Справа №489/7179/21
Провадження №2/489/665/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2022 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого - судді Рум`янцевої Н.О.,

із секретарем судового засідання - Ревицькою Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві в загальному позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини разом з батьком

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, яким просить визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком ОСОБА_4 за місцем його реєстрації або фактичного проживання. Мотивуючи свої вимоги тим, що в період з 06 червня 2008 року по 05 травня 2020 року він перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. Від шлюбу мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати разом з матір`ю, відповідачкою по справі. Вважає, що дитина повинна проживати разом з ним, оскільки він любить свою дитину та має змогу забезпечити його всім необхідним. Він має нормований робочий день та стабільну заробітну плату, достатню для забезпечення своїх потреб та потреб дитини. Він постійно слідкує за станом здоров`я дитини, її розвитком, виховує та піклується про сина. У нього з сином психологічний контакт, прив`язаність один до одного. Відповідачка намагається заборонити спілкуватися з дитиною та постійно чинить перешкоди щодо їхнього спілкування. Відповідачка поводить агресивно та жорстоко відносно дитини, застосовує насилля стосовно дитини, створює неблагополучні умови щодо розвитку дитини, морально принижує сина, знущається над ним. Відповідачка взагалі не займається розвитком дитини. Поведінка відповідачки призвела до того, що син боїться її.

Від представниці відповідачки надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Зазначає, що обставини, про які вказує позивач не відповідають фактичним обставинам. Твердження позивача про те, що він має змогу забезпечити дитину всім необхідним, слідкує за його станом здоров`я, а також стверджує, що у нього психологічний контакт з сином, ніщо інше як бурна уява, оскільки за весь час окремого проживання він жодного разу навіть не спілкувався з дитиною, хоча син цього бажає, а про будь-яке піклування взагалі не йде мова. За весь період часу, при тому, що позивач проживає по сусідству з відповідачкою, жодного разу не намагався відвідати сина, прийти до нього в школу та поцікавитися його життям, саном здоров`я, тощо. Позивач не бажає приймати участі в спілкуванні з дитиною, сама ж відповідачка ніколи не перешкоджала позивачу спілкуватися з сином. Позивач вказує про те, що начебто відповідачка поводить себе агресивно відносно дитини, застосовує насилля стосовно дитини, створює неблагополучні умови щодо розвитку дитини, тощо. Будь-які звинувачення позивача є ніщо як особистою помстою, оскільки між сторонами тривають судові процеси щодо розподілу майна подружжя. Дитина проживає з відповідачкою в належних умовах, відповідачка повністю утримує дитину, піклується про нього, займається його вихованням, відвідує школу, водить сина до репетиторів, займається реабілітацією сина. Позивач самоусунувся від виховання сина, не піклується про нього, його духовний та моральний розвиток.

Від позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Вказує, що відповідачка майже перестала дозволяти йому бачитися з дитиною, залишатися з дитиною разом без присутності відповідачки не допускає. Залишитися з дитиною сам на сам він не може. Забрати дитину до себе додому йому також відповідачка не дозволяє, мови про можливість залишити сина із ночівлею взагалі бути не може. З`являтися до Служби у справах дітей для вирішення питання графіку його зустрічей з сином відповідачка відмовляється. Він бажає виконувати свій батьківський обов`язок в повній мірі, хоче брати участь у вихованні дитини, спілкуватися з дитиною, проявляти свою батьківську любов особисто. Ним створені найкращі умови для дитини, в його квартирі є свій куточок, дитина забезпечена речами для розвитку.

Ухвалою суду від 04.11.2021, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено справу до підготовчого судового засідання в порядку загального позовного провадження, зобов`язано третю особу надати висновок щодо розв`язання спору.

Ухвалою суду від 17.02.2022, закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення.

Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 06.06.2008 року по 05.05.2020. Шлюб між сторонами розірвано на підставі рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05.05.2020 року.

Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .

