Провадження № 4-с/161/3/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.05.2022 Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі :

головуючого судді Олексюка А.В.,

за участю секретаря судового засідання Міліщук Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку справу за скаргою ОСОБА_1 , стягувач - Акціонерне товариства "Державний експортно-імпортний банк України", особа, яка здійснювала примусове виконання рішення суду - Другий відділ державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), на дії приватного виконавця Кошарського Олександра Володимировича, визнання дій незаконними та скасування постанов у виконавчому провадженні 67700787, -

В С Т А Н О В И В :

Адвокат Слабенко С.І. в інтересах скаржника ОСОБА_1 звернувся в суд зі скаргою на дії приватного виконавця Кошарського О.В., визнання дій незаконними та скасування постанов у виконавчому провадженні 67700787.

Вимоги обгрунтовані тим, що у зведеному виконавчому провадженні №51004862 на примусовому виконанні у Другому ВДВС у м.Луцьку ЗМУ МЮ (м.Львів) перебував виконавчий документ виконавчий лист №161/12311/14-ц виданий Луцьким міськрайонним судом 25.04.2016 про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь АТ «Укрексімбанк» боргу за кредитним договором в сумі 1 589 330,62 грн.

В подальшому, головним державним виконавцем Арсенюк О.В. 29.10.2021 винесено постанову про виведення виконавчого провадження із зведеного виконавчого провадження без обов`язкових реквізитів. 29.10.2021 головним державним виконавцем також було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, а виконавчий збір вивести в окреме провадження. Окрім того, як стверджує представник скаржника, головний державний виконавець повернула АТ «Укрексімбанк» виконавчий документ без зазначення у ньому обов`язкових реквізитів, що на думку скаржника суперечить п.22 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень №512/5.

Надалі, 29.11.2021 АТ «Укрексімбанк» звернувся до приватного виконавця Кошарського О.В. із заявою про примусове виконання рішення оформленою з порушенням п.3 розділу ІІІ Інструкції №512/5 (відсутні відомості про адресу місця проживання чи перебування стягувача) та до заяви додав виконавчий лист №161/12311/14-ц, копію іпотечного договору №86706Z22 від 15.08.2006, за яким ОСОБА_1 передав в іпотеку АТ «Укрексімбанк» двокімнатну квартиру загальною площею 51,90 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Про відкриття виконавчого провадження №67700787 постановою від 29.11.2021 за вищевказаним виконавчим листом ОСОБА_1 дізнався під час виклику до приватного виконавця 14.12.2021. При цьому, представником скаржника зазначено, що така постанова не містить обов`язкових реквізитів: назви виконавчого документа, коли та ким виданий. Резолютивної частини документа.

Також, приватним виконавцем Кошарським О.В. 29.11.2021 винесено похідну постанову про арешт майна боржника, згідно якої накладено арешт на все рухоме й нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_1 в межах суми стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження у розмірі 3 933 628, 88 грн., а також постанову про арешт коштів боржника, згідно якої накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом в межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів у розмірі 3 933 628, 88 грн.

Таким чином, представником скаржника вказано, що боржник не може вільно користуватись своїми правами власності на майно, зокрема грошовими коштами пенсією, яка є єдиним джерелом засобу для існування, так як державний виконавець Арсенюк О.В. здійснює заходи, пов`язані з примусовим виконанням виконавчих документів у зведеному виконавчому провадженні а приватний виконавець Кошарський О.В. у ВП №67700787 вчиняє примусові заходи щодо стягнення коштів в іноземній валюті. Також приватний виконавець арештував майно, яке є предметом іпотеки та відповідно до нормативно-правових актів обтяження нерухомого майна за іпотечним договором підлягало державній реєстрації відповідно до вимог Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що було вчинено у 2006 році.

Також вважає, що приватний виконавець, в супереч приписам Інструкції №512/5, не встановив наявність на виконавчому листі обов`язкової відмітки про залишок нестягненої суми та належного посвідчення такої відмітки підписом виконавця та печаткою, у зв`язку із чим виконавче провадження, на переконання представника скаржника, було відкрито приватним виконавцем на підставі не відповідного та не належним чином оформленого виконавчого документу.

