Справа № 463/1053/22
Провадження № 22-ц/4808/747/22
Головуючий у 1 інстанції Гирич С.В.
Суддя-доповідач Бойчук
У Х В А Л А

07 червня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Бойчука І.В.,

суддів: Пнівчук О.В., Томин О.О.,

ознайомившись із апеляційною скаргою Фермерського господарства «Бурки Віталія Володимировича», підписаною Буркою Валерієм Володимировичем , на ухвалу Личаківского районного суду м. Львова від 14 лютого 2022 року під головуванням судді Гирича С.В. у м. Львів у справі за позовом Фермерського господарства «Бурки Віталія Володимировича» до Львівського апеляційного суду, держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

У лютому 2022 року Фермерське господарство «Бурки Віталія Володимировича» (далі - ФГ Бурки В.В.) звернулося до Личаківського районного суду м. Львова з позовом до Львівського апеляційного суду, держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди в розмірі 1 000 000,00 грн, заподіяної колегією суддів Львівського апеляційного суду (Апеляційного суду Львівської області) Приколотою Т.І., Мікуш Ю.Р., Павлишиним О.Ф. під час постановлення ухвали від 21 грудня 2017 року в справі № 459/777/16-ц.

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 14 лютого 2022 року відмовлено у відкритті провадження в цивільній справі в частині позовних вимог ФГ Бурки В.В. до Львівського апеляційного суду про відшкодування моральної шкоди. Справу за позовом ФГ Бурки В.В. до Львівського апеляційного суду, держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди передано за територіальною підсудністю на розгляд Печерського районного суду м. Києва.

Не погодившись з ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 14 лютого 2022 року, Бурка Валерій Володимирович як представник ФГ Бурки В.В. оскаржив її до Львівського апеляційного суду, просив вказану ухвалу скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 22 березня 2022 року цивільну справу за позовом ФГ Бурки В.В. до Львівського апеляційного суду, держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди надіслано до Верховного Суду для визначення підсудності у порядку, визначеному частиною першою статті 26 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Ухвалою Верховного Суду від 10 травня 2022 року визначено підсудність цивільної справи № 463/1053/22 за позовом ФГ Бурки В.В. до Львівського апеляційного суду, держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди для розгляду в апеляційному порядку - Івано-Франківському апеляційному суду. Вирішено матеріали цивільної справи № 463/1053/22 надіслати до Івано-Франківського апеляційного суду.

Матеріали цивільної справи надійшли на адресу Івано-Франківського апеляційного суду 17 травня 2022 року.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 20 травня 2022 року апеляційна скарга залишена без руху з підстав з підстав неподання документів, що посвідчують статус Бурки Валерія Володимировича: як адвоката і його право на заняття адвокатською діяльністю, який діє у порядку представництва юридичної особи; як уповноваженого діяти від імені юридичної особи у порядку самопредставництва юридичної особи. Надано строк десять днів з дня отримання копії ухвали для виправлення зазначених недоліків апеляційної скарги - подання належним чином завіреної станом на час подання апеляційної скарги копії документів, що посвідчують статус Бурки Валерія Володимировича як адвоката і його право на заняття адвокатською діяльністю, або якими підтверджується його правовий статус як члена виконавчого органу, іншої особи, уповноваженої діяти від імені юридичної особи у порядку самопредставництва юридичної особи.

На виконання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху Бурка Валерій Володимирович подав Івано-Франківському апеляційному суду довіреність на представництво інтересів ФГ Бурки В.В. № 50 від 10 серпня 2019 року, яка була додана до позовної заяви та міститься у матеріалах справи. Також вказав, що він як член фермерського господарства на підставі ч. 3 ст. 58 ЦПК України здійснює самопредставництво юридичної особи, в довіреності № 50 від 10 серпня 2019 року вказано, що він є членом фермерського господарства і йому, як такому, нанесено шкоду.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмежене, особливо щодо умов прийнятності скарги. Проте право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати легітимну мету та гарантувати пропорційність між їх використанням і такою метою (mutatismutandis, рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України» («Melnyk v. Ukraine» заява № 23436/03, § 22, від 28 березня 2006 року).

Виходячи з приписів ст. 55, 129 Конституції України, застосування та користування правами на судовий захист здійснюється у випадках та в порядку, встановлених законом.

