Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

18 січня 2022 року Черкаський районний суд Черкаської області у складі :

головуючого судді Тептюка Є.П.

при секретарі Щербак-Стерниш Д.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Черкаси в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) звернулася до суду з позовом про визнання права власності на частину домоволодіння в порядку спадкування за заповітом.

В обґрунтування позову вказала, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23.04.1996 року №1015, їй, ОСОБА_1 , належить Ѕ частина домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач вказує, що власником іншої Ѕ частини домоволодіння є ОСОБА_2 - відповідач по справі. Вказана частина домоволодіння належить їй на підставі свідоцтва про право на спадщину №2-376 від 28.02.2011 року що залишилась після смерті ОСОБА_3 .

Позивач вказує, що не може зареєструвати право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно через наявність розбіжностей у правовстановлюючих документах, а саме в свідоцтві про право власності від 23.04.1996 року №1015 зазначено, що спадкоємцями померлої ОСОБА_4 є ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проте взагалі не вказані частки кожного із співвласників на домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . Також помилково зазначена невірна загальна площа будинку в розмірі 38,8 кв.м., замість правильної 62,1 кв.м.

Позивач вказує, що наразі нею в ЧОО БТІ виготовлені технічний паспорт по інвентаризаційній справі №357 на вказане вище домоволодіння з усіма відповідними інвентаризаційними роботами, в якому вказана правильна загальна площа, вказано, що в домоволодінні не проводились перебудови, а відтак підтверджено законність всіх будівель та споруд, а також проведено оцінку вартості домоволодіння.

Через неможливість здійснити реєстрацію належній їй частини домоволодіння, позивач просить судь визнати за нею право власності на Ѕ частину домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , яка складається з житлового будинку літ. А-1 з прибудовою А?-1, А?-1 загальна площа 85,9 кв.м. житловою площею 62,1 кв.м., сараїв літ.Б, Г, Д, погребів В, Є, огорожі №1-3, колонка №4,5.

Позивач ОСОБА_1 , та її представник адвокат Солонько М.Ф., в судове засідання не з`явились, однак на адресу суду надійшла письмова заява, в якій вони позовні вимоги підтримали повністю, розгляд справи проводити за їх відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 , в судове засідання не з`явилась, проте надала суду письмову заявку, в якій просить суд справу розглядати без її присутності, проти задоволенні позовних вимог не заперечує.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.

Суд ухвалив проводити розгляд даної справи у відсутності сторін по наявних матеріалах.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що на підставі Свідоцтва на право особистої власності від 01.03.1996 року, домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 належало ОСОБА_4 .

Спадкоємцями померлої ОСОБА_4 були ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , які відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23.04.1996 року №1015 отримали по Ѕ частці вказаного вище домоволодіння.

Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.02.2011 року №2-376, після смерті ОСОБА_3 , 1942 року народження, яка сталася 13.07.2010 року спадкоємцем його частки домоволодіння є його дружина та відповідач по справі - ОСОБА_2 , 1951 року народження, НОМЕР_2 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Як вбачається з копії технічного паспорту по інвентаризаційній справі №357, загальна житлова площа домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 складає 62,1 кв.м. Також в технічному паспорті відсутні відмітки про проведення перебудов після прийняття спадщини, а відтак домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 складається з: житлового будинку літ. А-1 з прибудовою А?-1, А?-1 загальна площа 85,9 кв.м. житловою площею 62,1 кв.м., сараїв літ.Б, Г, Д, погребів В, Є, огорожі №1-3, колонка №4,5.

Зі звіту про оцінку вартості домоволодіння вбачається, що його загальна вартість складає 226460,00 грн., а відтак Ѕ частина коштує 113230,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд виходить з того, що наявні в свідоцтві про право власності від 23.04.1996 року №1015 неточності у формулюванні змісту перешкоджають їй в оформленні спадщини у нотаріальному порядку проте, на переконання суду, не є підставою для позбавлення спадкоємця права на отримання спадщини.

Крім того судом приймається до уваги визнання відповідачем позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки таке визнання не суперечить закону та не порушує прав інших осіб.

Відповідно до частини 1 статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

На підставі ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом та згідно до положень ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Згідно ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У частині другій та четвертій статті 1236 ЦК України передбачено, що заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини.

Відповідно до ст.ст.1216-1219 ЦК України спадкування - це перехід майнових і окремих особистих немайнових прав та обов`язків спадкодавця до його спадкоємців; спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У випадках, коли підставою до спадкування є заповіт, призначення спадкоємців, розподіл прав і обов`язків між спадкоємцями, залежать виключно від волі заповідача згідно з діючим принципом свободи заповіту.

Як зазначалося вище, право на спадкування виникає насамперед у спадкоємців за заповітом. В окремих випадках воно може одночасно виникнути й у спадкоємців за законом. Це може мати місце у разі складення заповіту лише щодо частини спадщини або у разі, коли хтось із спадкоємців за заповітом усунений від права на спадкування або відмовився від спадщини чи не прийняв її, якщо йому була визначена заповітом певна частина спадщини. Право на спадкування у спадкоємців за законом може виникнути тільки у разі відсутності цього права у спадкоємців за заповітом.

Реалізація права на спадкування спадкоємцем, закликаним до спадкування, здійснюється шляхом прийняття ним спадщини з подачею до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяви про її прийняття в шестимісячний строк, який починається з часу відкриття спадщини. Вчинення таких дій не вимагається, якщо спадкоємець постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і протягом шестимісячного терміну, встановленого для прийняття спадщини, не заявив про відмову від неї (ст.ст. 1268-1270 ЦК).

При цьому у положенні п. 3.1 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року за №24-753/0/4-13, роз`яснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

За таких обставин позов слід задовольнити та визнати за позивачем ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , яка складається з житлового будинку літ. А-1 з прибудовою А?-1, А?-1 загальна площа 85,9 кв.м. житловою площею 62,1 кв.м., сараїв літ.Б, Г, Д, погребів В, Є, огорожі №1-3, колонка №4,5 в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Суд вирішує судові витрати в порядку ст.141ЦПК України. Враховуючи, що позивач не просила стягнути судові витрати з відповідача, суд залишає їх за ОСОБА_1 .

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 83, 89, 247, 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , яка складається з житлового будинку літ. А-1 з прибудовою А?-1, А?-1 загальна площа 85,9 кв.м. житловою площею 62,1 кв.м., сараїв літ.Б, Г, Д, погребів В, Є, огорожі №1-3, колонка №4,5 в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ознайомитись з повним текстом судового рішення, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Апеляційні скарги на рішення можуть бути подані протягом 30 днів з дня його складення через суд першої інстанції до Черкаського апеляційного суду або безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

(Повний текст рішення складено 28.01.2022 року)

Суддя: Є. П. Тептюк