Справа № 584/720/21
Провадження № 2/591/438/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2022 року м. Суми

Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого - судді Шелєхової Г.В.

за участю секретаря судового засідання - Товстухи Д.О.

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - Дяченко Н.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу №584/720/21 за позовом ОСОБА_1 до Сумської обласної ради, третя особа - ОСОБА_4 про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач свої вимоги мотивує тим, що з 15.12.2020 року по 26.05.2021 року обіймав посаду голови постійної комісії обласної ради з питань бюджету, соціально-економічного розвитку, інвестиційної політики, міжнародного та міжрегіонального співробітництва. ІНФОРМАЦІЯ_1 під час пленарного засідання 6 сесії СОР 8 скликання розглядалося питання «Про голову постійної комісії обласної ради з питань бюджету, соціально-економічного розвитку, інвестиційної політики, міжнародного та міжрегіонального співробітництва». Голова Сумської обласної ради ОСОБА_4 відповідаючи на запитання щодо претензій до його роботи і чому є зміна голови комісії сказав наступне: «…узнать КПД іспользованія робочого времені - создавалися спеціальниє…, дєлали фотографію робочого времені. Так вот, я сдєлал фотографію рабочего времені ОСОБА_1 з сімнадцятого по двадцять перше. За п`ять днєй він на роботі був два с половіной дня. Чоловік нічем не занімається. Пісьма єму поступають от голови обласної ради, а у нас проблєм і по бюджету і по Ромнам. І єслі я сіжу в цьому креслі, пока я буду сидіти - прогульщікі не будуть тут робити. Ми должни отрабативать гроші налагоплатєльщіков і робить на громади. А не ходить: узять машину і звозить, ізвініте, звозить свою «попу» по області».. Внаслідок чого вказана іноформація стала відомою всім присутнім депутат, журналістам, транслювалась на телебаченні та у мережу інтернет. Вказує на те, що вказана інформація є недостовірною та не відповідає дійсності.

Тому просить визнати недостовірною та такою, що порушує права ОСОБА_1 на повагу до його гідності, честі та недоторканість ділової репутації, наступну іінформацію, розповсюджену головою Сумської обласної ради ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 на пленарному засіданні 6 сесії Сумської обласної ради 8 скликання : «…узнать КПД іспользованія робочого времені - создавалися спеціальниє…, дєлали фотографію робочого времені. Так вот, я сдєлал фотографію рабочего времені ОСОБА_1 з сімнадцятого по двадцять перше. За п`ять днєй він на роботі був два с половіной дня. Чоловік нічем не занімається. Пісьма єму поступають от голови обласної ради, а у нас проблєм і по бюджету і по Ромнам. І єслі я сіжу в цьому креслі, пока я буду сидіти - прогульщікі не будуть тут робити. Ми должни отрабативать гроші налагоплатєльщіков і робить на громади. А не ходить: узять машину і звозить, ізвініте, звозить свою «попу» по області».

Зобов`язати Сумську обласну раду спростувати поширену відносно ОСОБА_1 недостовірну інформацію у такий же спосіб, у який вона була поширена, шляхом озвучення на найближчому пленарному засіданні сесії Сумської обласної ради, яке відбудеться після набрання рішенням в даній справі законної сили, наступного тексту спростування: « ОСОБА_1 належним чином виконував покладені на нього обов`язки голови постійної комісії обласної ради з питань бюджету, соціально-економічного розвитку, інвестиційної політики, міжнародного та міжрегіонального співробітництв, працював на своїй посаді без прогулів.» Стягнути з Сумської обласної ради на його користь моральну шкоду в розмірі 1,00 грн.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали.

Представник відповідача проти позову заперечив.

Відповідач подав письмовий відзив, в якому зазначив, що у вищевказаному висловлюванні відсутнє твердження, а викладені оціночні судження третьої особи. Оцінити правдивість чи неправдивість такого висновку неможливо. Зазначені висловлювання не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів, з використанням сатири та метафори, які не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Крім цього, межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати. Щодо моральної шкоди, вважає, що позивачем не наданого одного доказу на підтвердження завдання йому моральної шкоди діями відповідача. Тому в задоволенні позову просить відмовити.

