інвест», ТОВ «ФК «Ріо Фін».

Вирішуючи спір в частині підсудності даного спору господарським судам, Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду висловлена наступна правова позиція: ураховуючи положення статей 4, 20, 45, 175 ГПК України та зважаючи на викладені правові позиції Верховного Суду, які відповідно до частини 4 статті 236 ГПК України мають враховуватися при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, колегія суддів погоджується з обґрунтованими твердженнями скаржника про те, що: оскільки предметом позову в справі № 910/17433/19 є застосування наслідків недійсності нікчемних правочипів і визнання недійсними договорів факторингу (відступлення права грошової вимоги) та відступлеиня прав вимоги за договором іпотеки, укладених між ПАТ "АБ "Укргазбанк" та ТОВ "ФК "Реверс Інвест", а також між ТОВ "ФК "Реверс Інвест" та ТОВ "ФК "Ріо Фін", то спір у цій справі із зазначеними позовними вимогами цілком підпадає під юрисдикцію господарських судів, адже сторонами оскаржуваних договорів є лише юридичні особи, а визнання недійсними таких договорів вирішується виключно за правилами господарського судочинства;

Таким чином, Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в постанові від 21.04.2020 року по справі № 910/17433/19 було висловлено праврву позицію про те, що у випадку, якщо сторонами основного зобов`язання є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці, навіть спір щодо правочину укладеного на викона такого основного зобов`язання, незалежно від суб`єктного складу такого спору підвідомчий судам господарської юрисдикції.

При цьому сторонами в господарському процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у ст. 4 цього Кодексу (ч. 1 ст. 45 ГПК України). Так, указаною нормою передбачено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Таким чином, стороною у господарському процесі може бути і фізична особа, яка не є підприємцем.

Справи, що відносяться до юрисдикції господарських судів, визначено ст. 20 ГПК України. Цією з статтею передбачено випадки, коли справи у спорах, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, підвідомчі господарському суду.

Зокрема, як зазначає Велика Палата Верховного Суду в п. 30 постанови від 19 березня 2019 року у справі № 904/2530/18: «За статтею 45 Господарського процесуального кодексу України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу, у тому числі й фізичні особи, які не є підприємцями. Випадки, коли справи у спорах, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, підвідомчі господарському суду, визначені статтею 20 Господарського процесуального кодексу України.».

Із урахуванням наведених норм матеріального і процесуального права, та виходячи з предмету вказаного спору, а саме визнання частково недійсним Договору № 2227/К про відступлення права вимоги укладеного 15.04.2020 року між Акціонерним товариством «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Дельта Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Кредо», суд дійшов висновку, що на момент звернення з вказаним позовом до суду, спірні правовідносини є господарсько-правовими та стосуються визнання частково недійсним акту, укладеного між юридичними особами, саме як суб`єктами господарювання у ході здійснення ними господарської діяльності.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи (ч.5 ст. 186 ЦПК України).

Суди розглядають справи з дотриманням правил розмежування юрисдикції та компетенції /підвідомчості, підсудності/ щодо розгляду справ, а їх порушення - є ознакою незаконності рішення.

З зазначеного вбачається, що дана справа не підпадає розгляду у порядку цивільного судочинства, позивач має право звернутися до Господарського суду м. Києва з відповідною позовною заявою.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 19, 186, 260-261, 353-354 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 2, 20 Господарського процесуального кодексу України, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТ-КРЕДО», Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Черленюк Людмила Василівна, ОСОБА_2 про визнання частково недійсним договору про відступлення права вимоги за кредитним та іпотечним договорами.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: