Білоцерківський міськрайонний суд Київської області
Справа № 357/4299/22
У Х В А Л А

іменем України

07 червня 2022 року суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Орєхов О.І. розглянувши заяву ОСОБА_1 , інша особа: ОСОБА_2 про забезпечення доказів до подання позовної заяви,-

В С Т А Н О В И В:

02 червня 2022 року представник заявника ОСОБА_1 , адвокат Семенюта Руслан Анатолійович, який діє на підставі ордеру, серії АІ № 1230763 та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, через електронний суд звернувся із заявою про забезпечення доказів до подання позовної заяви, в якій просить витребувати з Другої Білоцерківської міської нотаріальної контори засвідчену належним чином копію Договору купівлі-продажу секції № 27 в гуртожитку по АДРЕСА_1 , який укладено 25.09.2013 року та зареєстровано в реєстрі за № 2-4341; актуальну інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно стосовно секції АДРЕСА_2 .

Заява мотивована тим, що ОСОБА_1 готується позовна заява до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна подружжя, а також готується заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне майно. Предметом спору за вищевказаним позовом буде нерухоме майно, зокрема секція в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_3 , яку заявник та ОСОБА_2 придбали за спільні кошти в період часу з 10.06.2012 року по 28.12.2021 року, коли вони проживали як чоловік та жінка однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Однак, ОСОБА_2 відмовляється надати заявнику копію правовстановлюючого документа на спірне майно, а саме: копію договору купівлі-продажу секції в гуртожитку від 25.09.2013 року, весь час провокує сварки та погрожує ОСОБА_1 продати вказане спірне майно іншим особам. У заявника на руках є копія даного договору, але вона поганої якості, тому що роздрукована з карти пам`яті телефону, з державних реєстрів отримати інформацію стосовно нерухомого майна під час воєнного стану заявнику не представляється можливим. Також ОСОБА_1 самостійно не може отримати копію правовстановлюючого документа на спірне майно в Другій Білоцерківській міській нотаріальній конторі, де безпосередньо укладався вищевказаний договір, так як, вона не є безпосередньо стороною договору та дана інформація являється нотаріальною таємницею, згідно до статті 8 Закону України «Про нотаріат». Відсутність вказаного доказу, а саме копії правовстановлюючого документа на спірне майно та інформації з Державного реєстру нерухомого майна стосовно спірного майна унеможливлюють, не дають можливості заявнику підготувати і подати до суду вищевказаний позов та заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне майно.

Заява про забезпечення доказів розглядається в судовому засідання в загальному порядку, передбаченому Кодексом, з особливостями, встановленими статтею 118 ЦПК. Заява розглядається не пізніше п`яти днів з дня її надходження до суду.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 червня 2022 року головуючим суддею по справі було визначено суддю Орєхова О.І. та передана судді для розгляду 03.06.2022 року

Відповідно до ч. 3 ст. 118 ЦПК України, присутність осіб, які беруть участь у справі не є обов`язковою.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши заяву про забезпечення доказів та додані до неї документи, приходить до наступного.

Так, згідно з ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.116 ЦПК України, суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

При поданні заяви про забезпечення доказів позивачем зазначені вище вимоги закону в повній мірі дотримані не були.

Положення ст. 116 ЦПК України чітко визначають підстави для забезпечення доказів.

Заявник при зверненні до суду у не навів обставин та не зазначив доказів, які б достеменно вказували на те, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим, а в якості обґрунтування заяви відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 117 ЦПК України посилається лише на необхідність формування позовних вимог в подальшому, що фактично не відповідає правовому змісту норм ЦПК України, які врегульовують забезпечення позову до подачі позову.

Крім того, заявником не наведено належних та допустимих доказів, що останній позбавлений можливості отримати інформацію стосовно нерухомого майна з Державного реєстру нерухомого майна.

Якщо у сторони існують складнощі з отриманням або поданням певного доказу, вона не позбавлена можливості заявити клопотання про витребування доказів у спосіб, визначений ст. 84 ЦПК України.

В силу положень ч.ч. 1, 2 ст. 84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї. У клопотанні повинно бути зазначено:

1) який доказ витребовується;

2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати;

3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа;

4) вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Форма та зміст заяви про забезпечення доказів мають відповідати вимогам ст. 117 ЦПК України.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 117 ЦПК України, заява про забезпечення доказів повинна містити обґрунтування необхідності забезпечення доказів.

Процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема шляхом їх витребування, призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено.

Забезпечення доказів це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмету доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Такий правовий висновок щодо застосування положень статті 114 КАС України викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 9901/845/18; 09 жовтня 2019 року у справі № 9901/385/19; 11 березня 2020 року у справі № 9901/608/19, а щодо застосування положень статті 116 ЦПК України в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 квітня 2020 року у справі № 367/6751/18-ц (провадження № 61-23322св19).

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Проте, в порушення вимог ЦПК України, заявником у своїй заяві про забезпечення доказів не наведено жодного об`єктивного факту на підтвердження того, що зазначені в заяві документи можуть бути втрачені або їх збирання чи подання стане згодом неможливим чи утрудненим. Більше того, заява не містить навіть припущень щодо ймовірності виникнення таких обставин у майбутньому.

Слід зауважити, що інформація, яку просить забезпечити заявник, частково міститься на відповідних Державних Реєстрах. Отримання такої інформації регламентоване та є у відкритому доступі.

З огляду на вищевказане, суд приходить до висновку, що вказана заява про забезпечення доказів є такою, що не підлягає задоволенню.

Згідно із ч. 5 ст. 118 ЦПК України за результатами розгляду заяви про забезпечення доказів суд постановляє ухвалу про задоволення чи відмову у задоволенні заяви.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 83, 84, 116, 117, 118, 247, 263, 353-355 ЦПК України, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 , інша особа: ОСОБА_2 про забезпечення доказів до подання позовної заяви, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня складання ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суд роз`яснює заявнику право повторного звернення із вказаною заявою після усунення недоліків, які стали підставою для повернення заяви про забезпечення доказів.

Ухвала надрукована в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

СуддяО. І. Орєхов