Третя особа подала письмові пояснення, в яких в задоволенні позову просить відмовити. Вказує на те, що в його висловлюванні відсутнє твердження, а викладені оціночні судження. Зазначає, що позивач є публічною особою, а межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Моральну шкоду вважає не доведеною.

Ухвалою Путивльського районного суду Сумської області передано справу до Зарічного районного суду м. Суми за підсудністю. 19 липня 2021 року справа надійшла до Зарічного районного суду м. Суми.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 20 липня 2021 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 20 вересня 2021 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання на 19 жовтня 2021 року.

Протокольною ухвалою головуючого від 19 жовтня 2021 року відкладено підготовче судове засідання на 11 листопада 2021 року за клопотанням відповідача.

Протокольною ухвалою головуючого від 11 листопада 2021 року відкладено підготовче судове засідання у зв`язку із залученням третьої особи до 20 грудня 2021 року.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 20 грудня 2021 року призначено судове засідання на 27 січня 2022 року.

Суд, заслухавши пояснення сторін, свідка, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

ІНФОРМАЦІЯ_1 під час пленарного засідання 6 сесії СОР 8 скликання розглядалося питання «Про голову постійної комісії обласної ради з питань бюджету, соціально-економічного розвитку, інвестиційної політики, міжнародного та міжрегіонального співробітництва» ( а. с. 13).

Як вбачається з копії трудової книжки, ОСОБА_1 з 15.12.2020 року по 26.05.2021 року обіймав посаду голови постійної комісії обласної ради з питань бюджету, соціально-економічного розвитку, інвестиційної політики, міжнародного та міжрегіонального співробітництва (а.с.12).

Голова Сумської обласної ради ОСОБА_4 , відповідаючи на запитання щодо претензій до роботи голови вказаної комісії, сказав наступне: «…узнать КПД іспользованія робочого времені - создавалися спеціальниє…, дєлали фотографію робочого времені. Так вот, я сдєлал фотографію рабочего времені ОСОБА_1 з сімнадцятого по двадцять перше. За п`ять днєй він на роботі був два с половіной дня. Чоловік нічем не занімається. Пісьма єму поступають от голови обласної ради, а у нас проблєм і по бюджету і по Ромнам. І єслі я сіжу в цьому креслі, пока я буду сидіти - прогульщікі не будуть тут робити. Ми должни отрабативать гроші налагоплатєльщіков і робить на громади. А не ходить: узять машину і звозить, ізвініте, звозить свою «попу» по області». Вказана обставина підтверджується текстом аудіозапису пленарного засідання, дослідженого судом, не заперечують сторони у справі.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснила, що на пленарному засіданні на повістку було винесено питання про голову постійної комісії обласної ради з питань бюджету, соціально-економічного розвитку, інвестиційної політики, міжнародного та міжрегіонального співробітництва. На її запитання про зауваження ОСОБА_4 до роботи ОСОБА_1 , ОСОБА_7 пояснив, що здійснив хронометраж діяльності позивача. Зазначив, що ОСОБА_1 був відсутній на робочому місці, назвав його прогульником. На позивача негативно вплинуло необгрунтоване звинувачення.

Згідно ст. 275 ЦК України кожній фізичній особі надано право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб.

За приписами частини першої статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право вимагати спростування цієї інформації.

Згідно ст. 200 ЦК України та ст. 1 Закону України «Про інформацію» інформація - це документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що мали або мають місце в суспільстві, державі та навколишньому середовищі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Негативною слід вважати інформацію, у якій стверджується про порушення особою норм чинного законодавства, учинення будь-яких інших протиправних дій і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до ділової репутації.

Відповідно до п. 15 пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» до відомостей, що порочать особу, слід відносити ті з них, які принижують честь і гідність громадянина або організації в громадській думці чи думці окремих громадян з точки зору додержання законів, загальновизнаних правил співіснування та принципів людської моралі.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні ( п.41) по справі «Сірик проти України» від 30.06.2011 відзначив, що « …Суд у кількох справах зазначав, що може виникнути необхідність захисту державних службовців від агресивних, образливих і дискредитуючих нападів, які розраховані на те, щоб чинити на них вплив при виконанні ними своїх обов`язків і підірвати довіру громадськості до них і до посади, яку вони обіймають (див. рішення у справі «Яновскі проти Польщі» (Janowski v. Poland) [ВП], заява № 25716/94, п. 33, ECHR 1999-I). Ступінь захисту, який може вважатися необхідним, залежить від конкретних обставин справи.»

