Справа № 347/463/22
Провадження № 2/347/310/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2022 року м. Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Кіцули Ю. С.,

за участю:

секретаря Рибчук Х. Д.,

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

патронатних вихователів ОСОБА_3 , ОСОБА_6

неповнолітнього ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування Рожнівської сільської ради в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, -

в с т а н о в и в

Стислий виклад позицій позивача, та заперечень відповідача.

01.03.2022 року Орган опіки та піклування Рожнівської сільської ради в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав. Позов обґрунтовано тим, що сім`я ОСОБА_4 знаходиться на обліку сімей, що перебувають в складних життєвих обставинах. Питання щодо неналежного виховання дитини ОСОБА_4 неодноразово було предметом розгляду на засіданні комісії з питань захисту прав дітей. Мати ОСОБА_4 - ОСОБА_2 , разом із співмешканцем ОСОБА_5 схильні до вживання алкогольних напоїв, неналежно доглядають дитину, не слідкують за утриманням та навчанням, мають незадовільні житлово-побутові умови проживання дитини, обоє безробітні. На відповідача та її співмешканця неодноразово надходять скарги від сусідів, а ОСОБА_5 схильний до вчинення правопорушень.

Відповідач та її співмешканець не дотримують жодних домовленостей із фахівцем соціальної роботи щодо вирішення проблем сім`ї. Перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння поводять себе неадекватно, висловлюються нецензурною лайкою, та погрожують. Всі ці обставини негативно впливають на психоемоційний стан малолітнього ОСОБА_4

21.02.2021 року комісією з питань захисту прав дитини було прийнято рішення про тимчасове влаштування малолітнього ОСОБА_4 в сім`ю патронатного вихователя ОСОБА_6 .

З 09.03.2021 року ОСОБА_4 було влаштовано в сім`ю патронатного вихователя терміном на 3 місяці. Весь час поки дитина була у патронатного вихователя мати не цікавилась життям дитини, не вживала заходів щодо покращення умов проживання, а продовжувала зловживати алкогольними напоями.

З 22.12.2021 року дитину було влаштовано в сім`ю вчительки початкових класів ОСОБА_7 , з якою у хлопчика склалися приязні відносини.

З 29.12.2021 року ОСОБА_4 повторно було влаштовано в сім`ю патронатного вихователя, терміном на 3 місяці. Весь час поки дитина перебувала під патронатом, мати знову ж таки жодним чином не цікавилась життям дитини, не навідувала його.

05.01.2022 року на засіданні комісії з питань захисту прав дітей розглядалось питання про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно її малолітнього сина ОСОБА_4 .

На засіданні комісії відповідач ОСОБА_2 з`явилась, однак жодним чином не була зацікавлена в спілкуванні з сином, не цікавилась його життям та здоров`ям, не відвідувала його, та не просила призначити їй години спілкування з сином. У зв`язку з цілковитим байдужим ставленням матері до свого сина, комісією було ухвалено рішення надати висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього сина ОСОБА_4 .

Позивач ствердив, що відповідач неодноразово повідомлялась про необхідність змінити ставлення до виховання сина, та попереджалась про її безвідповідальне відношення до виконання материнських обов`язків щодо піклування та виховання дитини. Однак жодні розмови, благання та вмовляння не дали результату.

У зв`язку з вказаними обставинами, позивач просив позов задовольнити в повному обсязі та позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно її малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судовому засіданні представник позивача вимоги позовної заяви підтримала. Додатково представник позивача ОСОБА_1 ствердила, що з відповідачем неодноразово проводились бесіди щоб вона змінила своє ставлення та належно займалась вихованням сина, однак відповідач не реагувала. У будинку де проживає відповідач, і де проживав малолітній ОСОБА_4 відсутні належні умови для виховання та проживання дитини. Там відключена електроенергія, відсутнє опалення, а пічне опалення несправне, приміщення задимлене та чорного кольору. Відсутні умови для забезпечення належної гігієни. Умови для проживання незадовільні. Крім того, відповідач зловживає алкогольними напоями. Місцеві волонтери намагались допомогти відповідачу ОСОБА_2 , шляхом кодування, щоб вилікувати від алкогольною залежності. Однак такі методи були недієвими, та не допомагали. Волонтери також допомагали покращити умови проживання, що на превеликий жаль також не дало результатів.

