Єдиний унікальний номер судової справи: 478/1106/21
Номер провадження 22-ц/812/266/22
Номер провадження 22-ц 812/268/22 Cуддя - доповідач апеляційного суду - Крамаренко Т.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2022 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючого - Крамаренко Т.В.,

суддів - Бондаренко Т.З., Яворської Ж.М.,

із секретарем судового засідання - Лівшенком О.С.,

без участі сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

на рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 11 листопада 2021 року, ухвалене під головуванням судді - Іщенко Х.В. в приміщенні того ж суду у справі за позовом органу опіки та піклування виконавчого комітету Володимирівської сільської ради Баштанського району Миколаївської області в інтересах малолітньої ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 за участю третьої особи - відділу у справах дітей, сім`ї та з питань соціального захисту Володимирівської сільської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини, -

в с т а н о в и л а:

У вересні 2021 року орган опіки та піклування виконавчого комітету Володимирівської сільської ради Баштанського району Миколаївської області звернувся в інтересах малолітньої - ОСОБА_3 до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Родина малозабезпечена, перебуває на обліку як сім`я, що опинилась в складних життєвих обставинах. Відповідачі не працюють, на обліку у службі зайнятості не перебувають, проживають за рахунок тимчасових заробітків, зловживають алкоголем. Свідомо не виконують своїх батьківських обов`язків, не здійснюють утримання дитини, не займаються фізичним та розумовим розвитком дитини.

Рішенням Володимирівської сільської ради № 78 від 19 липня 2021 року було затверджено висновок комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Володимирівської сільської ради «Про негайне відібрання малолітньої дитини та доцільність позбавлення батьківських прав».

19 липня 2021 року малолітню ОСОБА_3 було відібрано та передано до КЗ «Миколаївський центр соціально психологічної реабілітації дітей» Миколаївської обласної ради.

Позивач зазначає, що з моменту ухвалення вищезазначеного рішення, відповідачі не змінили свого ставлення до дитини, не цікавилися її долею, продовжують свідомо нехтувати своїми батьківськими обов`язками.

Посилаючись на викладене з метою захисту прав малолітньої дитини, позивач просив суд позбавити ОСОБА_1 , ОСОБА_2 батьківських прав відносно їх малолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнути аліменти від усіх видів доходу на користь дитини до її повноліття.

Рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 11 листопада 2021 року позов задоволено.Ухвалено позбавити ОСОБА_2 та ОСОБА_1 батьківських прав по відношенню до малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 аліменти на користь малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 15 вересня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття, шляхом перерахування на її особистий рахунок.

Рішення суду мотивовано тим, що після відібрання малолітньої доньки відповідачі не цікавились її долею, місцем знаходження, станом здоров`я, матеріально не забезпечували не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини тощо. Малолітня дівчинка позбавлена не тільки батьківської турботи та піклування, забезпечення фізичного та духовного розвитку зі сторони матері та батька, а й необхідного для нормального психологічного розвитку спілкування із рідними їй людьми. Вказані фактори суд розцінив як ухилення від виховання дитини саме у зв`язку з винною поведінкою матері та батька, оскільки вони свідомо нехтували своїми обов`язками, не вживали будь-яких дій з метою її належного утримання та виховання. На думку суду діями відповідачів свідомо тривалий час порушуються права їх дитини на утримання з боку батьків належного виховання, спілкування, уваги, турботи та матеріального забезпечення. Відсутні об`єктивні підстави, які б зумовили таку тривалу неналежну поведінку батьків відносно своєї дитини, а відтак інші заходи впливу на відповідачів окрім позбавлення їх батьківських прав будуть недостатніми, а позбавлення їх батьківських прав буде відповідати інтересам дитини.

Не погодившись з зазначеним рішенням суду, відповідачі звернулись до суду з окремими апеляційними скаргами, в яких посилаючись на неправильність, неповноту та недоведеність обставин, які мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просили його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позову.

Апеляційні скарги мотивовані тим, що суд при прийнятті оскаржуваного рішення не прийняв до уваги, що після відібрання дитини і до теперішнього часу відповідачі відвідували дитину за місцем її перебування цікавилися її долею. Зазначають про те, що суд безпідставно зробив висновок про тривале невиконання відповідачами обов`язків щодо виховання дитини, оскільки жодних доказів на підтвердження того що відносно відповідачів вживались будь-які заходи за невиконання батьківських обов`язків і такі заходи не дали жодних результатів і останні продовжують ухиляться від батьківських обов`язків не надано. Акти обстеження свідчать лише про певні матеріальні обмеження сім`ї, які притаманні практично усьому населенню України в цей час і не більше. Об`єктивних даних які б могли свідчити про те, що дитина голодує та має від цього проблеми із здоров`ям матеріали справи не містять. Позивачем жодним чином не доведено, що їхня сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною. Вказують на те, що судом не вмотивовано дії кожного окремо із відповідачів, які б свідчили про ухилення кожного з них, наслідком чого можливо було застосувати до них саме такий виключний захід як позбавлення батьківських прав.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

У судове засідання сторони не з`явились, про місце й час розгляду справи повідомлені належним чином, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність.

