КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №357/3755/21 Головуючий у 1 інстанції: Цуранов А.Ю.
провадження №22-ц/824/6575/2022 Головуючий суддя: Олійник В.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

01 червня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Головуючого судді: Олійника В.І.,

суддів: Сушко Л.П., Суханової Є.М.,

при секретарі: Панчошній К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на додаткове рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 грудня 2021 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

в с т а н о в и в :

У листопаді 2021 року представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Капустін В.В. звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просив суд вирішити питання про розподіл судових витрат за результатами вирішення справи.

Заяву обґрунтовував тим, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15.11.2021 року відмовлено у задоволенні позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. У зв`язку з розглядом вказаної справи відповідач поніс витрати на професійну правничу допомогу на загальну суму 6 000 грн., які, вважав, підлягають стягненню на користь відповідача.

Додатковим рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 грудня 2021 року заяву задоволено.

Стягнуто з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 6 000 грн. в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

В апеляційній скарзі Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового, яким відмовити у задоволенні заявлених вимог щодо стягнення витрат на правову допомогу.

Скаргу обґрунтовував тим, що станом на 27 січня 2022 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області ні на офіційну електронну адресу представника ФОП ОСОБА_1 - адвоката Каплі A.C., ні на поштову адресу, яка зазначалась в адвокатському запиті від 10.12.2021 року, та заяви/клопотання від 11.01.2022 року, а саме: 03117, м. Київ, проспект Перемоги, 65, корпус «Б», офіс 457, відповіді не було направлено.

Зазначає, що позивач - Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про дату судового засідання щодо розгляду заяви представника відповідача - адвоката Капустіна В.В. про ухвалення додаткового рішення.

Також звертає увагу суду, що розгляд справи №357/3755/21 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди проводився без обов`язкової участі учасників процесу, тому участь в судових засіданнях, за які було понесено витрати за участь представника відповідача - адвоката Капустіна В.В., була необов`язковою, а тому стягнення судових витрат за участь в судових засіданнях є необґрунтованим, недоведеним та неспівмірним.

Вважає, що судом першої інстанції при ухваленні додаткового рішення порушено норми процесуального права, що, в свою чергу, є підставою для скасування такого рішення.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалюючи додаткове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що наявні в матеріалах справи докази подані, представником відповідача, є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, адже цей розмір доведений документально, обґрунтований та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат.

Ухвалене судом рішення зазначеним вимогам відповідає.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ч.2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Судом встановлено, що 15.11.2021 року рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у справі №357/3755/21 відмовлено у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ», правонаступником якого є Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Вказаним рішенням питання про судові витрати на професійну правничу допомогу судом не вирішувалось, оскільки представником позивача подано заяву про надання доказів на підтвердження понесених відповідачем витрат на правову допомогу до закінчення справи, протягом п`яти днів після ухвалення рішення.

Згідно з п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ст.246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що 15.11.2021 року у заяві за вхідним №53234 представником відповідача до закінчення розгляду справи заявлено про подання протягом п`яти днів з дня ухвалення судового рішення заяви про відшкодування судових витрат в порядку ч.8 ст.141 ЦПК України.

За ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Заява представника відповідача - адвоката Капустіна В.В. про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат направлена на адресу суду засобами поштового зв`язку 20.11.2021 року, що вбачається з відмітки АТ «Укрпошта» на конверті, тобто протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду від 15.11.2021 року.

На підтвердження витрат на правничу допомогу представником позивача надано: копія договору про надання правничої (правової) допомоги №231 від 17.06.2020 року, укладеного між адвокатом Капустіним В.В. та Бессарабом С.В.; копія додатку №1 до договору про надання правової допомоги №231 від 17.06.2020 року, складеного 17.06.2020 року із зазначення вартості послуг адвоката; детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом на підставі договору про надання правничої (правової) допомоги №231 від 17.06.2021 року, складений 15.11.2021 року на суму 6 000 грн.; акт приймання-передачі виконаних робіт від 15.11.2021 року згідно з договором №231 від 17.06.2021 року; квитанція №11 від 15.11.2021 року на суму 6 000 грн.

В матеріалах справи також містяться копія ордеру серії КС №826287 від 05.07.2021 року про надання адвокатом Капустіним С.В. правової допомоги Бессарабу С.В.

Відповідно до пункту 1.1 договору про надання правничої (правової) допомоги №231 від 17.06.2020 року ОСОБА_2 та адвокат Капустін В.В. домовились про надання клієнту правової допомоги з питань представництва інтересів клієнта, захисту його прав та законних інтересів.

15.09.2021 року ухвалою суду залучено до участі у цивільній справі Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 в якості правонаступника позивача - ТОВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ».

З додатку №1 до договору про надання правової допомоги №231 від 17.06.2020 року, складеного 17.06.2020 року із зазначення вартості послуг адвоката вбачається, що ОСОБА_2 та адвокат Капустін В.В. дійшли згоди, що вартість надання послуг адвоката буде визначатись з розрахунку за одну послугу (роботу).

З вказаного акту приймання-передачі виконаних робіт та детального опису вбачається, що кількість послуг (виконаних робіт) переданих адвокатом клієнту та прийнятих клієнтом за період від 20.06.2021 року до 15.11.2021 року становить 4 послуги на суму 6000 грн., здійснених в рамках захисту прав та законних інтересів відповідача та полягають у консультації з вивченням документів, підготовці відзиву, участі в судових засіданнях.

За пунктом 12 частини 3 статті 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Відповідно до положень ст.264 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує питання, зокрема, про те як розподілити між сторонами судові витрати.

В силу вимог ч.1 та п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами 1, 2, 3 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до положень ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним, зокрема, з часом, затраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Зазначена правова позиція міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30.09.2020 року у справі №379/1418/18.

Таким чином, суд, розподіляючи витрати, понесені відповідачем на професійну правничу допомогу, дійшов вірного висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази, подані представником відповідача, є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, адже цей розмір доведений документально, обґрунтований та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов вірного висновку про ухвалення додаткового рішення про стягнення з ФОМ ОСОБА_1 понесених відповідачем витрат на правничу допомогу в заявленому розмірі.

Згідно зі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального і процесуального права безпідставні, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в рішенні.

Інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції чи доводили б порушення ним норм цивільного або цивільно-процесуального законодавства, апеляційна скарга не містить.

Обґрунтовуючи судове рішення, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.263, 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Додаткове рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 07 червня 2022 року.

Головуючий:

Судді: