Справа № 274/5799/21
Провадження № 2/0274/425/22
Рішення
Іменем України

24.01.2022 року Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: судді Вдовиченко Т.М., з участю секретаря судового засідання Рудич М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бердичева Житомирської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства, стягнення аліментів на утримання дитини, -
В с т а н о в и в :

В вересні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, відповідно до якого просить суд визнати ОСОБА_2 , батьком ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Житомирі та внести відповідні відомості про батька до актового запису про народження № 452 від 07.06.2013 року, складеного Бердичівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області. Стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частки заробітку ( доходу) щомісячно починаючи з 02.09.2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Повернути їй з державного бюджету суму сплаченого судового збору, стягнути з відповідача на її користь інші понесені судові витрати пов"язані з розглядом справи та допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що на початку червня 2015 року між нею та відповідачем виникли тривалі взаємні романтичні стосунки, які в зв"язку з фактом її вагітності переросли в сімейні. Шлюб вони з відповідачем укласти не змогли оскільки вона на той час не досягла шлюбного віку. ІНФОРМАЦІЯ_1 в них народилася дочка ОСОБА_4 . Реєстрацію народження дитини проведено у відповідності до ст. 135 СК України. Зазначає, що невдовзі, після народження доньки, відповідач покинув їх з дитиною напризволяще. Дбаючи про власні інтереси відповідач до тепер ухиляється від позасудового визнання себе батьком дитини. Вказала, що дитина знає, що відповідач є її батьком, оскільки останній інколи бере участь в житті доньки - вітає її з днем народження, приймає участь в новорічних привітаннях. Проте постійну участь в її вихованні та утриманні не приймає. На даний час відповідач уклав шлюб з іншою жінкою, має дитину. Відповідач є військовослужбовцем, має постійний дохід, однак в добровільному порядку кошти на утримання доньки не надає, весь тягар утримання дитини лежить на ній. Тому, враховуючи вище наведене, вона вимушена була звертатися до суду із зазначеним позовом.
Ухвалою суду від 22.10.2021 року в справі відкрито загальне позовне провадження ( а.с. 25).
11.11.2021 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого він зазначив, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання батьківства слід задовольнити повністю, а позовні вимоги щодо стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити частково в розмірі 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.
Свої часткові заперечення проти заявлених позовних вимог обґрунтовує тим, що реєстрація дитини у відповідності до ст. 135 СК України була ініціативою саме позивачки. Метою цього було бажання позивачки отримувати від держави матеріальну допомогу як матір одиначка, а не його заперечення визнання факту батьківства. Зазначив, що ніколи не заперечував того факту, що ОСОБА_3 є його донькою. Вказав, що твердження позивачки про те, що він не бере постійної участі у вихованні та утриманні дитини також є безпідставними та надуманими. Позивачка навпаки забороняє йому спілкуватися з дитиною. На даний час він звільнився з військової служби, не працює, його родина існує на мінімальну заробітну плату його дружини, рухомого та нерухомого майна у нього немає, тому він може надавати матеріальну допомогу на утримання доньки в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку ( а.с.28-30).
Ухвалою суду від 09.12.2021 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті ( а.с. 52).
Позивачка в судове засідання не з"явилася, 09.12.2021 року на адресу суду спрямувала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі ( а.с.50).
Відповідно до відзиву на позову заяву відповідач просить судовий розгляд справи провести без його участі ( а.с.31).
Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Житомирі, батьком зазначено - ОСОБА_5 , мати - ОСОБА_1 , місцем реєстрації народження є Бердичівський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис за № 452 ( а.с.11). Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька дитини відповідно до частини першої ст. 135 СК України, відомості про батька дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України ( а.с. 12).
Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб, 11.06.2021 року Бердичівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бердичівському районі Житомирської області Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Хмельницький) було зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 ( а.с. 34).
Згідно копії повторного свідоцтва про народження судом встановлено, що ОСОБА_2 є батьком малолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ( а.с.35).
Відповідно до витягу з наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 29.10.2021 року № 249, ОСОБА_2 звільнено з військової служби 07 вересня 2021 року, з 29.10.2021 року виключено із списків особового складу військової частини ( а.с.36-37).
Як вбачається з довідки від 04.11.2021 року за № 30/21 виданої ФОП ОСОБА_8 , ОСОБА_9 дійсно працює у ОСОБА_10 з 27.09.2021 року за основним місцем роботи і займає посаду товарознавця, посадовий оклад становить 6050,00 грн. За період з 27.09. по 31.10.2021 року отримано заробітної плати 5755,75 грн. ( а.с.38).
Згідно довідки від 03.11.2021 року № 493, виданою Андріяшівським старостинським округом № 1 Райгородоцької сільської ради Бердичівського району Житомирської області, ОСОБА_2 дійсно проживає і зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1 , склад його сім"ї : дружина - ОСОБА_9 та дочка ОСОБА_11 , 2020 р.н. ( а.с.39).
