Справа № 2-259/2010
Провадження № 2-п/191/8/22
У Х В А Л А

іменем України

14 червня 2022 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Костеленко Я.Ю.

за участю секретаря Омельченко К.В.

представника відповідача Циб С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 квітня 2010 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» в особі Філії «Дніпропетровське регіональне управління» Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 квітня 2010 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» в особі Філії «Дніпропетровське регіональне управління» Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яке він отримав 15.04.2022.

Вважає, що вказане рішення підлягає перегляду з тих підстав, що відповідач не був повідомлений належним чином про судове засідання та був побавлений можливості надати суду пояснення, заперечення. Крім того, зазначає, що у заочному рішення необґрунтована позиція суду щодо стягнення з нього заборгованості, оскільки дана заборгованість була частково погашена ним у позасудовому порядку. Про витребування відповідних доказів ним буде заявлено під час нового судового розгляду справи. Також обставинами, що мають істотне значення для правильного вирішення справи, вважає невірне нарахування позивачем пені поза межами строку позовної давності та безпідставне списання комісії за обслуговування.

Враховуючи, що копія заочного рішення відповідачем була отримана 15.04.2022, просить визнати причину пропуску строку для подачі заяви про перегляд заочного рішення поважною, скасувати заочне рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 квітня 2010 року та призначити справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Циб С.В. заяву про перегляд заочного рішення підтримав.

Представник позивача Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» в судове засідання не з`явився.

Відповідно до ч.1 ст.287 ЦПК України неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Суд, розглянувши заяву відповідача ОСОБА_1 , заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи №2-259/10, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Так, поважними причинами неявки можуть бути хвороба, тривале відрядження, інші обставини, що об`єктивно перешкоджають явці до судового засідання, які, безумовно, повинні бути підтверджені документально відповідними доказами, тобто, повинні додаватися до заяви про перегляд заочного рішення. Крім того, відповідач має подати документи, що свідчать про неможливість повідомити суд про причини неявки у судове засідання.

Водночас, з`ясування причин неявки не може бути підставою для скасування заочного рішення. Для цього відповідач має вказати докази, які мають значення для справи, та можуть привести до ухвалення рішення, протилежного заочному повністю або частково, або до його зміни. Тобто, якщо б ці докази були відомі суду при розгляді справи, то у справі було б ухвалено інше рішення.

Наявність вищенаведених обставин повинна бути у їх сукупності, при відсутності хоча б однієї з них, заочне рішення скасуванню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи №2-259/10, відповідач ОСОБА_1 був обізнаний про наявність у провадженні суду позовної заяви про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором та був присутній у судовому засіданні 15.01.2010, де заявив клопотання про відкладення справи, оскільки йому потрібен адвокат.

Наступне судове засідання, яке було призначено на 04.02.2010 , представник відповідача ОСОБА_2 просив відкласти для ознайомлення з матеріалами справи.

У судове засідання , яке було призначено на 04.03.2010 , відповідач не з`явився, надав копію листка непрацездатності за 04.03.2010. Представник відповідача не з`явився по невідомій суду причині.

У судове засідання 07.04.2010 ні відповідач, ні його представник не з`явилися по невідомим суду причинам.

Таким чином, відповідач мав можливість повідомити суд про часткове погашення ним боргу в позасудовому порядку та надати заперечення з приводу необґрунтованості позовних вимог.

Відповідно до ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Вимоги відповідача про визнання поважною причини пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення у зв`язку з тим, що він раніше не отримував копію заочного рішення, суд вважає необґрунтованими, оскільки відповідач ще у 2010 році був обізнаний про наявність в провадженні суду цивільної справи, де він є відповідачем, копія заочного рішення від 07.04.2010 була направлена відповідачеві за місцем його проживання 28.04.2010 за вих.№3905, а також враховуючи, що з того часу пройшло майже 11 років та за весь цей час відповідач ніяк не поцікавився результатом розгляду справи, суд не може визнати поважною причину пропуску відповідачем процесуального строку на подання заяви про перегляд заочного рішення.

При розгляді даної заяви суд також враховує практику Європейського суду з прав людини щодо застосування принципу юридичної визначеності як аспекту верховенства права.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України» від 09 червня 2001 року зазначено, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [ВП], №28342/95, п. 61, ECHR1999-VII).

Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-Х).

Виходячи з вищенаведеної практики ЄСПЛ, скасування рішення суду, що набрало законної сили, за відсутності факту істотності таких обставин, з мотивів неправильного застосування судом норм матеріального та/або процесуального права буде порушенням принципу юридичної визначеності, тобто п.1 ст.6 конвенції, а також ст.1 Першого протоколу до неї, оскільки у позивача після задоволення його вимог були законні сподівання на те, що його інтереси є остаточно захищеними.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод наголошує, що термін строк на оскарження рішення, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів та позивачів, які можуть трапитись після прийняття судом рішення (пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»).

Крім того, згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд вважає, що відповідач не вмотивував усі в сукупності підстави для скасування заочного рішення та не надав будь-яких доказів, які б впливали на висновки суду.

Враховуючи вищевикладене, а також ту обставину, що обидві підстави для скасування заочного рішення відсутні (поважність причини неявки в судове засідання, а також наявність доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи та можуть вплинути на ухвалене заочне рішення), суд приходить до висновку, що заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.04.2010 слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.287 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку на перегляд заочного рішення відмовити.

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 квітня 2010 року залишити без задоволення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в частині відмови у поновленні процесуального строку протягом п`ятнадцяти днів з дня її оголошення до Дніпровського апеляційного суду, в іншій її частині ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Повний текст ухвали складений 14.06.2022

Суддя Я. Ю. Костеленко