Справа № 439/1022/21 Головуючий у 1 інстанції: Петейчук Б.М.
Провадження № 22-ц/811/4660/21 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

за участі секретаря: Савчук Г.В.,

з участю представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Бродівського районного суду Львівської області від 20 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2021 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулись з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди.

Позов мотивували тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 близько 20 години 10 хвилин на автодорозі сполученням Київ-Чоп (на 441 кілометр) поблизу міста Броди Львівської області, відбулася дорожньо-транспортна пригода, а саме: автопоїзд в складі сідлового тягача марки «Renault Magnum 440», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , та напівпричепу марки «Lamberet LVFS- ЗЕ» реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , що зареєстровані на ОСОБА_5 , під керуванням водія ОСОБА_7 , рухаючись у напрямку міста Київ вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_8 .

Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_8 заподіяно тілесні ушкодження, від яких остання померла в автомобілі швидкої медичної допомоги.

Зазначали, що за фактом вказаної дорожньо-транспортної пригоди 24 вересня 2020 року були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000769 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України.

Стверджували, що на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди (ІНФОРМАЦІЯ_1) ОСОБА_7 перебував у трудових відносинах з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 , адресою реєстрації якого є: АДРЕСА_1 .

Посилались на те, що 30 квітня 2021 року старший слідчий СУ ГУ НП у Львівській області майор поліції Горбаль М.М. у вищевказаному кримінальному провадженні виніс постанову про закриття на підставі пункту 2 частини 1 статті 284 КПК України.

Стверджували, що після смерті ОСОБА_8 , вони зазнали сильних душевних переживань, страждань, почуття розгубленості, страху, шоку.

При цьому вони зазнали тяжких моральних випробувань та перебували у стресовому стані, оскільки назавжди втратили свою матір та дружину.

Синам не вистачає тепла, турботи, піклування та підтримки з боку матері, що причиняє їм додаткові душевні страждання дотепер.

Чоловікові не вистачає його вірної супутниці - дружини, з якою вони провели велику частину свого життєвого шляху.

Просили стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди у розмірі 200 000 грн. та витрати у зв`язку з розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000 грн., на користь ОСОБА_2 відшкодування моральної шкоди у розмірі 150 000 грн. та витрати у зв`язку з розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000 грн., на користь ОСОБА_3 150 000 грн. та витрати у зв`язку з розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000 грн.

Рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 20 жовтня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - ОСОБА_4 .

В апеляційній скарзі посилається на те, що ОСОБА_7 перебував у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_5 під час дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинула потерпіла, та виконував трудові обов`язки, тому за шкоду, завдану працівником несе відповідальність роботодавець - ФОП ОСОБА_5 .

Стверджує, що позивачам завдано моральну шкоду, яка полягає в самому факті смерті матері позивачів та дружини позивача, ОСОБА_8 .

Вважає, що сума моральної шкоди у розмірі по 150 000 грн. для синів потерпілої та 200 000 грн. для чоловіка потерпілої є співмірною понесеним фізичним та психологічним стражданням.

Звертає увагу на те, що будь-яких належних та допустимих доказів, що дорожньо-транспортна пригода сталась внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, відповідач не надав.

Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на підтримання апеляційної скарги, представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на її заперечення, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення у межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення правил дорожнього руху самою ОСОБА_8 , а відповідачем Правил дорожнього руху України порушено не було. Водій ОСОБА_7 не мав можливості уникнути зіткнення, а тому суд вважав достатньою сатисфакцією присуджений до сплати Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» позивачам розмір страхового відшкодування в якості відшкодування моральної шкоди.

З таким висновком суду погодитись не можна з наступних підстав.

Відповідно до частин першої, другої, п`ятої статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

При завданні шкоди джерелом підвищеної небезпеки на особу, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, не може бути покладено обов`язок з її відшкодування, якщо вона виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України).

