Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 712/9373/21
Провадження 6/711/53/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2021 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі :

головуючого судді Кондрацькій Н.М.,

при секретарі Юрченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси подання головного державного виконавця Придніпровського відділу ДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Назаренко В.А. про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 ,

Встановив:

До Соснівського районного суду м.Черкаси надійшло подання державного виконавця про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 .У поданні зазначається, що на виконанні у Придніпровському відділі державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) перебуває зведене виконавче провадження № 55983474 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 111834,46 грн та на користь ОСОБА_3 боргу у сумі 318210,10 грн.

14.03.2018 року державним виконавцем було відкрито виконавче провадження відносно стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 з виконання виконавчого листа № 711/7627/17 від 28.02.2018 року Придніпровського районного суду м.Черкаси.

31.08.2018 державним виконавцем було відкрито виконавче провадження відносно стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 з виконання виконавчого листа № 711/10074/17 від 02.08.2018 року Придніпровського районного суду м.Черкаси.

18.10.2018 державним виконавцем було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та направлено для виконання до ГУ ПФУ в Черкаській області.

04.12.2019 року державним виконавцем було складено акт про те, що зі слів сина боржника ОСОБА_4 , боржник проживає за адресою АДРЕСА_1 . Проте, на той час боржник був відсутній вдома, а син відмовився надати доступ до будинку для перевірки майнового стану боржника.

18.12.2019 державним виконавцем було винесено та направлено до відповідних органів постанову № 57105323 про розшук майна боржника, а саме розшук транспортного засобу.

Згідно вищезазначеної постанови ГУ ПФУ в Черкаській області проводить відрахування з пенсії боржника за виконавчими документами. Станом на 20.08.2021 року борг за виконавчим провадженням № 57105323 становить 109 286,00 грн, виконавчий збір - 10928,60 гри. та за виконавчим провадженням № 55958464 борг 301 932,31 гри., виконавчий збір - 30193,23 гри., а всього за зведеним виконавчим провадженням, враховуючи виконавчий збір - 452340,14 грн.

Згідно довідки Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради ОСОБА_1 зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , проте за місцем реєстрації не проживає. Квартира, в якій зареєстрований боржник належить членам його сім`ї та ОСОБА_5 (1/3 частина, придбана з прилюдних торгів). Придніпровським ВДВС було описано та реалізовано 1/3 частини квартири за адресою АДРЕСА_2 , що належала боржнику. Новий власник ОСОБА_5 надає в оренду 1/3 частину вище згадуваної квартири. Таким чином, державним виконавцем встановлено, зі слів орендаря, що ні боржник, ні члени його сім`ї не проживають за вказаною адресою (акт державного виконавця від 16.08.2021 року).

В ході проведення виконавчих дій, державним виконавцем встановлено, що боржник дійсно фактично проживає за адресою АДРЕСА_1 , в будинку, який згідно інформаційної довідки від 20.08.2021 року, належить сину ОСОБА_4 . Факт проживання боржника в будинку свого сина також підтверджується довідкою Черкаського відділу поліції про результати розгляду звернення від 21.02.2020 року та ухвалою Соснівського районного суду № 712/1045/20 від 24.02.2020 року про примусовий привід боржника, в якій судом було встановлено, що боржник дійсно проживає за вище зазначеною адресою, зокрема, і сам боржник вказував адресу АДРЕСА_1 в апеляційній скарзі на рішення, яке перебуває на виконанні, як адресу свого місця проживання. Крім того, ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 01.04.2015 року № 711/1386/15-ц було задоволено подання державного виконавця про примусове проникнення до житла ОСОБА_1 , а саме: в будинок АДРЕСА_1 , що вкотре підтверджує проживання боржника за даною адресою.

Ухвалою Соснівського районного суду м.Черкаси від 24.02.2020 року задоволено подання державного виконавця про примусовий привід боржника, проте згідно рапорту старшого ДОП СДОП ВП Черкаського РУ поліції ГУ Національної поліції в Черкаській області майора поліції Олександра Петренка та згідно відібраних пояснень у боржника, ухвалу про привід боржника фактично не виконано. Згідно відібраних пояснень у ОСОБА_1 від 23.03.2021 року, останній відмовився прибути з поліцією до відділу ДВС.