Відповідач рухомого та нерухомого майна на території Андріяшівського старостинського округу № 1 немає, що підтверджується довідкою від 03.11.2021 року № 494 ( а.с.40).
Як вбачається з виписки по картці НОМЕР_2 за період з 01.01.2018 року по 30.04.2021 року, а також копій дублікатів чеків за 2020 рік відповідачем періодично перераховувалися кошти на картковий рахунок ОСОБА_1 ( а.с. 41-48).
Як визначено ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду.
Відповідно ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.
Відповідно до ст.135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.
Законодавством визначено перелік осіб, які вправі звернутися з позовом про визнання батьківства. Зокрема, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.
Судом встановлено, що відповідач визнає своє батьківство щодо малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повністю.
Відповідно до роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2008 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", за нормою статей 213, 215 ЦПК України, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).
Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.
Відповідно до п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису.
За положеннями ст. 134 СК України, на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126, 127 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове свідоцтво про народження.
Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач визнає повністю позовні вимоги щодо батьківства, суд дійшов висновку про повне задоволення позовних вимог в цій частині, так як вони пред`явлені в інтересах дитини та є обґрунтованими, законними та підтверджуються матеріалами справи.
Як передбачено ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів ( ст. 182 СК України).
Статтею 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Відповідач заперечив проти задоволення вимог позивачки в частині стягнення з нього аліментів в розмірі 1/4 частки його заробітку ( доходу), щомісячно, пропонує стягувати з нього аліменти в розмірі 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідно віку, оскільки він ніде не працює, його сім"я існує на мінімальний дохід, який отримує його дружина.
Суд звертає увагу відповідача на те, що відповідно до вимог ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, отже право вибору виду аліментів належить позивачці, а не відповідачу, тому суд залишає без задоволення пропозицію відповідача стягувати з нього аліменти в розмірі 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.
За таких обставин, враховуючи матеріальне становище сторін, враховуючи часткове визнання позовних вимог щодо стягнення аліментів відповідачем, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів підлягають задоволенню, а саме з відповідача підлягають стягненню аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку ( доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої дочки ОСОБА_4 , 2016 р.н.
Аліменти стягуються з дати звернення позивачки з даним позовом до суду, тобто з 08.09.2021 року, а не як просить позивачка з 02.09.2021 року.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Як визначено ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
Частиною 1 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Позивачка згідно позовних вимог просить суд повернути їй з державного бюджету суму сплаченого судового збору, стягнути з відповідача на її користь інші понесені судові витрати пов"язані з розглядом справи, однак враховуючи те, що відповідач позов визнав частково , підстав
для повернення позивачці з державного бюджету 50 % судового збору у суду не має, як і немає підстав для стягнення з відповідача на її користь інших понесених судових витрат, пов"язаних з
розглядом справи, оскільки позивачкою в порушення вимог ст. 134 ЦПК України суду не надано розрахунку понесених інших судових витрат.
Таким чином, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК УКраїни з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню понесені нею судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 908 грн., а також на користь держави в сумі 992,40 грн., з позовної вимоги щодо стягнення аліментів, оскільки позивачка відповідно до вимог Закону України " Про судовий збір" звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з даною позовною вимогою.
Керуючись ст.ст. 12,13,76-81,141,206,258-259,263-265,268,273,354, 430 ЦПК України, суд-

В и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства, стягнення аліментів на утримання дитини - задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м. Бердичева Житомирської області, громадянина України, батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Житомира Житомирської області, Україна.
Бердичівському відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Бердичівському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Хмельницький) внести зміни до актового запису № 452 від 07 червня 2016 року, складеного Бердичівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , вказавши в графі "батько" - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженець м. Бердичева Житомирської області, громадянин України.
Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м. Бердичева , Житомирської області, РНОКПП НОМЕР_3 , не працюючого, аліменти на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , на утримання малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку ( доходу), але не менше 50 % мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 08.09.2021 року і до досягнення дитиною повноліття.
Рішення в частині стягнення аліментів в розмірі місячного платежу допустити до негайного виконання.
В задоволенні решти вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати в сумі 908,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 992,40 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Вдовиченко Т.М.