КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2022 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 761/20947/19

номер провадження: 22-ц/824/316/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач),

суддів: Гуля В.В., Матвієнко Ю.О.,

за участю секретаря - Осінчук Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Лук`янчука Артема Володимировича на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 17 березня 2021 року у складі судді Притули Н.Г., у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «БЛС» про стягнення грошових коштів за договором прокату,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «БЛС» (далі - ТОВ «БЛС») про стягнення грошових коштів за договором прокату.

Позовна заява мотивована тим, що 28 червня 2018 року між ОСОБА_1 та ТОВ «БЛС» був укладений договір прокату автомобіля «Аudі А3», номер кузова НОМЕР_1 , державний номерний знак (далі - д.н.з.) НОМЕР_2 , 2016 року випуску, за умовами якого до керування вказаним автомобілем були допущені позивач та ОСОБА_2 .

Позивач вказував, що 30 червня 2018 року сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля Аudі А3», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок якої автомобіль отримав механічні пошкодження. Постановою суду від 09 серпня 2018 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні даної ДТП та її притягнуто до адміністративної відповідальності. Зазначав, що згідно з договором прокату від 28 червня 2018 року передбачено відповідальність позивача, зокрема, штрафи при втраті транспортного засобу (далі - ТЗ) - 10% від дійсної вартості ТЗ, адміністративний платіж при втраті ТЗ - 40 000 грн 00 коп. та при пошкодженні - 20 960 грн 00 коп. Вказував, що представники відповідача в телефонному режимі повідомили йому про те, що вказаний вище автомобіль знищений внаслідок ДТП та йому було виставлено рахунок на суму 100 000 грн 00 коп. та на суму 40 000 грн 00 коп., які він 03 липня 2018 року сплатив на рахунок ТОВ «БЛС».

Зазначав, що в подальшому після отримання правової допомоги йому стало зрозуміло, що укладений ним з ТОВ «БЛС» договір прокату не містить визначення поняття - знищення ТЗ внаслідок ДТП і поняття - втрата ТЗ, а штрафні санкції відповідно повинні були б застосовуватись після того, як відповідач доведе ту обставину, що вартість відновлювального ремонту пошкодженого ТЗ внаслідок ДТП, яка мала місце 30 червня 2018 року, буде перевищувати ринкову вартість ТЗ на день його пошкодження. У разі, якщо вартість відновлювального ремонту пошкодженого ТЗ не буде перевищувати ринкову вартість ТЗ на день його пошкодження, тоді ТОВ «БЛС» повинен був застосувати штрафні санкції у розмірі 20 960 грн 00 коп. Вказував, що оскільки ТЗ не був знищений, а лише частково пошкоджений, то з відповідача на його користь підлягають стягненню грошові кошти у розмірі 119 040 грн 00 коп. (140 000 грн 00 коп. - 20 960 грн 00 коп.).

Також вказував, що з 03 липня 2018 року відповідач незаконно користується його грошовими коштами, а тому відповідно до ст.536 ЦК України з відповідача на його користь підлягають стягненню проценти в розмірі облікової ставки Національного банку України (далі - НБУ) за період з 03 липня 2018 року по 16 квітня 2019 року у розмірі 16 783 грн 00 коп.

З урахуванням наведеного, ОСОБА_1 просив стягнути з ТОВ «БЛС» на свою користь грошові кошти у розмірі 135 823 грн 00 коп., з яких: 119 040 грн 00 коп. - розмір основного зобов`язання, 16 783 грн 00 коп. - розмір штрафних санкцій.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 17 березня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції,представник ОСОБА_1 - адвокат Лук`янчук А.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що висновком судового експерта не визначена ринкова вартість автомобіля на момент ДТП та не враховано умови договору страхування. Вказує, що оскільки договір прокату не містить в собі визначення поняття - знищення ТЗ внаслідок ДТП та поняття - втрата ТЗ, а відповідно до ч.8 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача, то у даному випадку суд першої інстанції повинен був керуватись ст.8 ЦК України (аналогія закону). Вказує, що суд не звернув увагу, що умовами договору прокату при визначенні поняття - знищення КТЗ в результаті ДТП та поняття - втрати КТЗ, не передбачено посилання на умови договору страхування.