Заслухавши суддю - доповідача, осіб, які приймали участь у справі у попередньому судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).

Згідно зі ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам закону оскаржуване рішення не в повній мірі відповідає.

З матеріалів справи вбачається і таке встановлено судом, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого Новоодеським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області 20 липня 2017 року, Серія НОМЕР_1 (а.с.23).

ОСОБА_1 разом із донькою ОСОБА_3 зареєстрована за адресою - АДРЕСА_1 (а.с.47).

ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.48).

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у зареєстрованому шлюбі не перебувають та фактично проживають з малолітньою донькою за адресою: АДРЕСА_3 .

Згідно довідки-характеристики, наданою закладом дошкільної освіти ОСОБА_3 з вересня 2020 року є вихованкою Володимирівського ЗДО «Колосок» (а.с.30).

З акту обстеження умов проживання від 18 січня 2021 року вбачається, що в будинку АДРЕСА_3 для дитини не створено, а саме: дівчинка не забезпечена необхідними речами: книгами, олівцями, іграшками та для повноцінного розвитку дитини не вистачає спілкування з батьками. Батько пообіцяв вирішити питання з дитячим садочком і залучити дитину до його відвідування. Крім того зазначено, що помешкання темне, не затишне, потребує косметичного ремонту, але тепло, білизна брудна, ліжко не застелене, речі розкидані, дитини не відвідує дитячий садочок. (а.с.24).

За результатами складення акту обстеження того ж дня відповідачам було вручено лист-попередження про роз`яснення ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов утримання, навчання та виховання дитини (а.с.25).

Пізніше умови проживання у будинку АДРЕСА_3 згідно акту від 27 січня 2021 року також не відповідали інтересам дитини. Санітарно-гігієнічний стан кімнат потребує покращення. У кімнатах потребується косметичний ремонт, або генеральне прибирання. Вологість та антисанітарія. Приміщення не провітрюються, ліжка не прибрані після ночівлі. Білизна постільна брудна. Батько дитини скаржився на часті зловживання матір`ю дитини спиртним, що впливає на емоційний стан доньки (а.с.28).

Рішенням виконавчого комітету Володимирівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області від 31 березня 2021 року №47 сім`ю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було взято під соціальний супровід сім`ї, яка опинилась в складних життєвих обставинах (а.с.17).

Згідно акту обстеження умов проживання від 08 квітня 2021 року умови для дитини не створені, дівчинка не має особистого простору для власних потреб. Крім того зазначено, що під час вживання алкогольних напоїв батьки заснули, а дитина залишилася з ними одна у будинку, яку випадково побачила родичка та відвела до брата відповідача, де дитина перебувала наступний цілий день у дядька і тільки ввечері батько забрав дитини додому (а.с.29).

На підставі звернення ОСОБА_2 в телефонному режимі у відділ у справах дітей, 06 червня 2021 року було складено акт обстеження умов проживання родини в якому вказано, що умови для розвитку дитини та виховання не створені. Дитина виховується вулицею. Внаслідок бездоглядності, дитина блукає по сусідах і просить їжу. Батьки вживають (мати) алкогольні напої, не виконують своїх батьківських обов`язків, щодо малолітньої доньки. Мати не проявляє турботу до дитини, залишає саму вдома, що несе загрозу життя та здоров`ю дитини. (а.с.32).

14 червня 2021 року виконавчий комітет Володимирівської сільської ради Баштанського району Миколаївської області розглянув питання щодо неналежного виконання батьками ОСОБА_3 своїх батьківських обов`язків та прийняв рішення про попередження відповідачів про відповідальність за виховання малолітньої дитини та про можливе відібрання дитини в разі неналежного виконання ними батьківських обов`язків, надано місячний термін для налагодження побуту, створення для дитини належних умов проживання та виховання про, що свідчить рішення №65 (а.с.39).

Під час проведення наступної перевірки умов проживання 19 липня 2021 року було встановлено, що у будинку не прибрано, відсутня їжа, брудна білизна. Мати часто у нетверезому стані. Дитина голодна, брудна, цілий день сидить вдома одна і чекає батька з роботи голодна. До дитячого садочка не ходить через брак коштів у батьків, педікулез. Внаслідок бездоглядності батьків дитина часто хворіє, сусіди бачать її вдягнутою не по сезону (а.с.33).