Згідно п. п. 19,21 Постанови Пленуму ВС України від 27 лютого 2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до частини другої статті 47-1 Закону України "Про інформацію" ( 2657-12 ) оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК ( 435-15 ) не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції ( 475/97-ВР ). Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки, поширені в засобі масової інформації, принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй частиною першою статті 277 ЦК ( 435-15 ) та відповідним законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи (стаття 37 Закону про пресу, стаття 65 Закону України "Про телебачення і радіомовлення")(3759-12) у тому ж засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на відповідача може бути покладено обов`язок відшкодувати моральну шкоду. При поширенні недостовірної інформації стосовно приватного життя публічних осіб вирішення справ про захист їх гідності, честі чи ділової репутації має свої особливості. Суди повинні враховувати положення Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації (далі - Декларація), схваленої 12 лютого 2004 року на 872-му засіданні Комітету Міністрів Ради Європи, а також рекомендації, що містяться у Резолюції 1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканість приватного життя. Зокрема, у названій Резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі). У статтях 3, 4, 6 Декларації вказується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися "виставити" себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами. У зв`язку з цим, межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати.

Чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту.

Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків.

За змістом ст. 200 ЦК України інформацією є будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Аналогічні приписи закріплені у ст. 1 Закону України "Про інформацію".

Ст. 5 цього Закону передбачено, що кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

За змістом ст. ст. 94, 277 ЦК України фізична чи юридична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про спростування недостовірної інформації, є сукупність таких обставин: 1) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; 2) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; 3) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; 4) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, необхідно визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи вона є фактичним твердженням чи оціночним судженням.

Вирішуючи справи про захист честі, гідності та ділової репутації, суди повинні перевіряти, чи містить інформація, що стала підставою для звернення до суду, конкретні життєві обставини, фактичні твердження. Якщо зміст та характер досліджуваної інформації свідчить про наявність фактів, така інформація або її частина не може вважатись оціночним судженням, оскільки є не результатом суб`єктивної оцінки, а відображенням об`єктивної істини, що може бути встановлена у судовому порядку.

Оціночні судження допускають широке коло значень, які залежать від рівня знань та здатності особи до аналізу інформації, на відміну від фактів, які розуміються чітко, однозначно і не вимагають додаткових пояснень.

В судовому засіданні був досліджений диск з відеозаписом виступу ОСОБА_4 , з якого вбачається, що на засіданні розглядалося питання «Про голову постійної комісії обласної ради з питань бюджету, соціально-економічного розвитку, інвестиційної політики, міжнародного та міжрегіонального співробітництва». На запитання чи є у ОСОБА_4 претензії до роботи позивача, він зазначив, що: «За п`ять днєй він на роботі був два с половіной дня. Чоловік нічем не занімається, Пісьма єму поступають от голови обласної ради, а у нас проблєм і по бюджету і по Ромнам. І єслі я сіжу в цьому креслі, пока я буду сидіти - прогульщікі не будуть тут робити». Вказані висловлювання являються твердженням, оскільки розуміються чітко, однозначно і не вимагають додаткових пояснень, їх можна перевірити на відповідність їх дійсності.

У п. п. 24, 25 постанови від 27 лютого 2009 року №1 "Про cудову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що суд, ухвалюючи рішення про спростування поширеної недостовірної інформації, у рішенні за необхідності може викласти текст спростування інформації або зазначити, що спростування має здійснюватися шляхом повідомлення про ухвалене у справі судове рішення, включаючи публікацію його тексту. За загальним правилом, інформація, що порочить особу, має бути спростована у спосіб, найбільш подібний до способу її поширення (шляхом публікації у пресі, повідомлення по радіо, телебаченню, оголошення на зібранні громадян, зборах трудового колективу, відкликання документа тощо). У судовому рішенні також має бути зазначено строк, у межах якого відповідь чи спростування повинно бути оприлюднено.