Тобто, реалізація конституційного права, зокрема, на судовий захист ставиться у залежність від положень процесуального закону.

Згідно ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 2 ст. 15 ЦПК України передбачено, що представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника.

Юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

30 вересня 2016 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», відповідно до якого Конституцію України доповнено статтями 131-1 та 131-2 щодо здійснення представництва у судах.

Відповідно до ст. 131-2 Конституції України виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення.

Згідно пп. 11 п. 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України, з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 та статті 131-2 цієї Конституції у судах апеляційної інстанції з 01 січня 2018 року здійснюється виключно прокурорами або адвокатами, у судах першої інстанції - з 1 січня 2019 року.

У частині 4 ст. 131-2 Конституції України передбачено, що законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Згідно ст. 8 Конституції України Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.

Відповідно до підпункту 18 розділу 13 Перехідні положення ЦПК України, положення цього Кодексу застосовуються з урахуванням підпункту 11 пункту 16-1 розділу XV Перехідні положення Конституції України.

Згідно ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник. Під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.

Отже, у цивільному процесуальному законі передбачені випадки, в яких представником у суді, окрім адвоката чи законного представника, може бути інша особа, яка має відповідну цивільну процесуальну дієздатність.

Стаття 19 ЦПК України визначає, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства); 4) справи про розірвання шлюбу; 5) справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За змістом правил п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України справи, зазначені в ньому, є малозначними в силу властивостей, притаманних такій справі, виходячи з ціни пред`явленого позову та його предмета.

Стаття 43 ЦПК України встановлює права учасників справи, зокрема щодо оскарження судових рішень у визначених законом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 356 ЦПК України апеляційна скарга підписується особою, яка її подає, або представником такої особи. Пунктом 1 частини 4 цієї статті передбачено, що до апеляційної скарги додаються довіреність або інший документ, який посвідчує повноваження представника, якщо апеляційна скарга подана представником і ці документи раніше не подавалися.

Згідно ч. 1, 3 ст. 62 ЦПК України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами: 1) довіреністю фізичної або юридичної особи; 2) свідоцтвом про народження дитини або рішенням про призначення опікуном, піклувальником чи охоронцем спадкового майна.

Довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами.

Згідно ч. 4 ст. 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

У справі, що переглядається, предметом позову є майнові вимоги про відшкодування моральної шкоди, ціна позову визначена сумою, яка стягується, та становить в розмірі 1 000 000,00 грн.

ФГ Бурки В.В. звернулося з позовом у лютому 2022 року.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» установлено у 2022 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2022 року - 2 481 гривня.

Справа в силу закону не є малозначною та не може бути визнана такою судом.

Отже, з огляду на положення ст. 60 ЦПК України, представником позивача у цій справі може бути виключно адвокат.

Матеріали справи свідчать про те, що представник ФГ Бурки В. В. - Бурка Валерій Володимирович додав до позовної заяви довіреність на представництво інтересів ФГ Бурки В.В. № 50 від 10 серпня 2019 року. Однак у тексті довіреності не вказано про наявність статусу адвоката у представника та не додано документів, які підтверджують його повноваження на надання правничої допомоги як адвоката відповідно до вимог ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що рада адвокатів України забезпечує ведення Єдиного реєстру адвокатів України з метою збирання, зберігання, обліку та надання достовірної інформації про чисельність і персональний склад адвокатів України, адвокатів іноземних держав, які відповідно до цього Закону набули права на заняття адвокатською діяльністю в Україні, про обрані адвокатами організаційні форми адвокатської діяльності. Внесення відомостей до Єдиного реєстру адвокатів України здійснюється радами адвокатів регіонів та Радою адвокатів України.

Згідно з інформацією з Єдиного реєстру адвокатів України відомості про здійснення Буркою Валерієм Володимировичем адвокатської діяльності та набуття ним статусу адвоката відсутні.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд в ухвалі від 11 квітня 2022 року у справі № 454/2965/15-ц (провадження № 61-2741ск22), повертаючи касаційну скаргу з підстави її підписання особою, яка не має право її підписувати.

