ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3609/22 Справа № 172/1234/21 Суддя у 1-й інстанції - Битяк І. Г. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2022 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Куценко Т.Р.,

суддів: Демченко Е.Л., Макарова М.О.,

за участю секретаря - Заворотного К.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1

на ухвалу Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2022 року про забезпечення позову Фермерського господарства "Росток 2020" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договорами позики, -

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Васильківського районного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом Фермерського господарства "Росток 2020" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договорами позики.

У грудні 2021 року Фермерське господарство "Росток 2020" звернулось до суду із заявою про забезпечення позову, шляхом:

- накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_1 , які знаходяться на банківських рахунках в будь-яких установах у межах позовних вимог в сумі 2 485 831,17 грн., в яких відкрито чи буде відкрито банківський рахунок на ім`я ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий 11.10.2010 року Васильківським РВ УМВС УКраїни в Дніпропетровській області, адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) за винятком коштів заробітної плати, пенсії та стипендії, допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, яка виплачується у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю (включаючи догляд за хворою дитиною), вагітністю та пологами, по догляду за дитиною до досянення нею трирічного віку, на допомогу, яка виплачується касами взаємодопомоги, благодійними організаціями, а також на вихідної допомоги, допомоги по безробіттю;

- накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно у межах позовних вимог в сумі 2 485 831, 17 грн., що належить ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий 11.10.2010 року Васильківським РВ УМВС УКраїни в Дніпропетровській області, адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ).

Ухвалою Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2022 року заяву Фермерського господарства "Росток 2020" задоволено в повному обсязі.

Накладено арешт на грошові кошти, які знаходяться на банківських рахунках в будь-яких установах у межах позовних вимог в сумі 2 485 831,17 грн., в яких відкрито чи буде відкрито банківський рахунок на ім`я ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий 11.10.2010 року Васильківським РВ УМВС УКраїни в Дніпропетровській області, адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) за винятком коштів заробітної плати, пенсії та стипендії, допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, яка виплачується у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю (включаючи догляд за хворою дитиною), вагітністю та пологами, по догляду за дитиною до досянення нею трирічного віку, на допомогу, яка виплачується касами взаємодопомоги, благодійними організаціями, а також на вихідної допомоги, допомоги по безробіттю;

Накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно у межах позовних вимог в сумі 2 485 831, 17 грн., що належить ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий 11.10.2010 року Васильківським РВ УМВС УКраїни в Дніпропетровській області, адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ). (а.с.15).

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою задовольнити заяву про забезпечення позову в повному обсязі, посилаючись на те, що ухвала винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права /а.с. 17-22/.

ФГ "Росток 2020", на виконання вимог ст. 360 ЦПК України, через свого представника подав відзив на апеляційну скаргу, зазначивши, що судом першої інстанції правомірно та обґрунтовано винесено ухвалу про забезпечення позову, яка ухвалена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, зазначивши при цьому, що предметом позову є стягнення значної суми боргу за договорами позики, а застосування заходів забезпечення цього позову забезпечить належне та повне виконання рішення суду у разі задоволенні позовних вимог у повному обсязі, тому вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню /а.с. 53-63/.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Суд приймає до уваги роз`яснення, надані в п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про судову практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» про те, що вирішуючи питання щодо застосування певного виду забезпечення позову, суди повинні виходити з того, що перелік видів такого забезпечення не є вичерпним, тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види, але з урахуванням обмежень, установлених ч. 4 зазначеної статті.

В пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Враховуючи роз`яснення, наданим у п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року, суд приймає до уваги, що особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладання арешту, або майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Таким чином, керуючись наведеними нормами цивільного процесуального законодавства та враховуючи роз`яснення наведеної постанови Пленуму ВСУ, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Колегією суддів встановлено, що предметом пред`явленого позову є стягнення з ОСОБА_1 боргу за договорам позики № 02/2016-3 від 05 лютого 2016 року, №02/2017-4 від 17 лютого 2017 року та №08/2017-8 від 01 серпня 2017 року у загальному розмірі 2 028 156,43 грн., інфляційні втрати у розмірі 318 336,59 грн. та 3% річних у розмірі 139 338,15 грн..

Дослідивши заяву про забезпечення позову, враховуючи принцип співмірності заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, виходячи з предмету заявлених вимог та їх підстав, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для забезпечення позову у заявлений спосіб, оскільки позивачем не зазначено на яке саме рухоме та нерухоме майно відповідача слід накладати арешт, з чого воно складається та чи відповідає його вартість сумі заявлених позовних вимог, а також не надано доказів належності такого майна відповідачеві, що виключає вжиття заявлених заходів забезпечення у заявлений спосіб, як співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, як і не надано доказів наявності у відповідача ОСОБА_1 рахунків у банківських установах, що унеможливлює ідентифікацію такого майна та рахунків, належних відповідачеві, а відтак заява позивача не підлягає задоволенню.

В заяві про забезпечення позову не наведено належних та переконливих доказів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме та нерухоме майно чи на банківські рахунки в межах суми позовних вимог, з огляду на відсутність його ідентифікації та відсутність підтвердження статусу рахунків відповідача, як то спеціальні, на які заборона не накладається, може ефективно забезпечити матеріально-правовий інтерес позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача та буде співмірним із заявленими позовними вимогами, та невжиття саме такого виду забезпечення позову істотно ускладнить чи унеможливить виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з огляду ще і на те, що поняття арешту майна включає в себе лише позбавлення особи можливості користуватися своєю власністю, яке є похідним від права власності особи, однак не позбавляє її здійснити дії, направлені на зміну власника нерухомого майна.

Основною метою статті 1 Першого протоколу до Конвенції є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішеннях ЄСПЛ постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та фундаментальними правами окремої людини (наприклад, рішення у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Новоселецький проти України» від 11 березня 2003 року, «Федоренко проти України» від 01 червня 2006 року). Необхідність забезпечення такої рівноваги відображена в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції. Зокрема, необхідно, щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності.

Колегія суддів приймає доводи апелянта та відхиляє доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, і вважає, що в даному випадку вжиття заходів забезпечення позову не виступає як спосіб гарантування обов`язкового виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог і створює невиправданих обмежень відповідачеві в її правах щодо до всього її майна.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення.

За таких обставин, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, ухвала суду скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2022 року - скасувати.

В задоволенні заяви Фермерського господарства "Росток 2020" про забезпечення позову - відмовити в повному обсязі.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л. Демченко

М.О. Макаров