Тому, представник скаржника просив: поновити пропущений з поважних причин строк на оскарження дії приватного виконавця Кошарського О.В., визнання його дій незаконними та скасування постанов у виконавчому провадженні №67700787 від 29.11.2021; визнати дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Кошарського О.В. у ВП №67700787 незаконними та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 29.11.2021, постанову про арешт майна боржника від 29.11.2021 та постанову про арешт майна боржника від 29.11.2021; зобов`язати приватного виконавця Кошарського О.В. повернути виконавчий лист від 25.06.2016 №161/12311/14-ц виданий Луцьким міськрайонним судом Волинської області стягувачу в порядку ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою суду від 21.12.2021 відкрито провадження у справі.

27.01.2022 до суду надійшов відзив АТ «Державний експортно-імпортний банк» (далі АТ «Укрексімбанк») на скаргу, відповідно до змісту якого представник стягувача просив відмовити в задоволенні вимог скарги у повному обсязі . Заперечення обгрунтовані тим, що після винесення 29.11.2021 постанови про повернення виконавчого документа стягувачу трирічний строк пред`явлення виконавчого листа до виконання почав обраховуватися спочатку, а тому приватним виконавцем Кошарським О.В. було правомірно винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Окрім того, зауважено, що безпідставним є твердження скаржника про те, що при відкритті виконавчого провадження приватний виконавець був зобов`язаний перевірити правильність повернення виконавчого листа стягувачу, оскільки жоден нормативно-правовий акт не зобов`язує державний чи приватних виконавців вчиняти такі дії. Також представник стягувача вважає безпідставним твердження представника скаржника про те, що виконавче провадження було відкрите на підставі неналежно оформленого виконавчого листа, оскільки виконавчий лист №161/12311/14-ц повністю відповідає вимогам, викладеним в ч.ч.1-3 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження».

02.02.2022 до суду надійшло клопотання адвоката Слабенка С.І. про врахування судом обставин, встановлених рішеннями судів у цивільних та адміністративних справах. Представником скаржника зазначено, що рішенням Волинського адміністративного суду у справі №141/13738/21 від 13.12.2021 визнано протиправним та скасовано постанову про виведення виконавчого провадження із зведеного виконавчого провадження від 29.10.2021 року у ВП №51004862, постанову про відкриття виконавчого провадження від 29.10.2021 року у ВП №67321605 та постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 29.10.2021 року у ВП №67321605, винесених Головним державним виконавцем Другого відділу ДВС у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Арсенюк О.В.

Також, провадження у справі №141/16020/21 за позовом ОСОБА_1 до Другого ВДВС у м.Луцьку ЗМУ МЮ (м.Львів), приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Кошарського О.В., про визнання дій протиправними, визнання протиправною та скасування постанови, що перебуває на розгляду у Волинському окружному адміністративному суді, зупинено ухвалою від 21.01.2022 до набрання законної сили судовим рішенням Великої Палати Верховного Суду у справі №320/6215/19. При цьому, представник скаржника наголошує на тому, що причиною передачі Верховним Судом у складі колегії суддів касаційного адміністративного суду даної справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду є те, що вона містить виключну правову проблему, що полягає визначенні справедливості подвійного стягнення з боржника коштів за виконання одного і того ж виконавчого документа.

Засобами електронного зв`язку 07.04.2022 до суду надійшла заява головного державного виконавця Арсенюк О.В. про розгляд справи без участі представника Другого відділу ДВС у м.Луцьку ЗМУ МЮ (м.Львів).

