Справа № 301/3187/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"31" січня 2022 р. м. Іршава
Іршавський районний суд Закарпатської області в особі головуючої Пітерських М.О., при секретарі Халак Л.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Іршава в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Дія-Актив», треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Кохан Павло Іванович та приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Київської області Бригіда Володимир Олександрович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,
На думку позивача вказаний виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню з наступних підстав.
Приватним нотаріусом Бригідою В.О. при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису було порушено вимоги ст. ст. 87, 88, 89 ЗУ «Про нотаріат», п.п. 3.1., 3.4. та інших норм Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України - умов безспірності заборгованості та передчасність її стягнення. Нотаріус був зобов`язаний відмовити у вчиненні виконавчого напису, оскільки: кредитні договори станом на дату вчинення виконавчого напису не входили до переліку безспірних вимог; відповідачем не могло бути надано доказів згоди або навіть факту повідомлення позивача про існування заборгованості; нотаріусу не було подано оригінал кредитного договору, оскільки позивач його не підписував, відсутній підписаний сторонами оригінал, подані нотаріусу документи не відповідали законодавству України; відповідач не міг надати виписку з банківського рахунку позивача, а довідка складена кредитором не може вважатись випискою з рахунку позивача. За відсутності оригіналу кредитного договору, підписаного сторонами, та вищезгаданої виписки з банківського рахунку позивача із зазначенням номера рахунку та інших передбачених законом реквізитів, нотаріус був позбавлений можливості встановити безспірність вимог, у тому числі суму основної заборгованості позивача та похідні суми.
Законом передбачена нікчемність кредитних договорів, укладених без додержання письмової форми. Відповідачем не могло бути надано нотаріусу оригіналу кредитного договору в електронній формі з визначеними істотними умовами кредитування, дослідження якого надало б нотаріусу та суду змогу ідентифікувати підписувачів документів та підтвердити цілісність і незмінність їх даних (змісту) в частині істотних умов договору. Надана відповідачем нотаріусу паперова копія електронного документа без електронних цифрових підписів обох сторін у дату їх підписання не є оригіналом кредитного договору і не є належним, допустимим, достовірним та достатнім доказом безспірності заборгованості, тому що нотаріус не міг перевірити достовірність та незмінність змісту, що має наслідком відхилення копії цього електронного доказу. Вчинення виконавчого напису не на оригіналі кредитного договору, а на його копії не відповідає ст. 87 ЗУ «Про нотаріат», п.5.1 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та нормам законодавства про електронні правочини. Враховуючи зазначене та відсутність у позивача електронного цифрового підпису, кредитний договір у даному випадку не був підписний, у зв`язку з чим нотаріус не міг достовірно встановити умови, на яких він був укладений. Позивач не визнає нарахованих комісій, процентів та неустойки, оскільки не погоджував їх розміру, власного екземпляру договору у момент його укладення не отримував. Договір є таким, що не прирівнюється до договорів, укладених в письмовій формі та в силу приписів ст.1055 ЦК України кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним в силу закону і не створює правових наслідків.
Законодавство чітко встановлює перелік документів, на підставі яких здійснюється переказ і видача коштів з рахунків, за відсутності таких доказів у відповідача вищевикладене означає недоведеність позовних вимог, що унеможливлює і стягнення будь-яких коштів. До введення у дію 19.01.2020 року ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту прав споживачів фінансових послуг» від 20.09.2019 р. №122-ІХ законодавство взагалі не передбачало механізму укладення споживчого кредитного договору у вигляді електронного документа, а тому будь-які вимоги за такими договорами не є безспірними. Позивач заперечує проти нарахованих стягувачем сум, насамперед процентів, які не були погоджені у письмовій формі і взагалі не були доведені до відома стягувача. Після настання строку виконання зобов`язань у повному обсязі позикодавець не мав права продовжувати нараховувати проценти, а мав право лише на стягнення сум, передбачених ст.625 ЦК України. Натомість в оскаржуваному виконавчому написі строк, за який проводиться стягнення заборгованості, визначений поза межами строку кредитування. Відповідачу для стягнення заборгованості з позивача, у разі її наявності, слід було звернутись до суду з цивільним позовом про стягнення заборгованості з правовим обгрунтуванням своїх вимог, надавши докази дійсного укладення кредитного договору на конкретних умовах та їх погодження сторонами (у тому числі погодженого сторонами розміру процентів, неустойки, які відповідно до ст. 547, 1048, 1055 ЦК України могли бути визначені виключно у письмовій формі, тоді як позивач ніяких письмових договорів з відповідачем не укладав і електронного цифрового підпису не має). Натомість дії відповідача щодо обраного механізму стягнення грошового зобов`язання свідчать про приховування від позивача дійсних обставин договору та нарахованих на його основі відсотків та штрафних санкцій (враховуючи, що позивач не має ні оригіналу, ні копії кредитного договору). Позивач не визнає заявленої заборгованості і був позбавлений будь-якої можливості заявити такі заперечення раніше. Відтак виконавчий напис підлягає скасуванню і через спірність заборгованості, і через порушення вимог законодавства щодо підстав та порядку його вчинення.
Ухвалою Іршавського районного суду від 10.11.2021 року відкрито провадження у справі та справу призначено на підготовче судове засідання на 07.12.2021 року за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою Іршавського районного суду від 07.12.2021 року підготовче провадження по справі закрито, призначено справу до судового розгляду.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, подав заяву, згідно якої позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, справу просив розглянути без його участі, не заперечував проти винесення заочного рішення (а.с. 45, 51-58, 92).
Представник відповідача ТОВ «Юридична компанія «Дія-Актив» в судове засідання не з`явився, про розгляд справи був належним чином повідомлений, причини неявки до суду не повідомив, відзиву на позов чи заяви про розгляд справи без його участі не подав.
Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. в судове засідання не з`явився, про розгляд справи був належним чином повідомлений, подав заяву про розгляд справи в його відсутність (а.с. 96, 108).
Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Кохан П.І. в судове засідання не з`явився, про розгляд справи був належним чином повідомлений, причини неявки до суду не повідомив, пояснень з приводу позову не подав (а.с.110).
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторона посилалася як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позов задовольнити, виходячи з наступного.
Відповідно до пункту 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії, як вчинення виконавчого напису.
Виконавчий напис - це розпорядження нотаріального органу про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачу чи повернення майна кредитору, вчинене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії лежить факт безспірності певної заборгованості.
Частиною 1 статті 88 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Аналогічні положення містяться в пункті 3.1. Глави 16 «Вчинення виконавчих написів» Розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року (далі за текстом - Порядок).
Отже, виконавчий напис вчиняється нотаріусом за наявності двох умов: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем і якщо з моменту виникнення права на позасудове вирішення спору не минув строк, передбачений законом.
Частиною 1 статті 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.
Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ч.2 ст.87 Закону України «Про нотаріат»).
Згідно з пунктами 1.1., 1.2., 3.2., 3.5. Глави 16 «Вчинення виконавчих написів» Розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 №1172.
Також згідно з п.п. 1.1., 4 даних Спеціальних умов визначено, що ці Спеціальні умови для короткострокового кредиту Договору кредитної лінії були створені на основі заяви позичальника, яка була подана через особистий кабінет на порталі та відповідно до оцінки кредитоспроможності (платоспроможності) позичальника на власний розсуд кредитодавця, та укладаються дистанційно та мають юридичну силу без будь-якого підпису на папері.
Згідно з відомостями Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з відкритим доступом за результатом пошуку за кодом ЄДРПОУ ТОВ «Укрпозика» 43024915 станом на день звернення позивачем з позовом до суду та розгляду справи дана юридична особа має найменування Товариство з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Дія-Актив», тобто відповідач по даній справі.
Згідно виконавчого напису стягнення заборгованості за кредитним договором проводиться за період з 04.01.2020 року по 06.08.2021 року.
Як на підставу вчинення виконавчого напису приватний нотаріус Бригіда В.О. послався на ст.87-91 ЗУ «Про нотаріат», п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року №1172, ч.1 ст.640 ЦК України, ч.6 ст.11 та ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію».
Пунктом 2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються,
а) оригінал кредитного договору;
б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.
Згідно з пунктом 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 року «Про судове рішення в адміністративній справі» визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта.
З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» від 29.06.1999 року №1172 в редакції від 29.11.2001 року.
Тобто зазначеною Постановою КМУ в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, не віднесено кредитні договори.
Пунктом 1 зазначеного Переліку в редакції від 29.11.2001 року передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються:
а) оригінал нотаріально посвідченої угоди;
б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.
Як установлено судом між сторонами не було укладено нотаріально посвідченого кредитного договору, тому підстав для вчинення виконавчого напису нотаріусом не було.
Приватний нотаріус Бригіда В.О. як на підставу вчинення оскаржуваного виконавчого напису послався на ч.6 ст.11 та ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію». В частині 2 статті 1 даного Закону (як в чинній редакції від 01.01.2022 року, так і в редакції від 19.04.2020 року, що була чинною на час вчинення оскаржуваного виконавчого напису) чітко визначено, що дія цього Закону не поширюється на правочини, якщо правочин підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації відповідно до законодавства.
Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Відповідач не подав на виконання ухвали Іршавського районного суду від 10.11.2021 року в частині витребування доказів жодних документів.
Від приватного виконавця Кохана П.І. витребувані документи надійшли до суду 08.12.2021 року, а від приватного нотаріуса Бригіди В.О. - 24.12.2021 року, проте нотаріально посвідченого кредитного договору між позивачем та відповідачем, на підставі якого міг бути вчинений виконавчий напис нотаріуса, суду надано не було.
Згідно з ст. 84 ч.10 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами.
Відповідно до ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідач відзиву на позов та доказів на спростування позовних вимог і підтвердження наявності підстав для вчинення нотаріусом виконавчого напису не надав.
Враховуючи наведене суд вважає, що оскаржуваний виконавчий напис вчинено приватним нотаріусом без дотримання вимог чинного законодавства щодо процедури його вчинення, тому позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення.
Суд також вважає відповідно до ч.1 та п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України стягнути з відповідача в користь позивача 908 грн. судових витрат, що складаються з судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду (а.с.2).
Позивач ОСОБА_1 просив згідно поданої ним заяви від 02.12.2021 року (а.с.79) стягнути з відповідача на свою користь 2000 грн. витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката.
Згідно з ч.2 та ч.3 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Проте позивачем на підтвердження понесених витрат не було надано ні договору про правничу допомогу з адвокатом, ні детального опису проведених адвокатом робіт чи наданих послуг.
Позивачем надано суду копію квитанції від 30.10.2021 року про перерахунок ним через термінал АТ «Ощадбанк» на картковий рахунок 2000 грн. (а.с.80). Однак, з вказаної квитанції не вбачається ні отримувача коштів, ні призначення даного платежу.
З огляду на викладене суд вважає, що позивачем не доведено понесення ним витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката в сумі 2000 грн., тому такі не підлягають стягненню з відповідача.
Керуючись ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. 50, 87-89 ЗУ «Про нотаріат», ст. 12, 13, 141, 263-265, 280 ЦПК України,
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне судове рішення складено 31 січня 2022 року.
Головуюча : М. О. Пітерських