На переконання представника позивача, в найкращих інтересах дитини, ОСОБА_2 слід позбавити батьківських прав, та дати шанс малолітньому ОСОБА_4 мати сім`ю, яка буде про нього турбуватись, та забезпечить його всім необхідним для повноцінного навчання, виховання, дозвілля та загального розвитку.

Відповідачу було забезпечено право подати відзив на позовну заяву, однак такий не було подано.

Проте в судовому засіданні відповідач позов визнала частково. Так, відповідач ОСОБА_2 визнала що дійсно умови проживання є незадовільні, і вона неналежним чином здійснювала догляд за своїм сином. Проте просила не позбавляти її батьківських прав. Запевняла суд, що змінить своє ставлення. Також висловила твердження, що в житловому будинку здійснено ремонт, залишилось тільки завезти відповідні меблі. ОСОБА_2 не заперечила той факт, що навчанням сина не цікавилась, в школі ні його, ні батьківські збори не відвідувала, з вчителями не спілкувалась з приводу навчання сина. За весь час поки дитина перебувала в патронатній сім`ї, зрідка телефонувала йому. Також ОСОБА_2 ствердила, що дійсно їй допомагали волонтери позбутись алкогольної залежності, і на даний час вона повністю такої залежності позбулась. Одночасно, ОСОБА_2 висловила думку, що дійсно не може забезпечити дитину всім необхідним, і якщо є люди які справді хочуть усиновити її сина, і зможуть дати найкраще її дитині, то вона не заперечує щодо задоволення позову, однак хотіла б спершу познайомитись з потенційними опікунами.

Представник позивача заперечила твердження відповідача, що в житловому будинку здійснено ремонт, оскільки відповідач не вперше так говорила, при цьому жодних змін не було. Неправдивими також є твердження ОСОБА_2 про те, що вона позбулась алкогольної залежності, оскільки відповідача неодноразово бачили сусіди в стані алкогольного сп`яніння.

Заяви, та клопотання учасників справи.

Заяв та клопотань учасниками справи не було подано.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 10.03.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 12.04.2022 року закрито підготовче судове засідання, та призначено справу до розгляду по суті на 17.05.2022 року.

Ухвалою суду від 17.05.2022 року розгляд справи відкладено на 02.06.2022 року у зв`язку з неявкою відповідача.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить наступного висновку.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Згідно копії свідоцтва про народження ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 . Його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_8 (а.с.5).

Відповідно до копії наказу №5/12 від 21.12.2021 року ОСОБА_4 з 21.12.2021 року взято на облік, як дитину, яка перебуває в складних життєвих обставинах, проживаючих на території Рожнівської територіальної громади (а.с.7).

Відповідно до копії наказу №6/12 від 22.12.2021 року малолітнього ОСОБА_4 тимчасово влаштовано в сім`ю ОСОБА_7 , з якою у ОСОБА_4 склались дружні відносини (а.с.8).

Відповідно до копії акта обстеження матеріально-побутових умов проживання від 21.12.2021 року було проведено обстеження умов проживання малолітнього ОСОБА_4 . За результатами обстеження встановлено, що умови для виховання та розвитку дитини відсутні (а.с.9).

Відповідно до копії акта обстеження матеріально-побутових умов проживання від 19.10.2021 року умови проживання незадовільні, відключена електроенергія, відсутнє опалення, пічне опалення несправне, задимлене приміщення. Умови для виховання та розвитку дитини відсутні. Співмешканець ОСОБА_5 виганяв всіх з будинку, та нецензурно висловлювався, ОСОБА_2 була налаштована вороже (а.с.10).

Відповідно до копії акта обстеження матеріально-побутових умов проживання від 11.10.2021 року умови для виховання та розвитку дитини відсутні. Мати ставиться байдуже до виховання дитини (а.с.11).

Відповідно до копії акта про відвідування від 23.11.2021 року під час інспектування встановлено, що в будинку ОСОБА_2 брудно, світло відключене за неоплату, опалення пічне на дровах, сильно задимлене приміщення. Мати ОСОБА_2 не працює та не виявляє бажання працювати. На даний час єдиний дохід сім`ї це пенсія баби ОСОБА_9 (а.с.12).

Відповідно до листа Снятинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області реєстрація народження ОСОБА_4 , проведена на підставі ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України (а.с.13).