20.05.2022 представник стягувача АТ «Укрексімбанк» Мірчук В.В. подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, просив відмовити в задоволенні скарги у повному обсязі.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи судом.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши наявні матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02.12.2014 у справі №161/12311/14-ц, позовні вимоги ПАТ «Державний експортно імпортний банк України» (далі - АТ «Укрексімбанк») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено повністю, а саме ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Укрексімбанк» - 122 471,52 швейцарських франків заборгованості за кредитним договором № 86706С20 від 15.08.2006, що в гривневому еквіваленті становить - 1 585 676,62 грн., з яких основний борг в сумі 115 471,03 швейцарських франків що в гривневому еквіваленті становить 1 495 039,77 грн., заборгованість по відсотках 6 048,26 швейцарських франків, що в гривневому еквіваленті становить 78 308,69 грн., пеня за простроченим основним боргом 677,96 швейцарських франків, що в гривневому еквіваленті становить 8 777,76 грн., пеня за простроченими відсотками - 274,27 швейцарських франків, що в гривневому еквіваленті становить 3 551,06 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Вищевказане рішення набрало законної сили 07.04.2016, виконавчий лист №161/12311/14-ц видано 25.04.2016 (а.с.15).

13.05.2016 державним виконавцем Другого ВДВС міста Луцьк ГТУЮ у Волинській області Іщенко Г.С. винесено постанову про приєднання до зведеного виконавчого провадження № 51376078 виконавче провадження № 51004862.

09.04.2021 AT «Укрексімбанк» до Другого ВДВС у місті Луцьку надіслав заяву про повернення виконавчого документа.

29.10.2021 головний державний виконавець Арсенюк О. В., у ВП 51004862 керуючись ст. 30 Закону України № 1404-VIII винесла постанову про виведення виконавчого провадження із зведеного виконавчого провадження (а.с.12).

Відповідно до рішення Волинського окружного адміністративного суду у справі 140/13738/21 від 13.12.2021, на думку адміністративного суду правові підстави на винесення оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження 29.10.2021 ВП №67321605 головним державним виконавцем Арсенюк О.В. були відсутні, оскільки фактичного виведення ВП № 51004862 зі зведеного виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави виконавчого збору в розмірі 158 933,06 не відбулось.

Вищевказаним рішенням суду визнано протиправним та скасовано постанову про виведення виконавчого провадження із зведеного виконавчого провадження від 29.10.2021 року у ВП №51004862, постанову про відкриття виконавчого провадження від 29.10.2021 року у ВП №67321605 та постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 29.10.2021 року у ВП №67321605, винесених Головним державним виконавцем Другого відділу ДВС у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Арсенюк О.В.

Одночасно з цим, постанова головного державного виконавця від 29.10.2021 про повернення виконавчого документа №161/12311/14-ц від 25.04.2016 стягувачу на підставі п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» предметом оскарження не була, а відтак, станом на день розгляду справи є чинною (а.с.13).

В подальшому, на підставі заяви стягувача від 15.11.2021 про примусове виконання рішення, приватним виконавцем Кошарським О.В. 29.11.2021 було відкрито виконавче провадження №67722787 за виконавчим документом №161/12311/14-ц від 25.04.06 (а.с.9).

Окрім того, постановами від 29.11.2021 приватним виконавцем в межах вищевказаного виконавчого провадження накладено арешти на все рухоме й нерухоме майно, а також на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів,що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику (а.с.10-11).

Відповідно до ч.ч.4-5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі:

1) пред`явлення виконавчого документа до виконання;

2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Отже, наведена норма, встановлюючи з якого саме моменту починається перебіг строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, наводить лише два випадки такого повернення, а саме: 1) неможливість в повному обсязі або частково виконати рішення; 2) встановлення законом заборони щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника. Обидва ці випадки є такими, що спираються на приписи статті 37 цього Закону.

Аналогічні за змістом правила переривання строку пред`явлення виконавчого документу до примусового виконання були передбачені і в ст.23 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV, який був чинний на момент первісного пред`явлення виконавчого листа у 2014 році.

Відповідно до п. 12 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавче провадження припиняється зокрема: якщо стягував подав письмову заяву про припинення виконавчого провадження.

Припинення виконавчого провадження з підстав передбачених ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», не позбавляє його права повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Кодексу.