Зазначає, що, виходячи з аналізу Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092, у редакції наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 липня 2009 року № 1335/5/1159 (далі - Методика), положень ЦК України і Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», поняття - знищення ТЗ внаслідок ДТП або поняття - втрата ТЗ, при застосуванні штрафних санкцій (Ш2), передбачених умовами договору прокату у правовідносинах між позивачем та ТОВ «БЛС» мали б застосовуватись лише після того, як останнє належним чином доведе, що вартість відновлювального ремонту пошкодженого ТЗ внаслідок ДТП, яка мала місце 30 червня 2018 року, буде перевищувати ринкову вартість ТЗ на день його пошкодження. Тому вважає, що у разі, якщо вартість відновлювального ремонту пошкодженого ТЗ не буде перевищувати ринкову вартість ТЗ на день його пошкодження, тоді ТОВ «БЛС» повинен був застосовувати штрафні санкції - Ш2 та стягнути з позивача штраф у розмірі 20 960 грн 00 коп.

Вказує, що з метою встановлення факту відсутності факту знищення ТЗ внаслідок ДТП та втрати ТЗ, представниками позивача у суді першої інстанції заявлялись клопотання про проведення судової експертизи на вирішення якої ставились три питання: 1) Яка вартість відновлювального ремонту автомобіля «Аudі А3», д.н.з. НОМЕР_2 , станом на 30 червня 2018 року, внаслідок ДТП, яке відбулось 30 червня 2018 року; 2) Яка ринкова вартість цього автомобіля до ДТП станом на 30 червня 2018 року; 3) Яка вартість залишків пошкодженого ТЗ після ДТП. Зазначає, що 09 червня 2021 року суд першої інстанції своєю ухвалою задовольнив дане клопотання повністю, однак на вирішення експертизи поставив лише перше питання. Вказує, що стосовно ринкової вартості автомобіля «Аudі А3», д.н.з. НОМЕР_2 , на момент пошкодження, то в матеріалах справи міститься копія звіту №0107 про оцінку вартості відновлювального ремонту цього автомобіля від 11 липня 2018 року, де визначено його ринкову вартість у розмірі 651 534 грн 00 коп.

Зазначає, що у суді першої інстанції представники позивача подавали клопотання про призначення судової експертизи від 29 січня 2020 року, де також містились питання стосовно вартості відновлювального ремонту вказаного вище автомобіля на момент ДТП та ринкової вартості цього автомобіля, однак ухвалою суду першої інстанції від 29 січня 2020 року у задоволенні даного клопотання було відмовлено.

Відповідач ТОВ «БЛС» подало відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими. Вказує, що правовідносини між позивачем та відповідачем регулюються умовами договору страхування, а не положеннями Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», оскільки ці правовідносини сторін виникли з договору прокату транспортного засобу і жодна із сторін цього договору не є ні фінансовою, ні кредитною установою, а відносини між позивачем та відповідачем за цим договором не є фінансовими. Тому положення Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» не можуть бути застосовані до спірних правовідносин. Зазначає, що посилання заявника на те, що відповідно до ч.8 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача, є необґрунтованими, так як апеляційна скарга не містить вказівок на те, які умови договору прокату від 28 червня 2018 року є нечіткими або двозначними. До того ж цей договір підписаний сторонами, що свідчить про їх згоду з умовами, що визначені у договорі. Підписуючи договір, наймач підтвердив, що ознайомлений з правилами прокату ТЗ, правилами визначення нормального зносу ТЗ, які застосовуються наймачем та наймодавцем за цим договором, які розміщені на веб сторінці Інтернет-ресурсу https://bls.ua/ua/umovi-prokatu-avtomobiliv, а також погоджується з тим, що зазначені правила є невід`ємною частиною цього договору. При цьому, за зазначеним посиланням вказано, що всі автомобілі застраховані на умовах обов`язкового страхування цивільної відповідальності, а також «АвтоКАСКО». Стандартна страховка не покриває штрафи орендаря при ДТП або викраденні. Також надано рекомендацію скористатися послугою повне покриття для зменшення штрафів до 0. Тобто позивач був ознайомлений з тим, що транспортний засіб є застрахованим на умовах обов`язкового страхування цивільної відповідальності автовласника, а також «АвтоКАСКО». Таким чином, на думку відповідача, доводи представника позивача - адвоката Лук`янчука А.В. про те, що відносини між позивачем та відповідачем не регулюються договором страхування є такими, що не відповідають дійсності. Вказує, що виходячи із умов договору прокату та обставин справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що відповідач мав право застосовувати штрафні санкції, оскільки вартість відновлюваного ремонту пошкодженого ТЗ внаслідок ДТП, яка мала місце 30 червня 2018 року, перевищувала ринкову вартість ТЗ на день його пошкодження. Зазначає, що доводи апеляційної скарги про те, що ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 09 червня 2021 року на вирішення експертизи поставлено лише одне питання, не заслуговують на увагу, оскільки зазначена ухвала суду позивачем не оскаржувалась в апеляційному порядку. Крім того, матеріали справи не містять клопотань позивача чи його представника про призначення додаткової чи повторної експертизи. Вказує, що твердження представника позивача про те, що ним подавалось клопотання про призначення судової експертизи від 29 січня 2020 року, в задоволенні якого судом було відмовлено, то вони є необґрунтованими, оскільки судом відмовлено не у проведенні експертизи, а у витребуванні доказів у справі. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, враховуючи доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 28 червня 2018 року між ТОВ «БЛС» (наймодавець) та ОСОБА_1 (наймач) був укладений договір прокату №7684-Ф/2018 (далі - договір), за умовами якого наймач разом з ОСОБА_2 (додатковий водій) в період з 15 год 30 хв. 28 червня 2018 року по 15 год 30 хв. 30 червня 2018 року отримали в строкове, платне користування автомобіль «Аudі А3», номер кузова НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , 2016 року випуску.

