Справа № 178/582/21
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

18 січня 2022 року Криничанський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді: Лісняк В.В.,

за участі секретаря: Коваль Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Кринички справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Божедарівська селищна рада, приватний нотаріус Криничанського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Чорна О.В. про встановлення факту, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В:

Заявниця звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення з тих підстав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 . Вона з 2011 року до 2019 року проживала разом з ОСОБА_2 як донька та батько, вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, спільно вели справи фермерського господарства, мали спільний сімейний бюджет, підтримували житловий будинок з надвірними будівлями в задовільному стані, на присадибній ділянці якого вирощували овочі та фрукти. Після його смерті відкрилася спадщина, але при зверненні до нотаріальної контори заявниці було відмовлено через відсутність документів, які б підтверджували факт родинних відносин зі спадкодавцем. Заявниця просить встановити факт її проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 не менше 5 років.

Заявниця ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснила, що вона після смерті її матері з 2011 року проживала однією сім`єю з ОСОБА_2 , мали спільний бюджет, разом вели справи. Останні роки ОСОБА_2 хворів, потребував сторонньої допомоги, постійного піклування, яке вона надавала. Коли ОСОБА_2 помер, вона здійснила його поховання. За її заявою відкрито спадкову справу після смерті ОСОБА_2 , але через відсутність документів про родинний зв`язок нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину, тому вона просить встановити факт її проживання однією сім`єю з померлим ОСОБА_2 не менше 5 років.

Представник заявниці ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав вимоги заявниці, просить встановити факт проживання однією сім`єю заявниці та ОСОБА_2 .

Представник заінтересованої особи - Божедарівської селищної ради Богдан Л.М. в судовому засіданні вимоги заявниці не визнала, обґрунтувавши, що надані ОСОБА_1 докази, покази свідків не є належними та допустимими доказами для встановлення факту спільного проживання заявниці зі спадкодавцем, а свідчать більше про родинні відносини осіб.

Представник заінтересованої особи - приватний нотаріус Криничанського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Чорна О.В. у судове засідання не з`явився, про день слухання справи сповіщений, просить справу розглянути за відсутності нотаріуса.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що померлий ОСОБА_2 був її дідусем, все життя вони жили разом. Вона була ще маленькою, як у 1995-1996 р.р. вони переїхали з м.Рівне до с.Червоний Орлик, проживали всі разом, на той час із живою ще бабусею, цивільним чоловіком якої був ОСОБА_2 . З 2015 року вона була у ОСОБА_2 головою фермерського господарства, разом господарювали. Після тривалого лікування ОСОБА_2 помер, його поховала її мати, з якою він жив однією сім`єю після смерті бабусі.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що він з покійним ОСОБА_2 дружив 20 років. Проживав ОСОБА_2 з заявницею ОСОБА_1 однією сім`єю, вона його доглядала, лікувала та поховала.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що він знав померлого ОСОБА_2 більше 20 років, працював у фермерському господарстві ОСОБА_2 , був там кожен день на роботі. ОСОБА_2 проживав з заявницею однією сім`єю, піклувався про неї, в с.Орлику купив будинок, а в с.Софіївці побудував будинок, доньку заявниці називав онукою. Останні 3 роки ОСОБА_2 хворів, ОСОБА_1 лікувала, привозила лікарів додому, купувала ліки, він вважав, що заявниця і є рідною донькою ОСОБА_2 . Може свідчити, що вони проживали разом однією сім`єю до дня смерті ОСОБА_2 .

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встанолення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не повязується з наступним вирішенням спору про право; підтвердження такого факту необхідне заявниці для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.

Вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи та встановивши обставини справи, оцінивши докази, суд вважає, що вимоги заявниці, у відповідності зі ст.315 ЦПК України, мають бути задоволені.

У судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 06 березня 2019 року виконавчим комітетом Божедарівської селищної ради Криничанського району Дніпропетровської області, актовий запис № 20.

Судом встановлено, що заявниця разом з ОСОБА_2 проживали однією сім`єю протягом 2011-2019 р.р. як донька та батько, вели спільне господарство, мали спільний бюджет та побут, піклувались один про одного, мали взаємні права та обов`язки, спільно вели справи фермерського господарства, підтримували житловий будинок з надвірними будівлями, на присадибній ділянці вирощували овочі та фрукти.

Факт проживання однією сім`єю також підтверджується довідкою № 468 від 19.07.2019 року, виданою виконкомом Божедарівської селищної ради Криничанського району Дніпропетровської області, згідно якої заявниця ОСОБА_1 дійсно проживала разом з ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: с.Червоний Орлик Криничанського району Дніпропетровської області разом та вели спільне господарство протягом 2011-2019 рр., копією довіреності ОСОБА_2 , посвідченою 18.01.2019 року приватним нотаріусом Софіївського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Кот Л.І., якою ОСОБА_2 уповноважує ОСОБА_1 на розпорядження нерухомим майном та представляти його інтереси у всіх без винятку установах, підприємствах, організаціях, зареєстрованої в реєстрі за номером 4, копією Витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей № 38347385 від 18.01.2019 р., випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 24.01.2019 р., відповідно до якої ОСОБА_1 є керівником селянського (фермерського) господарства «Каріна» (код ЄДРПОУ - 21913199), засновником якого є ОСОБА_2 . Факт проживання однією сім`єю підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 .

Суд не може взяти до уваги доводи представника Божедарівської селищної ради про те, що відносини заявниці і померлого схожі більш на родині, ніж на проживання однією сім`єю, оскільки вони спростовуються належними і допустимими доказами, встановленими в судовому засіданні.

Згідно ст.293 ЦПК України порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності Сімейним Кодексом України.

Згідно до п. 2 ст.3 Сімейного Кодексу України сімю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають спільні взаємні права та обов`язки.

Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

У статті 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України).

Згідно з частиною другою статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою.

За змістом норми статті 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Так, відповідно до частин третьої і четвертої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Відсутність реєстрації, згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

В ході судового засідання досліджено докази, які в своїй сукупності та взаємозв`язку підтверджують той факт, що заявниця, фактично проживала з ОСОБА_2 по день його смерті, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 однією сім`єю не менше ніж 5 років.

Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції ( 995_004 ) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка, вказують на наявність підстав для задоволення заяви про встановлення факту проживання однією сім`єю, що передбачено п. 1 ч.1 ст.315 ЦПК України, а встановлення даного факту для заявниці продовжать юридичні наслідки, а саме оформлення спадкового майна, тому суд вважає за можливе встановити факт проживання однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 81, 315, 263-265 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Протягом тридцяти днів з дня проголошення на рішення суду всіма учасниками справи може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду .

Повний текст рішення виготовлено 31 січня 2022 року.

Суддя: В. В. Лісняк

р