У постанові Верховного Суду України від 05 жовтня 2016 року №910/18165/13 зроблений правовий висновок, що після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання у зв`язку з його пред`явленням до виконання перебіг строку починається заново з наступного дня після його повернення (отримання стягувачем постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження). Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

При цьому, такі правила застосовуються в незалежності від причин повернення виконавчого документа стягувачу, оскільки ні Закон України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV, ні чинний Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII, не містить інших правил обрахування строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, а також заборони відраховувати його з моменту винесення виконавцем постанови про повернення виконавчого документу стягувачу.

Інше тлумачення та правозастосування положень ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» нівелювало б право стягувача самостійно розпоряджатися своїми процесуальними правами на стадії примусового виконання рішення суду, зокрема обрати приватного виконавця, замість державного.

Правова позиція Верховного Суду України, яка викладена у постанові від 05 жовтня 2016 року №910/18165/13 є актуальною та неодноразово відображена в постановах Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року № 461/3584/16-ц, від 10 жовтня 2018 року №2-42/11, від 17 квітня 2019 року №723/31410/15-ц, від 29 січня 2020 року №344/19847/18, від 07 лютого 2020 року №2018/6-343/11, від 16 вересня 2020 року №242/2375/16-ц, від 18 вересня 2020 року №412/15902/2021, від 23 вересня 2020 року №2-2630/10, від 15 жовтня 2020 року №202/20331/13-ц, від 18 січня 2021 року №2-20/11, від 20 липня 2021 року №910/20594/15, від 30 липня 2021 року №758/10605/14-ц, від 20 серпня 2021 року №2-1164/11, від 02 вересня 2021 року №2-2505/10, від 23 вересня 2021 року №916/2547/17, від 29 вересня 2021 року №541/3665/13-ц, від 20 жовтня 2021 року №910/31833/15, від 27 жовтня 2021 року №1625/1271/12, а підстав для відступу від неї суд не знаходить.

З наведених вище підстав суд дійшов висновку, що виконавчий лист був повторно пред`явлений стягувачем у листопаді 2019 року в межах встановлених законом строків, які перервалися та які слід обраховувати починаючи з 29 жовтня 2021 року, коли державний виконавець повернув виконавчий документ стягувачу. Тому приватний виконавець 29 листопада 2021 року мав всі законні підстави відкрити виконавче провадження.

Що стосується доводів представника скаржника про неналежність реквізитів, та/або відміток у виконавчому документі, суд звертає увагу, що виконавець не перевіряє належність чи неналежність будь-яких даних/реквізитів, відміток у виконавчому документі, а якщо боржник вважає, що виконавчий документ виданий помилково чи незаконно, він вправі звернутися до суду із заявою в порядку ст.432 ЦПК України.

Питання часткового виконання виконавчого листа, на що вказує представник скаржника, має вирішуватися під час виконавчого провадження і на законність постанови про відкриття виконавчого провадження та арешт майна боржника не впливає.

Доводи представника скаржника про «недоцільність» накладення арешту на майно боржника, яке є предметом стягнення у виконавчому документі, бо воно є в заставі банку, є його власною позицією, яка не ґрунтується на вимогах законодавства, зокрема на приписах ст.56 Закону України «Про виконавче провадження».

Окрім того, суд зазначає, що провадження у справі №320/6215/19, що наразі перебуває на розгляді у Великій Палаті Верховного Суду та предметом якого є оскарження постанови приватного виконавця про стягнення основної винагороди, яка винесена одночасно із постановою про відкриття провадження в частині справедливості подвійного стягнення з боржника коштів за виконання одного виконавчого документа, не має стосунку до предмета оскарження в межах даного провадження, що розглядається місцевим загальним судом, оскільки скаржник у даній справі просить скасувати виключно постанови приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження, про арешт майна боржника та про арешт коштів боржника.

З наведених вище підстав суд дійшов висновку, що постанови приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження, арешт майна боржника та арешт коштів боржника винесені правомірно та обгрунтовано, а тому а задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст.451 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 , стягувач - Акціонерне товариства "Державний експортно-імпортний банк України", особа, яка здійснювала примусове виконання рішення суду - Другий відділ державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), на дії приватного виконавця Кошарського Олександра Володимировича, визнання дій незаконними та скасування постанов у виконавчому провадженні 67700787 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 27.05.2022.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області А.В. Олексюк