Згідно наданої характеристики вихованки Володимирівського закладу дошкільної освіти «Колосок», ОСОБА_3 відвідує групу «Казкарики» з вересня 2020 року. Зовнішній вигляд дитини не відповідає належним нормам, виглядає занедбаною, одяг часто буває брудним за недоглядом батьків, замалий та не відповідає розміру за віком дитини. Мати не має постійної роботи, батько працює до двох місяців у ФГ «Меліхов», тому дитини досить часто не відвідувала заклад, через відсутність коштів на оплату за харчування. Зі слів ОСОБА_3 , вдома їй не приділяють належної уваги, не цікавляться її потребами. На неодноразові спроби вплинути на покращення умов виховання та догляду за дитиною, батьки не реагують, до порад та рекомендацій не дослуховуються (а.с.30).

Відповідно до довідки директора Володимирівського закладу дошкільної освіти «Колосок» вбачається, що ОСОБА_3 з січня 2021 року заклад дошкільної освіти не відвідувала, за виключенням: березень 2021 року - 3 дні, квітень 2021 року - 17 днів, червень 2021 року - 8 днів (а.с.67).

На підставі усіх проведених перевірок та поведінки відповідачів в цілому органами місцевого самоврядування було розглянуте питання про негайне відібрання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв`язку з виникненням безпосередньої загрози для життя та здоров`я малолітньої дитини, про що 19 липня 2021 року було прийняте рішення виконавчого комітету Володимирівської сільської ради № 78 «Про негайне відібрання дитини від матері та доцільність позбавлення батьківських прав» (а.с.18).

19 липня 2021 року малолітню ОСОБА_3 було влаштовано до КУ «Центр надання соціальних послуг Володимирської сільської ради» в якій перебувала до 23 липня 2021 року та отримала необхідну медичну та моральну допомогу (а.с 68).

На час звернення до суду малолітня ОСОБА_3 знаходиться в комунальному закладі «Миколаївський центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Миколаївської обласної ради (а.с.45).

Орган опіки та піклування Володимирівської сільської ради Баштанського району Миколаївської області згідно висновку від 19 липня 2011 року вважає доцільним позбавити ОСОБА_2 та ОСОБА_1 батьківських прав, оскільки останні свідомо не виконують передбачені законодавством батьківських обов`язків щодо виховання та забезпечення здорового, розумового та фізичного розвитку дитини (а.с.15-16).

Вказаний висновок затверджено рішенням виконавчого комітету Володимирівської сільської ради №79 від 19 липня 2021 року (а.с.14).

Згідно наданих характеристик від 11 жовтня 2021 року виконкомом Володимирівської сільської ради, ОСОБА_1 за час проживання на території сільської ради замічена у вживанні алкогольних напоїв, постійно ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо доньки ОСОБА_3 . ОСОБА_2 проживає на території сільської ради з березня 2019 року з співмешканкою, від мешканців села надходили телефонні дзвінки та усні заяви щодо неналежної його поведінки (а.с.49-50).

Проаналізувавши встановлені зазначені обставини у справі, суд дійшов висновку, що неналежне виконання відповідачами батьківських обов`язків відносно своєї дитини є достатніми підставами позбавлення їх батьківських прав та буде відповідати інтересам дитини.

Переглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Виходячи з тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав виключно за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява N 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (§ 57, § 58).

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

У справі «Мамчур проти України» (заява N 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§ 100).

Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Як роз`яснено у пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 29 квітня 2020 року у справі № 522/10703/18, від 13 квітня 2020 року у справі № 760/468/18, від 11 березня 2020 року у справі № 638/16622/17, від 02 жовтня 2019 року у справі № 461/7387/16-ц, від 08 травня 2019 року, у справі № 409/1865/17-ц. Судова практика щодо застосування положень статті 164 СК України є сталою.

З урахуванням зазначеного апеляційний суд вважає, що висновок суду першої інстанції про наявність підстав для позбавлення батьківських прав та застосування такого виняткового заходу, як позбавлення батьківських прав відповідачів є передчасним, оскільки необхідність застосування саме такого виняткового заходу за обставинами цієї справи не доведено; належних та допустимих доказів свідомого нехтування відповідачами своїми батьківськими обов`язками, яке б було законною підставою саме для позбавлення їх батьківських прав відносно малолітньої дитини, позивачем не надано.

З метою захисту якнайкращих інтересів дітей апеляційний суд визнає за доцільне збереження її зв`язків із батьками, які заперечують проти позбавлення батьківських прав, що забезпечить її розвиток у безпечному та стійкому середовищі, оскільки матеріали справи не свідчать, що сім`я, в якій виховується дитина є особливо непридатною чи явно неблагополучною.

Належних та допустимих доказів того, що відповідачі є хронічними алкоголіками чи наркомани, матеріали справи не містять.

Так, згідно наданої довідки ОСОБА_1 08 жовтня 2021 року пройшла медикаментозне кодування від алкоголю строком на два роки. Вживання алкоголю та алкогольвмістивих препаратів категорично заборонено до 08 жовтня 2023 року (а.с.46).