Згідно висновку від 05.01.2022 року №1/01 комісією з питань захисту прав дитини затверджено висновок згідно з яким орган опіки та піклування Рожнівської сільської ради вважає за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зміст спірних правовідносин.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх батьківських обов`язків щодо неповнолітнього сина.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Згідно з частиною третьою статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною першою статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України "Про охорону дитинства").

Частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Частиною першою статті 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини.

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків.

Відповідно до частини шостої статті 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

При вирішенні такої категорії спорів судам необхідно мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку.

Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків.

Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.

Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постановах: від 29 квітня 2020 року у справі N 522/10703/18 (провадження N 61-4014св20), від 13 квітня 2020 року у справі N 760/468/18 (провадження N 61-8883св19), від 11 березня 2020 року у справі N 638/16622/17 (провадження N 61-13752св19), від 23 грудня 2020 року у справі N 522/21914/14 (провадження N 61-8179св19).

Пунктами 15, 16, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше) є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Отже, законом визначено, що позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо та є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків.

За положенням частини шостої статі 19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Вказаний висновок має рекомендаційний характер.

Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Згідно копії свідоцтва про народження, відповідач ОСОБА_2 є матір`ю неповнолітнього ОСОБА_4 . Реєстрація народження дитини проведена у відповідності до ч.1 ст. 135 СК України.

На даний час Малолітній ОСОБА_4 перебуває в сім`ї патронатних вихователів ОСОБА_6 та ОСОБА_3 .

За весь час перебування дитини в патронатній сім`ї мати-відповідач ОСОБА_2 жодного разу не навідувала дитину, не цікавилась його життям, здоров`ям, умовами проживання та перебування.

В судовому засіданні був заслуханий неповнолітній ОСОБА_4 який ствердив, що немає бажання повертатись до будинку своєї матері. Свою матір ОСОБА_2 любить, та тепло до неї відноситься, однак умови його проживання в житловому будинку матері були жахливі. В будинку було брудно, та холодно, особливо в зимовий період. Там відсутні умови для належної гігієни. У нього немає облаштованого місця для навчання, а оскільки останній рік навчання в основному проходить онлайн, то проживаючи в будинку матері він не зможе належним чином навчатись. Неповнолітній ОСОБА_4 ствердив, що мати зловживає алкогольними напоями та курить сигарети, що йому категорично не подобається, та є неприємним. За весь час проживання з матір`ю до нього ніколи не приходив ОСОБА_10 та не приносив подарунків. Вдома часто не було їжі, тому він змушений був приносити їжу зі школи додому. Також неповнолітній ОСОБА_4 ствердив, що йому дуже подобається проживати у патронатній сім`ї. У нього є своя кімната, ліжко, місце для навчання. Його гарно годують, та виховують. У нього є друзі, та він має можливість гратись іграшками.

На запитання судді чи хоче він, щоб його матір позбавляли батьківських прав, дитина однозначно відповісти не змогла, оскільки боялась засмутити матір. Суд також зауважує, що проявів особливої уваги зі сторони матері ОСОБА_2 до сина в судовому засіданні не було помітно, як і зі сторони неповнолітнього ОСОБА_4 до матері.

Неповнолітній ОСОБА_4 в судовому засіданні також ствердив, що знайомий зі своїм майбутнім опікуном, та хотів би проживати з ним, оскільки це буде найкраще саме в його інтересах, адже він зможе належно навчатись, виховуватись, та зростати в гармонійному розвитку.

Щодо спілкування з матір`ю, то ОСОБА_4 ствердив, що зрідка спілкувався в телефонному режимі з матір`ю, проте не бачився. Мати не відвідувала його ні в школі, ні за весь час перебування в патронатній сім`ї.

Допитана в судовому засіданні патронатний вихователь ОСОБА_6 ствердила, що коли ОСОБА_4 було влаштовано в її сім`ю, то дитина була в занедбаному стані. В день коли хлопчика забирали в житлового будинку де він проживав з матір`ю, хлопчик був брудний, голодний, в нього не було теплого одягу, хоча на вулиці була доволі холодна пора року. При цьому коли матір попросили надати хоч якийсь одяг на перший час, то з одягу практично нічого не було, а тому йому довелось купляти весь одяг. Умови проживання в житловому будинку матері, вкрай незадовільні, та не витримують жодної критики. Оскільки житловий будинок в аварійному стані, там немає електроенергії, та опалення. Патронатний вихователь ствердила, що хлопчик цілком усвідомлює, що його матір хочуть позбавити батьківських прав відносно нього, та дуже цього чекає, оскільки повертатись в житловий будинок до матері він не хоче. По своєму характеру неповнолітній ОСОБА_4 є дуже доброю та лагідною дитиною, а тому не може відповісти ствердно в судовому засіданні, що категорично хоче щоб ОСОБА_2 позбавили батьківських прав відносно нього.