Під непереборною силою слід розуміти, зокрема, надзвичайні або невідворотні за даних умов події (пункт 1 частини першої статті 263 ЦК України), тобто ті, які мають зовнішній характер. Під умислом потерпілого слід розуміти, зокрема, таку його протиправну поведінку, коли потерпілий не лише передбачає, але і бажає або свідомо допускає настання шкідливого результату (наприклад, суїцид).

Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом (частина друга статті 1193 ЦК України).

Згідно з частиною четвертою статті 1193 ЦК України суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину.

Положення статті 1193 ЦК України про зменшення розміру відшкодування з урахуванням ступеня вини потерпілого застосовуються і в інших випадках завдання шкоди майну, а також фізичній особі, однак у кожному разі підставою для цього може бути груба необережність потерпілого (перебування у нетверезому стані, нехтування правилами безпеки руху тощо), а не проста необачність.

Питання про те, чи є допущена потерпілим необережність грубою (частина друга статті 1193 ЦК України), у кожному конкретному випадку має вирішуватись з урахуванням фактичних обставин справи (характеру дії, обставин завдання шкоди, індивідуальних особливостей потерпілого, його стану тощо).

Згідно зі статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог частини другої статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно з частиною другою статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Судом та матеріалами справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 близько 20 години 10 хвилин на автодорозі сполученням Київ-Чоп (на 441 кілометр) поблизу міста Броди Львівської області, відбулася дорожньо-транспортна пригода, а саме: автопоїзд в складі сідлового тягача марки «Renault Magnum 440», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , та напівпричепу марки «Lamberet LVFS- ЗЕ» реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , що зареєстровані на ОСОБА_5 , під керуванням водія ОСОБА_7 , рухаючись у напрямку міста Київ вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_8 .

Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_8 заподіяно тілесні ушкодження, від яких остання померла в автомобілі швидкої медичної допомоги, що підтверджується копією витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000769 від 24 вересня 2020 року; свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 26 вересня 2020 року; постановою про закриття кримінального провадження від 30 квітня 2021 року (арк.спр. 6, 8, 31-34).

Водій ОСОБА_7 перебував у трудових відносинах із фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 , що підтверджується Трудовим договором № 04/08/2020 від 04 серпня 2020 року; Наказом за № 03/08/2020 від 03 серпня 2020 року, який виданий фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 (арк.спр. 35-37).

ОСОБА_8 є матір`ю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 від 13 лютого 1976 року; довідкою № 1767 від 25 листопада 2020 року, яка видана Виконавчим комітетом Бродівської міської ради Львівської області (а.с. 9, 17)

Чоловік ОСОБА_8 - ОСОБА_1 є пенсіонером. Отримує пенсію у зв`язку із втратою годувальника з 26 листопада 2020 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_5 ; довідкою № 1767 від 25 листопада 2020 року, яка видана Виконавчим комітетом Бродівської міської ради Львівської області; довідка № 1016 від 09 грудня 2020 року, яка видана Відділом обслуговування громадян № 11 (Сервісний центр) Управлінням обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області; Пенсійним посвідченням Серії НОМЕР_6 від 09 січня 2008 року (арк.спр. 9-11, 16).

Рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 01 липня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» позовні вимоги позивачів задоволено повністю. Зокрема стягнуто із Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у сумі 200 000 гривень 00 копійок; на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування у сумі 20 000 гривень 00 копійок; на користь ОСОБА_3 страхове відшкодування у сумі 27 150 гривень 00 копійок (а.с. 64-70).

Проте, як встановлено в суді апеляційної інстанції, визначених рішенням суду сум страхового відшкодування позивачі не отримали у зв`язку із банкрутством СК «Ю.Ес.Ай».