Цей договір підписаний сторонами, що свідчить про їх згоду з умовами, визначеними договором у розмінні ч.1 ст.638 ЦК України.

У розділі штрафи (Блок Ш) сторони узгодили, що підписуючи цей договір, наймач підтвердив, що ознайомлений з правилами прокату ТЗ, правилами визначення нормального зносу ТЗ, які застосовуються наймачем та наймодавцем за цим договором, які розміщені на веб сторінці Інтернет-ресурсу https://bls.ua/usloviia-prokata-avtomobilei, а також погоджується з тим, що зазначені правила є невід`ємною частиною цього договору.

Згідно з п.5.3.2 договору, наймач зобов`язаний обережно поводитись з ТЗ, використовувати ТЗ за його призначенням, дотримуватись правил експлуатації зазначеними в технічній документації, уникати пошкоджень, не псувати.

Установлено та підтверджується матеріалами справи, що 30 червня 2018 року сталася ДТП за участю автомобіля «Аudі А3», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого вказаний автомобіль отримав механічні пошкодження.

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Постановою Дарницького районного суду міста Києва від 09 серпня 2018 року, яка набрала законної сили, ОСОБА_2 визнано винною у скоєнні даної ДТП, її притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Тому вказані обставини не підлягають доказуванню відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України.

Судом першої інстанції встановлено, що на час скоєння ДТП автомобіль «Аudі А3», д.н.з. НОМЕР_2 , був застрахований у приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Українська страхова група» (далі - ПрАТ «СК «УСГ») згідно договору добровільного страхування наземних транспортних засобів №28-0199-0157/18/0056 від 25 травня 2018 року.

Згідно з п.13.4 договору страхування, у разі конструктивної загибелі ТЗ (якщо матеріальний збиток перевищує 70% дійної ринкової вартості ТЗ, визначеної згідно з чинним законодавством України на момент настання страхового випадку) страховик приймає рішення стосовно розрахунку розміру страхового відшкодування за варіантами, які визначені у п.13.4.1. та п.13.4.2.

ПрАТ «СК «УСГ» подію, яка сталася 30 червня 2018 року, визнала страховою та прийняла рішення про виплату страхового відшкодування в сумі 224 107 грн 97 коп., що підтверджується розрахунком страхового відшкодування та страховим актом №ДККА-61748.

Установлено, що сума страхового відшкодування у розмірі 224 107 грн 97 коп. визначена ПрАТ «СК «УСГ» на підставі звіту №0107 від 11 липня 2018 року, який складений товариством з обмеженою відповідальністю «Асистанська компанія «Українська служба допомоги» (далі - ТОВ «Асистанська компанія «Українська служба допомоги»).

Відповідно до звіту №0107 від 11 липня 2018 року та доданої до нього калькуляції, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Аudі А3», д.н.з. НОМЕР_2 , складає 830 720 грн 60 коп., а ринкова вартість цього автомобіля на момент пошкодження складає 651 534 грн 00 коп. ТОВ «Асистанська компанія «Українська служба допомоги» при складанні цього звіту взято вартість нормо години із розцінок станції технічного обслуговування товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Захід» (а.с.106-135, т.1).

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що автомобіль «Аudі А3», д.н.з. НОМЕР_2 , згідно з п.13.4 договору страхування є конструктивно загиблим, оскільки матеріальний збиток перевищує 70% дійсної вартості ТЗ на момент настання страхового випадку.