З аналізу змісту положень ч. 1, 2, 3 ст. 58 ЦПК України вбачається, що допуск уповноважених осіб до участі у справі та можливість вчинення ними процесуальних дій у порядку самопредставництва можливий у разі визначення їх прав діяти від імені юридичної особи у відповідному документі, що визначає їх правовий статус (закон, положення про орган, структурний підрозділ, трудовий договір (контракт), посадова інструкція тощо).

Відповідно ч. 4 ст. 1 Закону України «Про фермерське господарство» фермерське господарство підлягає державній реєстрації як юридична особа або фізична особа - підприємець. Фермерське господарство діє на основі установчого документа (для юридичної особи - статуту, для господарства без статусу юридичної особи - договору (декларації) про створення фермерського господарства). В установчому документі зазначаються найменування господарства, його місцезнаходження, адреса, предмет і мета діяльності, порядок формування майна (складеного капіталу), органи управління, порядок прийняття ними рішень, порядок вступу до господарства та виходу з нього та інші положення, що не суперечать законодавству України.

Згідно ст. 4 Закону України «Про фермерське господарство» головою фермерського господарства є його засновник або інша визначена в Статуті особа.

Голова фермерського господарства представляє фермерське господарство перед органами державної влади, підприємствами, установами, організаціями та окремими громадянами чи їх об`єднаннями відповідно до закону.

Голова фермерського господарства укладає від імені господарства угоди та вчиняє інші юридично значимі дії відповідно до законодавства України.

Голова фермерського господарства може письмово доручати виконання своїх обов`язків одному з членів господарства або особі, яка працює за контрактом.

До матеріалів справи та апеляційної скарги ФГ Бурки В.В., підписаної Буркою Валерієм Володимировичем , не додано документів, що посвідчують статус Бурки Валерія Володимировича як члена виконавчого органу, іншої особи, уповноваженої діяти від імені юридичної особи у порядку самопредставництва юридичної особи. Не надано таких документів і на виконання ухвали Івано-Франківського апеляційного суду від 20 травня 2022 року, якою залишено апеляційну скаргу без руху, та Законом України «Про фермерське господарство» член фермерського господарства не наділений повноваженнями діяти від імені юридичної особи у порядку самопредставництва юридичної особи. Також Буркою Валерієм Володимировичем не надано даних про можливість його представництва у суді на підставі Статуту цього фермерського господарства чи на підставі наказу голови ФГ Бурки В.В. про виконання ним обов`язків голови на день подання апеляційної скарги.

На момент подання апеляційної скарги, з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 06.03.2022 № 209 «Деякі питання державної реєстрації та функціонування єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції, в умовах воєнного стану» (зі змінами), апеляційний суд позбавлений можливості отримати інформацію з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про те, що Бурка Валерій Володимирович є особою, яка може вчиняти дії від імені юридичної особи - позивача.

Таким чином недоліки апеляційної скарги ФГ Бурки В.В., підписаної Буркою Валерієм Володимировичем , не усунуто.

З огляду на вищенаведене, апеляційна скарга та додані до неї матеріали не містять визначених ст. 58, 62 ЦПК України документів, які посвідчують статус Бурки Валерія Володимировича як адвоката і його право на заняття адвокатською діяльністю, або якими підтверджується його правовий статус як члена виконавчого органу, іншої особи, уповноваженої діяти від імені юридичної особи у порядку самопредставництва юридичної особи, станом на дату підписання та подання апеляційної скарги.

Згідно ч. 2 ст. 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

За таких обставин апеляційну скаргу відповідно до вимог ст. 185 ЦПК України слід визнати неподаною та повернути.

При цьому колегія суддів зазначає, що повернення апеляційної скарги ФГ Бурки В.В. не є позбавленням права доступу до суду у розумінні ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки вказане не перешкоджає повторному зверненню з апеляційної скаргою, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення (ч. 7 ст. 185 ЦПК України).

На підставі наведеного та керуючись ст. 58, 62, 357 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Фермерського господарства Бурки Віталія Володимировича, підписану Буркою Валерієм Володимировичем , на ухвалу Личаківского районного суду м. Львова від 14 лютого 2022 року у справі за позовом Фермерського господарства «Бурки Віталія Володимировича» до Львівського апеляційного суду, держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди повернути апелянту.

Ухвала набирає законної сили з часу постановлення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач І.В. Бойчук

Судді: О.В. Пнівчук

О.О. Томин