ОСОБА_1 звернувся до Служби у справах дітей адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради з заявою про його участь у вихованні дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як вбачається з рішення онлайн-засідання комісії з питань захисту прав дитини виконкому ММР № 09 від 08.04.2021 та листа Служби у справах дітей адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради від 02.06.2021, ОСОБА_1 рекомендовано звернутися до суду з метою вирішення питання про участь батька у вихованні з дитиною.

Стаття 51 Конституції України закріплює рівність прав і обов`язків подружжя у шлюбі та сім`ї та однакову охорону державою як материнства, так і батьківства в цілях забезпечення охорони сім`ї та дитинства, що знайшло свій розвиток у ч. 2,3 ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом ч. 1 ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до ч.3 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.

За змістом статті 31 ЦК України малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років.

З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.

Крім того, суд при ухваленні рішення враховує практику Верховного Суду (постанова КЦС ВС у справі № 343/1500/15-ц від 30 травня 2018 року) та Європейського суду з прав людини:

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

За правилами статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Ухвалюючи рішення в справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.

При цьому Європейський суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Найкращі інтереси дитини можуть, залежно від їх характеру та серйозності, перевищувати інтереси батьків.

Принципом Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Стаття 19 СК України передбачає, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою (ч.4). Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч.5).

Згідно висновку Органу опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради від 13.01.2022 за вих. № 276/02.02.01-22/04/14/20, орган опіки та піклування Миколаївської міської ради вважає доцільним визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з матір`ю ОСОБА_2 .

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Метою законодавчого закріплення права батьків на спілкування з дитиною і є насамперед захист інтересів дитини. Здійснення батьками своїх прав і виконання обов`язків повинно ґрунтуватися на повазі до прав дитини і її людської гідності.

Щодо клопотання позивача про обстеження житлово-побутових умов, суд зазначає, що з висновку Органу опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради від 13.01.2022 за вих. № 276/02.02.01-22/04/14/20, вбачається, що спеціалістами служби у справах дітей адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради було обстежено умови проживання ОСОБА_2 з сином за адресою: АДРЕСА_1 та умови проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 . Для дитини створені всі умови для проживання та розвитку. Згідно інформації Миколаївського міського центру соціальних служб, підстав, які б перешкоджали виконувати обов`язки з виховання та догляду за дитиною матір`ю, фахівцями Центру не виявлено.

Щодо клопотання позивача про призначення судово-психологічної експертизи, слід зазначити, що органами опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради було отримано інформацію від Миколаївської спеціальної школи для дітей з порушеннями зору від 17.12.2021, в якій зазначено, що ОСОБА_3 до навчання ставиться сумлінно, працелюбний, чуйний, добрий. Вихованням на навчанням хлопчика займається мати, ОСОБА_2 . Взаємовідносини дитини з мамою рівні, теплі, доброзичливі. Також в обґрунтування заявленого клопотання позивач не надав жодних доказів, які б могли підтвердити необхідність призначення експертизи. У зв`язку з чим, суд вважає за недоцільним задовольняти клопотання позивача про призначення судово-психологічної експертизи.

Приймаючи до уваги відсутність домовленості між батьками щодо визначення місця проживання дитини, вік дитини, ставлення батьків до своїх батьківських обов`язків, створені умови для проживання та виховання дитини, суд погоджується із висновком виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 13.01.2022, а також, враховуючи інтереси дитини для забезпечення стабільних та гармонійних умов його життя, повного та всебічного розвитку, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Згідно із ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати у разі відмови в задоволенні позову покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 141, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини разом з батьком - відмовити.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua або за веб-адресою Судової влади України: https://court.gov.ua/fair/.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Третя особа: Служба у справах дітей адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради, юридична адреса: м. Миколаїв, пр-т Богоявленський, 1.

Суддя Н.О. Рум`янцева

Повний текст судового рішення складено «08» червня 2022 року.