Справа № 147/1283/21
Провадження № 2/147/96/22
02 лютого 2022 року смт.Тростянець
Тростянецький районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Натальчук О.А.,
із секретарем Свистун А.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Тростянецького районного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей, -
У грудні 2021 р. ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей.
В обґрунтування своїх позовних вимог вказує, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 01.06.2008 р. За час спільного проживання у них народилося двоє дітей: ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дочка ОСОБА_3 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_4 . Діти проживають разом з позивачкою та перебувають на її утриманні. Відповідач не виконує свій батьківський обов`язок щодо утримання сина та дочки, не надає будь-якої матеріальної допомоги. ОСОБА_1 важко одній утримувати дітей, оскільки вони потребують постійного догляду та витрачання коштів. Зазначила, що ОСОБА_2 має постійний дохід, аліменти нікому іншому не сплачує, стягнень по виконавчих документах з відповідача не проводиться, інших неповнолітніх дітей немає, батьки на його утриманні не перебувають. Тому вважає, що буде правильним, якщо ОСОБА_2 буде сплачувати аліменти в розмірі 2000 грн. на кожну дитину щомісячно і до їх повноліття. Також просила стягнути з відповідача 900 грн. за надання правової допомоги.
Ухвалою суду від 21.12.2021 р. позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.
Позивач у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій просила суд розглянути справу без її участі та задовольнити позов. Проти ухвалення заочного рішення не заперечила.
Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність позивача відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України, враховуючи, що остання скористалася своїми процесуальними правами.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань не заявляв.
З врахуванням вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Згідно ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі не подання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Частиною 8 ст. 279 ЦПК України визначено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.
Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 01.06.2008 р. у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Тростянецькому району Тростянецького міськрайонного управління юстиції у Вінницькій області зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис за №21. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу - ОСОБА_1 (а.с.10).
ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_3 , батьками якої є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 07.10.2009 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Тростянецького районного управління юстиції Вінницької області (а.с.5).
ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_4 , батьками якого є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 16.10.2013 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по Тростянецькому району Тростянецького міськрайонного управління юстиції у Вінницькій області (а.с.7).
З довідок Тростянецької селищної ради від 04.08.2021 р. вбачається, що позивач ОСОБА_1 зареєстрована разом з ОСОБА_3 , 2009 р.н. та ОСОБА_4 , 2013 р.н. за однією адресою: АДРЕСА_1 (а.с.4, 6, 8).
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до положень ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Між позивачем та відповідачем виник спір з приводу утримання неповнолітнього сина та дочки. Тобто, на даний час сторони не дійшли згоди із питання утримання дітей, наполягаючи на його вирішенні в судовому порядку.
Частиною 1 статті 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.
Відповідно до ч. 1ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.
Згідно частини другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Частиною 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Згідно із ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Статтею 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
У п. 17 Постанови № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.
Згідно вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
З урахуванням викладеного, суд приймає до уваги надані позивачем докази, які підтверджують, що діти проживають разом з нею та ОСОБА_1 займається їх вихованням та утриманням.
Таким чином, право позивача на отримання аліментів на утримання спільних з відповідачем дітей підлягає захисту шляхом стягнення з відповідача коштів на утримання сина та дочки (аліментів).
ОСОБА_1 просить стягувати з відповідача, аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. щомісячно на кожну дитину.
Відповідач в судове засідання не з`явився, не скористався наданим йому правом на висловлення своєї позиції по справі та не надав до суду документи про стан його здоров`я, його доходи, наявність у ОСОБА_2 інших дітей чи осіб, які перебувають на його утриманні.
Відповідно до положень ст. ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.
Разом з тим, суд враховує те, що відповідач зобов`язаний нарівні з позивачем утримувати дітей до досягнення ними повноліття та створювати необхідні умови для їх розвитку та життя.
Суд зазначає, що позивачем на підтвердження обставин, викладених в позовній заяві, не дані докази, які підтверджують можливість відповідача ОСОБА_2 сплачувати аліменти на утримання сина та дочки у визначеному нею розмірі, тобто у розмірі 2000 грн. на кожну дитину.
Позивач стверджує, що відповідач має постійний, однак на підтвердження даних фактів не надає жодних доказів.
Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет на 2022 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні.
Таким чином, мінімальний гарантований розмір аліментів починаючи з 01 січня 2022 року становить для дітей віком від 6 до 18 років - 1309 гривень.
З урахуванням Закону України «Про державний бюджет на 2022 рік», суд вважає, що вказана позивачем сума, яка підлягає стягненню з відповідача на утримання їх сина та дочки, є завищеною, що є невірним з точки зору пропорційності, розумності та прямо випливає із аналізу зазначених вище норм.
Отже, позивач не обґрунтувала розмір аліментів, який просить стягувати з відповідача, а беручи до уваги прожитковий мінімум для дитини разом із спільним обов`язком кожного з батьків утримувати дітей, врахувавши при цьому принцип рівності, суд вважає, що необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку спільного сина та дочки буде розмір аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень на кожну дитину щомісячно, що узгоджується з вимогами ч. 2 ст. 182 СК України з урахуванням змінності прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
За наведених вище обставин, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.
Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Згідно ч. 1 ст.79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.
Позивач звернулась до суду з позовною заявою 10.12.2021 року, а тому аліменти підлягають стягненню саме з цієї дати.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення суду слід допустити до негайного виконання в межах суми аліментних платежів за один місяць.
Також, позивач просила стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати, зокрема витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 900 грн.
За ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до п.2 ч.2 ст.137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Згідно з ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Позивачем до суду подано договір про надання правової допомоги від 10.12.2021 р., квитанцію №49 від 10.12.2021 р. та акт виконаних робіт, згідно яких встановлено, що адвокат Шуляк В.М. отримала від ОСОБА_1 гонорар у розмірі 900 грн.
Згідно ч.8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Отже, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 900 грн.
Окрім того, враховуючи те, що позивач була звільнення від сплати судового збору при поданні позову до суду, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь Держави судовий збір у розмірі 908,00 грн.
Керуючись ст. 2,4, 76, 81, 141, 259, 264, 268, 272, 280, 289 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей - задовольнити частково.
Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 на утримання дітей: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з 10.12.2021 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 900 (дев`ятсот) грн.
В задоволенні решти позову - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Держави судовий збір в розмірі 908 ( дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.
Рішення суду в частині стягнення суми аліментного платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Роз`яснити сторонам у справі, що згідно з вимогами ч. 1 ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Тобто суб`єктом подання заяви про перегляд заочного рішення є виключно відповідач, а не інші особи, які беруть участь у справі. Повторне заочне рішення сторони можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивачем апеляційна скарга на рішення суду подається до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП - НОМЕР_3 , місце проживання якої зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання якого зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_4 .

Повний текст рішення виготовлено 02.02.2022 року.

Суддя О.А. Натальчук