Відповідно до Висновку експерта № СЕ-19/114-21/6605-IT від 30 квітня 2021 року (Том 1 матеріалів кримінального провадження № 0000769, а.с. 163-169) із технічної точки зору, при заданих вихідних даних, у обстановці дорожньо-транспортної пригоди, водій ОСОБА_7 був позбавлений технічної можливості уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_8 , яка вела велосипед, шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування свого автопоїзда у складі сідлового тягача марки «Renault Magnum 440», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , та напівпричепу марки «Lamberet LVFS- ЗЕ» реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , із заданого моменту виникнення небезпеки для руху. Із технічної точки зору, при наданих слідством на дослідження вихідних даних, причиною настання даної дорожньо-транспортної пригоди став той факт, що об`єктивна можливість виявити побачити пішохода - жінку із велосипедом на якому були стебла кукурудзи, для водія на його смузі руху настає в такий момент, з якого він вже був позбавлений технічної можливості уникнути наїзду шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування свого автопоїзда у складі сідлового тягача «Renault Magnum 440», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , та напівпричепу марки «Lamberet LVFS- ЗЕ» реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , що підтверджується Висновком експерта № СЕ-19/114-21/6605-IT від 30 квітня 2021 року.

Відповідно до Висновку експерта за результатами проведення інженерно-транспортної експертизи у кримінальному провадженні № 0000769 за № 7153/7154/7155 від 19 квітня 2021 року (Том 1 матеріалів кримінального провадження № 0000769, а.с. 114-116), досліджуваний велосипед не був обладнаний системою освітлення та світлоповертачами (відповідно до пунктів 6.2 та 6.6 (підпункту «а») Правил дорожнього руху України), то з технічної точки зору, неналежний стан системи освітлення досліджуваного велосипеда міг бути виявлений велосипедистом перед виїздом та в процесі експлуатації.

Системний аналіз й тлумачення зазначених норм права вказує, на те, що позивачам заподіяна моральна шкода, спричиненою смертю ОСОБА_8 внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки автомобіля «Renault Magnum 440», яким керував водій ОСОБА_7 і який перебував у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_5 .

Тому за шкоду, завдану працівником під час виконання ним трудах обов`язків несе відповідальність роботодавець.

Визначаючи розмір моральної шкоди, заподіяної позивачам, суд враховує характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких вони зазнали, характер немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), зокрема те, що позивачі втатили рідну людину - матір та дружину.

Враховується також стан здоров`я позивачів, тяжкість вимушених змін у їх життєвих та виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Також слід зазначити, щ з часу смерті потерпілої ОСОБА_8 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) по даний час, позивачі практично не отримали жодних відшкодувань ні з страхової компанії відповідача, ні від самого відповідача, ні від особи водія ( ОСОБА_7 ), який керував транспортним засобом в момент ДТП.

Тому виходячи із засад розумності виваженості та справедливості слід стягнути з ФОП ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по 50 000 гривень моральної шкоди.

Вимоги ОСОБА_9 про стягнення на його користь 200 000 гривень моральної шкоди, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення на їх користь по 150 000 гривень моральної шкоди є очевидно завищеними, належним чином не мотивовані, тому в такому розмірі моральна шкода не може бути стягнутою.

Також при визначенні сум моральної шкоди судом враховується поведінка самої потерпілої ОСОБА_8 , яка ІНФОРМАЦІЯ_1 порушила правила дорожнього руху України, в темну пору доби вела велосипед по дорозі із стеблами кукурудзи, при тому ні велосипед, ні сама потерпіла не були обладнані системою освітлення та світлоповертання.

Вказані обставини є підставою для зменшення розміру відшкодування моральної шкоди.

З урахуванням вищезазначеного апеляційна скарга представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - ОСОБА_4 підлягає до задоволення частково, рішення Бродівського районного суду Львівської області від 20 жовтня 2021 року скасуванню на підставі пп.1-3 ч.1 ст.376 ЦПК України з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову

Керуючись ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 381, 382, 384, 389 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Бродівського районного суду Львівської області від 20 жовтня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В решті вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 07 червня 2022 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.