З метою перевірки майнового стану боржника державним виконавцем здійснено виходи за адресою: будинок АДРЕСА_1 , які виявилися безрезультатними, оскільки доступу до помешкання боржником не надано, згідно актів державного виконавця. На виклики державного виконавця боржник не реагує.

Згідно відповідей ПФУ, МВС та ДПС України боржник не має ніякого іншого майна та доходу, крім пенсії та автомобіля, який перебуває у розшуку.

Постановою Черкаського апеляційного суду від 27.01.2022 ухвалу Соснівського районного суду від 17.09.2021 у даній справі скасовано, а матеріали направлено до Придніпровського районного суду м. Черкаси для розгляду за підсудністю.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.01.2022 головуючим у даній справі визначено суддю Кондрацька Н.М.

У судовому засіданні державний виконавець підтримала подання з наведених у ньому підстав, просила задоволити.

Заслухавши пояснення державного виконавця, дослідивши матеріали подання та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до п.13 ч.3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Згідно ст.439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Відповідно до ст.30 Конституції України кожному гарантується недоторканість житла. Не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку як за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року).

Згідно зі ст. 8 Конвенції кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Отже, конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави у права людини з метою забезпечення загального блага.

Одним із судових рішень, що допускає проникнення до житла чи до іншого володіння особи, є ухвала суду про примусове проникнення до житла під час виконання судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб).

Рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи має бути вмотивованим і ґрунтуватися на доказах, які підтверджують перешкоджання боржника вільному доступу державного виконавця до цього житла чи іншого володіння особи та ухилення його від виконання судового рішення.

Підставою для такого проникнення є порушення боржником у виконавчому провадженні обов`язків, встановлених статтею 19 Закону «Про виконавче провадження», які свідчать про ухилення особи від виконання рішення суду.

До таких обов`язків, зокрема, відноситься обов`язок утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщення і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; своєчасно з`являтися на вимогу виконавця; надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Згідно із частиною 1 ст. 439 ЦПК України, якою унормоване вирішення питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду.

Отже, наведені законодавчі норми передбачають можливість примусового проникнення до житла боржника - фізичної особи, при виконанні судових рішень, за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла такого боржника.

Державний виконавець може звернутися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи у разі, якщо боржник чинить перешкоди його вільному доступу до цього житла чи іншого володіння.

При цьому, наведені положення також свідчить про те, що законодавець передбачає можливість примусового проникнення до житла чи іншого володіння не тільки боржника, а й іншої особи, що можливо у випадку коли у володінні такої особи знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб. При цьому, факт наявності майна боржника у іншої особи має бути належно обґрунтованим, а до подання додані належні докази.

Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» та процесуальних норм дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права. При цьому суд враховує, що примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи боржника є крайнім засобом для примусового виконання рішення суду, у разі, якщо виконавцем були виконані усі інші можливі спроби виконати рішення суду у відповідності до норм діючого законодавства без примусового проникнення до житла чи іншого володіння особи.

Судом встановлено, що на виконанні у Придніпровському відділі державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) перебуває зведене виконавче провадження № 55983474 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 111834,46 грн та на користь ОСОБА_3 боргу у сумі 318210,10 грн.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 17 лютого 2021 року по справі № 761/37339/19(провадження № 61-4115св20) зазначив, що: «вирішення питання про примусове проникнення до житла віднесено до компетенції суду. Рішення суду про проникнення в житло боржника має бути вмотивоване. Це свідчить про те, що суду мають бути надані переконливі докази, які б свідчили про те, що державний виконавець (приватний виконавець) вичерпав всі можливості виконати рішення без примусового проникнення до житла чи іншого володіння боржника, проте це не дало результатів. Юридично важливою обставиною при розгляді подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника є не лише факт невиконання рішення та неможливість виконавця потрапити до приміщення боржника для проведення опису й арешту його майна, а саме перешкоджання виконавцю у вчиненні таких дій.»

З матеріалів подання вбачається, що державним виконавцем вчинено ряд дій у межах виконавчого провадження, зокрема винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника на направлено її на виконання.