Спростування має здійснюватися у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація. У разі, якщо спростування недостовірної інформації неможливо чи недоцільно здійснити у такий же спосіб, у який вона була поширена, то воно повинно проводитись у спосіб, наближений (адекватний) до способу поширення, з урахуванням максимальної ефективності спростування та за умови, що таке спростування охопить максимальну кількість осіб, що сприйняли попередньо поширену інформацію.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що спростування недостовірної інформації, поширеної ОСОБА_4 , повинно бути здійснено у спосіб її поширення, - шляхом озвучення на найближчому пленарному засіданні сесії Сумської обласної ради, яке відбудеться після набрання рішенням в даній справі законної сили резолютивної частини судового рішення у цій справі.

В частині спростування недостовірної інформації в спосіб, який просить позивач, суд вважає за необхідне відмовити. Оскільки питання щодо якості виконання позивачем своїх обов`язків не було предметом розгляду справи. Суд вважає, що спростування недостовірної інформації шляхом повідомлення про ухвалене у справі судове рішення буде достатнім та ефективним способом захисту немайнових прав позивача.

Стаття 1167 ЦК України встановлює відповідальність за завдану моральну шкоду фізичній особі та обов`язок її відшкодувати покладає на особу, яка її завдала.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі» зазначив, що, з огляду на її природу, стверджувана моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення.

Згідно пункту 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану

В даному випадку, як вбачається з наявних матеріалів справи, внаслідок поширення ОСОБА_4 стосовно позивача недостовірної інформації, яка ганьбить його честь, гідність та ділову репутацію, останній відчув душевні страждання, тривалий період переживання через поширення недостовірної інформації, необхідність її правового спростування, стали причиною накопичення психоемоційної напруги, у зв`язку з чим порушився його звичайний спосіб життя. Отже завдання позивачу моральної шкоди внаслідок відповідних дій відповідача знайшло своє підтвердження у судовому засіданні, тому права позивача, які були порушені відповідачем, може бути відновлено шляхом компенсації моральної шкоди в заявленому позивачем розмірі, що становить 1,00 грн.

Згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір за дві вимоги в розмірі 1816,00 грн. (по 908,00 грн. кожна)

Таким чином, в процесі розгляду справи судом встановлені підстави для часткового задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 10-13, 19, 76-82, 142, 258, 259, 264, 265, 273 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права ОСОБА_1 інформацію, поширену головою Сумської обласної ради ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 на пленарному засіданні 6 сесії Сумської обласної ради 8 скликання : «…узнать КПД іспользованія робочого времені - создавалися спеціальниє…, дєлали фотографію робочого времені. Так вот, я сдєлал фотографію рабочего времені ОСОБА_1 з сімнадцятого по двадцять перше. За п`ять днєй він на роботі був два с половіной дня. Чоловік нічем не занімається. Пісьма єму поступають от голови обласної ради, а у нас проблєм і по бюджету і по Ромнам. І єслі я сіжу в цьому креслі, пока я буду сидіти - прогульщікі не будуть тут робити. Ми должни отрабативать гроші налагоплатєльщіков і робить на громади. А не ходить: узять машину і звозить, ізвініте, звозить свою «попу» по області».

Зобов`язати Сумську обласну раду спростувати поширену відносно ОСОБА_1 недостовірну інформацію шляхом озвучення на найближчому пленарному засіданні сесії Сумської обласної ради, яке відбудеться після набрання судовим рішенням в даній справі законної сили, резолютивної частини вказаного рішення.

Стягнути з Сумської обласної ради на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 1 грн. 00 коп. та 1816 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування сплаченого судового збору.

В іншій частині вимог відмовити у зв`язку з необгрунтованістю.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення виготовлено 31 січня 2022 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНН - НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Сумська обласна рада, , адреса: м. Суми, пл. Незалежності, 2.

Третя особа: ОСОБА_4 , адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя Г.В.Шелєхова