Суд зауважує, що з метою уточнення вказаних тверджень, у неповнолітнього ОСОБА_4 було повторно з`ясовано думку щодо позбавлення батьківських прав відносно нього матері. При цьому ОСОБА_4 ствердив, що патронатний вихователь цілком все вірно зазначила, і він дійсно дуже чекав судового засідання, та бажає щоб матір позбавили відносно нього батьківських прав, проте, не хоче висловлюватись категорично, щоб не засмучувати матір.

Суд також звертає увагу, на ту обставину, що після пояснень неповнолітнього ОСОБА_4 , відповідач-мати ОСОБА_2 висловила думку, що якщо її сину справді краще проживати в іншій сім`ї то вона не заперечує щодо задоволення позову, оскільки її син сам так бажає, і це буде в найкращих його інтересах, оскільки він зможе мати належні умови щодо виховання, навчання, дозвілля та гармонійного розвитку.

Суд зауважує, що думка дитини (неповнолітнього ОСОБА_4 ) була висловлена ним добровільно, та будь яких ознак впливу на його дійсну волю не було встановлено в судовому засіданні. При цьому суд стверджує, що думка дитини не є вирішальною, однак вона враховується в сукупності з іншими обставинами та доказами у справі.

Патронатний вихователь ОСОБА_3 надав суду пояснення, що неповнолітній ОСОБА_4 за час перебування в їх сім`ї часто розказував про умови свого проживання, про те, як там було брудно, відсутнє опалення, та йому неприємно було проживати в тому місці. Також ствердив, що неповнолітній хлопчик ОСОБА_4 не хоче повертатись в сім`ю до матері.

В матеріалах справи також є висновок органу опіки та піклування згідно з яким, щодо ОСОБА_2 вживалися заходи реагування на необхідність змінити своє ставлення до виховання та утримання сина. Однак такі заходи позитивних результатів не дали.

Аналізуючи наведені факти та обставини, суд приходить до переконання, що ОСОБА_2 усунулася від виховання свого малолітнього сина та виконання своїх обов`язків. Не цікавиться долею своєї дитини, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідне харчування, медичний догляд, лікування дитини, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; та взагалі не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Умови проживання в якій перебувала дитина є непридатними для виховання та утримання малолітнього сина.

Підсумовуючи вищевикладене, суд доходить переконання, що обставини, на які посилається позивач у своєму позові, є достовірними та такими, що не викликають у суду сумніву, а отже, відповідачем порушено право її дитини на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, яке гарантоване ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" і яке підлягає захисту на підставі п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України шляхом позбавлення її, як матері батьківських прав відносно малолітнього сина, оскільки вона ухиляється від виконання своїх обов`язків по його вихованню, що в свою чергу не буде суперечити інтересам дитини.

Одночасно суд роз`яснює відповідачу її право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, за наявності підстав передбачених частинами 3 - 5 ст. 169 СК України.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Тому, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави в розмірі ставки, яка була встановлена ЗУ «Про судовий збір» на час подання позову, а саме 992,40 грн.

На підставі Конституції України, Закону України «Про охорону дитинства», Конвенції про права дитини, ст. ст. 7, 19, 150, 155, 164, 166, 171 Сімейного кодексу України, керуючись статтями 10, 19, 81, 89, 259, 263-265, 268, 273 Цивільного процесуального кодексу України, суд-

у х в а л и в :

Позов Органу опіки та піклування Рожнівської сільської ради (78635, с. Рожнів, вул. Героїв Небесної Сотні, 26, Косівського району, Івано-Франківської області) в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_2 (місце проживання АДРЕСА_1) про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання АДРЕСА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків - невідомий) батьківських прав відносно її неповнолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання АДРЕСА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків - невідомий), в дохід держави судовий збір в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) 40 копійок на користь отримувача коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106 (стягувачем є Державна судова адміністрація України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення суду може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня й ого проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 08 червня 2022 року.

Суддя Ю. С. Кіцула