Відповідно до вказаного вище п. 4 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачається можливість примусового проникнення до житла чи іншого володіння не тільки боржника, а й іншої особи, що можливо у випадку коли у володінні такої особи знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб. При цьому, факт наявності майна боржника у іншої особи має бути належно обґрунтованим, а до подання додані належні докази.

Зі змісту вказаних правових норм вбачається, що виконавець може звернутися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи у разі, якщо боржник чинить перешкоди його вільному доступу до цього житла чи іншого володіння.

Проте, суд не може погодитися із твердженням приватного виконавця, що боржником чиняться перешкоди у доступі до житла, оскільки відсутність особи за місцем ймовірного проживання чи перебування, в період відвідування приватним виконавцем 04.12.2019, 18.12.2019 не можна вважати, як перешкоди.

Суд при вирішенні спірного питання враховує пропорційність втручання в особисті права людини, з метою дотримання відповідного балансу між приватним та суспільним інтересом.

Суд наголошує, що примусове проникнення до житла боржника є крайнім заходом при проведенні виконавчих дій і може застосовуватися лише за тих обставин, коли виконавець вичерпав усі можливі шляхи для забезпечення виконання судового рішення, які передбачені Законом України «Про виконавче провадження».

Ухвала суду про проникнення до володіння боржника має бути вмотивована, що вказує на те, що суб`єкт такого подання має надати суду належні, допустимі, достовірні докази, що свідчать про те, що виконавець вичерпав всі можливості виконати рішення без примусового проникнення до володіння боржника. Також, виконавець має надати докази, які підтверджують перешкоджання вільному доступу виконавця до володіння боржника.

Вирішуючи питання про надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника, суд повинен встановити, що боржник повідомлений про наявність виконавчого провадження, отримав повідомлення про необхідність бути присутнім при проведенні виконавчих дій та встановити обставини вчинення перешкод у проведенні виконавчих дій. Виконавець може звертатись до суду з поданням про примусове проникнення до володіння особи лише у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань під час примусового виконання рішення суду.

З огляду на те, що матеріали справи не містять доказів сповіщення боржника про необхідність забезпечення безперешкодного доступу приватного виконавця до житла для вчинення виконавчих дій, яке він би отримав завчасно, буде становити непропорційним втручання в охоронювані ст. 8 Конвенції права.

Отже, у матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що боржник перешкоджав вільному доступу приватного виконавця до житла, а додані до подання акти виконавця, на думку суду, не можуть вважатися таким доказом, оскільки, вони не свідчать про перешкоджання боржником вільному доступу приватного виконавця до свого житла, тому суд приходить до переконання про відмову в задоволенні даного подання.

Також на думку державного виконавця боржник фактично проживає за адресою АДРЕСА_1 , в будинку, який згідно інформаційної довідки від 20.08.2021 року, належить сину ОСОБА_4 . Указане обґрунтовує тим, що довідкою Черкаського відділу поліції про результати розгляду звернення від 21.02.2020 року та ухвалою Соснівського районного суду № 712/1045/20 від 24.02.2020 року про примусовий привід боржника, в якій судом було встановлено, що боржник дійсно проживає за вище зазначеною адресою. Крім того, боржник вказував адресу АДРЕСА_1 в апеляційній скарзі на рішення, яке перебуває на виконанні, як адресу свого місця проживання. Також, в ухвалі Придніпровського районного суду м.Черкаси від 01.04.2015 року № 711/1386/15-ц було задоволено подання державного виконавця про примусове проникнення до житла ОСОБА_1 , а саме: в будинок АДРЕСА_1 . З метою перевірки майнового стану боржника державним виконавцем здійснено виходи за адресою: будинок АДРЕСА_1 , які виявилися безрезультатними, оскільки доступу до помешкання боржником не надано, згідно актів державного виконавця.

Однак, суд не може з цим погодитись, оскільки державним виконавцем не надано належних та допустимих доказів того, що боржник ОСОБА_1 проживає або користується жилом, у яке державний виконавець має намір проникнути.

Керуючись ст. 12, 76-81, 258-260, 263,354,439 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Подання головного державного виконавця Придніпровського відділу ДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Назаренко В.А. про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Повний текст буде виготовлений 08.02.2022.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Н. М. Кондрацька