Згідно з п.6.2 договору прокату, наймач несе матеріальну відповідальність перед наймодавцем за ТЗ, його комплектуючі та обладнання, їх втрату, псування, пошкодження, знищення, ризик їх випадкової загибелі в період знаходження у нього ТЗ, тобто з моменту підписання Акту приймання-передачі ТЗ від наймодавця до наймача, до моменту підписання акту повернення ТЗ від наймача до наймодавця.

Цим же пунктом договору прокату передбачено, що в разі знищення ТЗ, наймач несе матеріальну відповідальність, і зобов`язаний відшкодувати наймодавцю розмір власної відповідальності під категорією ПТЗ або ЗТЗ, протягом 3-х банківських днів з моменту настання зазначеного випадку (випадків). Розмір матеріальної шкоди також зазначається в акті повернення ТЗ.

У п.7.2.1 договору прокату визначено, що ПТЗ - пошкодження ТЗ внаслідок ДТП та інші пошкодження, зокрема, що сталися в процесі руху, викрадення, пошкодження або знищення його частин, деталей, приладдя, що викликані навмисними діями третіх осіб у будь-якому місці. У цих випадках наймач зобов`язаний компенсувати наймодавцю розмір особистої відповідальності наймача, що передбачена у блоці «Ш3» договору.

Пунктом 7.2.2 договору передбачено, зокрема, ЗТЗ - знищення ТЗ внаслідок ДТП. У цьому випадку наймач зобов`язаний компенсувати наймодавцю розмір особистої відповідальності наймача, що передбачена у блоці «Ш2» договору протягом п`яти банківських днів з моменту настання зазначеного випадку.

Встановлено, що згідно договору прокату передбачені штрафи (Блок Ш), зокрема: при втраті ТЗ (Ш2) - 10% від дійсної вартості ТЗ; адміністративний платіж при втраті ТЗ (Ш2) - 40 000 грн 00 коп. та при пошкодженні (Ш3) - 20 960 грн 00 коп.

Згідно з актом повернення ТЗ від 30 червня 2018 року, який підписаний сторонами, зазначено про застосовані штрафні санкції при втраті ТЗ - 100 000 грн 00 коп. та адміністративний платіж при втраті ТЗ - 40 000 грн 00 коп., а всього - 140 000 грн 00 коп. (а.с.17, т.1).

Також встановлено, що 02 липня 2018 року ТОВ «БЛС» виготовило рахунок - фактуру №СФ-0000248 на сплату штрафних санкцій при втраті ТЗ у розмірі 100 000 грн 00 коп. та рахунок - фактуру №СФ-0000249 на сплату адміністративного платежу у розмірі 40 000 грн 00 коп. (а.с.10-11, т.1), які позивач ОСОБА_1 оплатив на рахунок ТОВ «БЛС», що підтверджується дублікатом квитанції №0.0.8.1 від 06 липня 2018 року на суму 40 000 грн 00 коп. та дублікатом квитанції №0.0..1 від 03 липня 2018 року на суму 100 000 грн 00 коп. (а.с.14-15, т.1).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що не відбулась конструктивна загибель автомобіля «Аudі А3», д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок ДТП, яка сталася 30 червня 2018 року, а умовами договору прокату передбачено сплату штрафних санкцій за знищення автомобіля, а саме: штрафні санкції при втраті ТЗ - 100 000 грн 00 коп. та адміністративний платіж - 40 000 грн 00 коп., то відповідачем обґрунтовано виставлено позивачу рахунки про їх сплату, які були оплачені позивачем.

Такі висновки суду першої інстанції є правильними й такими, що ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України).

Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.202 ЦК України).

Згідно зі ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства (ст.526 ЦК України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст.530 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).

Відповідно до вимог ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними (ст. 628 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч.1 ст.638 ЦК України).

Відповідно до ст.787 ЦК України за договором прокату наймодавець, який здійснює підприємницьку діяльність з передання речей у найм, передає або зобов`язується передати рухому річ наймачеві у користування за плату на певний строк.

Однією із особливих рис договору прокату є те, що об`єктом договору прокату може бути лише рухома річ, крім транспортних засобів, щодо яких ЦК України містить окремі положення. Як правило, об`єкт договору прокату використовується для задоволення побутових невиробничих потреб.

Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються, такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України).