Відповідно до наданих виконкомом Володимирської сільської ради довідок-характеристик від 10 листопада 2021 року ОСОБА_1 за останній місяць не замічена у вживанні горілчаних напоїв, ОСОБА_2 звільнений з роботи у ФГ «Меліхов», скарг та заяв не надходило (а.с.65-66).

Згідно акту обстеження умов проживання відповідачів у будинку АДРЕСА_3 були виявлені зміни умов проживання, а саме подвір`я частково прибрано, присадибна ділянка впорядкована. Санітарно-гігієнічній стан кімнат змінився, стало чисто, підтримується порядок у особистих речах, тепло, але потребують косметичного ремонту. Відведена окрема кімната для дівчинки, є шафа з особистими речами, підготовлено ліжко. Не створені умови для особистої гігієни - туалет, вода не підведені, ванна не підключена, оскільки бракує коштів. Батьки бажають повернути доньку у родину (а.с.64).

Не містять матеріли справи належних доказів і того, що у зв`язку з невиконанням своїх батьківських обов`язків дівчинка хворіє та потребує лікування.

До того ж, згідно наданої інформації з КЗ «Миколаївський центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Миколаївської обласної радивід 23 лютого 2022 року, ОСОБА_3 перебуває в закладі з 23 липня 2021 року, з 01 вересня 2021 року зарахована і навчається в першому класі Миколаївської загальноосвітньої школи №56, засвоює шкільну програму. За час перебування дівчинки у закладі батьки дитини неодноразово (06.08.2021р., 20.08.2021р., 10.11.2021р., 18.11.2021р., 20.01.2022р., 10.02.2022р., 14.02.2022р.) навідувалися до доньки, спілкуються з нею по телефону, цікавляться її життям, що свідчить про те, що відповідачі не бажають втрачати зв`язок з дитиною та намагаються повернути її в сім`ю.

Зазначені обставини свідчать про те, що відповідачі прикладають зусилля для вирішення проблем матеріального забезпечення і покращення ситуації в сім`ї, що також свідчить про відсутність правових підстав для застосування такого виняткового заходу, як позбавлення батьківських прав відповідачів, а відтак родинний зв`язок між батьками і донькою можливо відновити.

Висновок органу опіки та піклування від 19 липня 2021 року № 75, згідно якого було визнано за доцільне позбавити відповідачів батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 має рекомендаційний характер та не є обов`язковим для суду (частини 5, 6 статті 19 СК України).

Оцінивши даний висновок відповідно до ст.89 ЦПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, колегія дійшла висновку про його відхилення з урахуванням сукупної оцінки даного доказу та інших доказів у справі, що не суперечить частині шостій статті 19 СК України.

Разом з тим апеляційний суд вважає за необхідне попередити відповідачів про необхідність змінити ставлення до виховання та утримання доньки.

Необхідність такого заходу на думку апеляційного суду пов`язана з тим, що відповідачі неодноразово залишали дитину одну вдома без нагляду, що свідчить про те, що відповідачі недостатньо сумлінно відносяться до виконання ними батьківських обов`язків.

У разі небажання відповідачів змінити своє ставлення до виконання батьківських обов`язків, позивач не позбавлений права повторно звернутися до суду із аналогічним позовом.

З урахуванням того, що апеляційний суд дійшов висновку про відсутність виключних підстав для позбавлення відповідачів батьківських прав відносно їх малолітньої доньки ОСОБА_3 , а відтак і вимоги про стягнення аліментів також не підлягають задоволенню.

За таких обставин, рішення суду на підставі п 1 ч.1 ст. 376 ЦПУ України підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового судового рішення про відмову у задоволені позову з обов`язковим попередженням ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про необхідність змінити ставлення до виховання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та покласти на орган опіки та піклування виконавчого комітету Володимирівської сільської ради Баштанського району Миколаївської області контроль за виконанням відповідачами своїх батьківських обов`язків, відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 -задовольнити.

Рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 11 листопада 2021 року скасувати та ухвалити у справі нове судове рішення.

У задоволенні позову органу опіки та піклування виконавчого комітету Володимирівської сільської ради Баштанського району Миколаївської області, в інтересах малолітньої ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 за участю третьої особи - відділу у справах дітей, сім`ї та з питань соціального захисту Володимирівської сільської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини - відмовити.

Попередити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 про необхідність змінити ставлення до виховання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Покласти на орган опіки та піклування виконавчого комітету Володимирівської сільської ради Баштанського району Миколаївської областіконтроль за виконанням ОСОБА_2 та ОСОБА_1 своїх батьківських обов`язків, відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту у порядку та випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Т.В. Крамаренко

Судді: Т.З. Бондаренко

Ж.М. Яворська

Повний текст постанови складено 08 червня 2022 року.