У ч.1 ст.89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З матеріалів справи вбачається, що 09 червня 2020 року представник ОСОБА_1 - адвокат Лук`янчук А.В., не погоджуючись із визначеною у звіті №0107 від 11 липня 2018 року вартістю відновлювального ремонту автомобіля «Аudі А3», д.н.з. НОМЕР_2 , у сумі 830 720 грн 60 коп., звернувся до суду першої інстанції із клопотанням про призначення судової експертизи, на вирішення якої поставив питання: 1) яка вартість відновлювального ремонту автомобіля «Аudі А3», номер кузова НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , 2016 року випуску, станом на 30 червня 2018 року, внаслідок ДТП, яка сталася 30 червня 2018 року; 2) яка ринкова вартість цього автомобіля до ДТП; 3) яка вартість залишків пошкодженого автомобіля «Аudі А3», д.н.з. НОМЕР_2 , після ДТП (а.с. 149-150, т.1).

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 09 червня 2020 року клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Лук`янчука А.В. задоволено та призначено у даній справі судову автотоварознавчу експертизу, на вирішення якої поставлено питання: Яка вартість відновлювального ремонту автомобіля «Аudі А3», номер кузова НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , 2016 року випуску, станом на 30 червня 2018 року, внаслідок ДТП, яка сталася 30 червня 2018 року ? (а.с.160-161, т.1).

Відповідно висновку експерта за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи від 02 жовтня 2020 року № 17716/20-54, складеного судовим експертом Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, вартість відновлювального ремонту, без врахування зносу автомобіля «Аudі А3», д.н.з. НОМЕР_2 , станом на 30 червня 2018 року внаслідок ДТП складає 627 559 грн 32 коп. (а.с.189-199, т.1).

За приписами ст.110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

У п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 року № 8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» роз`яснено, що при перевірці й оцінці експертного висновку суд повинен з`ясувати: чи було додержано вимоги законодавства при призначенні та проведенні експертизи; чи не було обставин, які виключали участь експерта у справі; компетентність експерта і чи не вийшов він за межі своїх повноважень; достатність поданих експертові об`єктів дослідження; повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним; узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком експертизи; обґрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи.

Судом першої інстанції встановлено, що у висновку експерта від 02 жовтня 2020 року №17716/20-54 при визначенні вартості відновлювального ремонту взято до уваги вартість нормо-години на ремонт та пофарбування згідно «Бюлетня Автотовароведа №101, 2018», для регіону реєстрації КТЗ - Київського регіону і складала станом на 30 червня 2018 року: ремонтно-відновлювальні роботи - 350 грн 00 коп., малярні роботи - 350 грн 00 коп.

Згідно з п.13.2 договору страхування визначено, що перелік та вид відновлювальних робіт, кількість нормо-годин на ті чи інші роботи, обсяг матеріалів для відновлювального ремонту розраховується за нормативами, визначеними заводом - виробником.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено, що при складанні висновку від 02 жовтня 2020 року № 17716/20-54 експертом не взято до уваги вказаний вище пункт договору страхування щодо розрахунку переліку та виду відновлювальних робіт, кількість нормо-годин на ті чи інші роботи, обсяг матеріалів для відновлювального ремонту за нормативами, визначеними заводом - виробником, а тому суд першої інстанції вірно не взяв до уваги вказаний висновок експерта в якості належного доказу тієї обставини, що автомобіль не є конструктивно загиблим.

У ст.204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач не звертався до суду з позовними вимогами про визнання недійсними: договору прокату від 28 червня 2018 року та договору страхування від 25 травня 2018 року або окремих частин цих договорів, а тому визначений у п.13.2 договору страхування обов`язок розраховувати перелік та вид відновлювальних робіт, кількість нормо-годин на ті чи інші роботи, обсяг матеріалів для відновлювального ремонту за нормативами, визначеними заводом - виробником презюмується для сторін цих договорів.

Отже установивши, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами того, що не відбулась конструктивна загибель автомобіля «Аudі А3», д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок ДТП, яка сталася 30 червня 2018 року, що є його процесуальним обов`язком в силу ст.ст.12, 81 ЦПК України, а умовами договору прокату передбачено сплату штрафних санкцій за знищення автомобіля (100 000 грн 00 коп.) та адміністративний платіж (40 000 грн 00 коп.), які були сплачені позивачем на рахунок відповідача, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів за договором прокату.

Оскільки позовні вимоги про стягнення процентів в розмірі облікової ставки НБУ у сумі 16 783 грн 00 коп., позивач обґрунтовував положеннями ч.1 ст.536 ЦК України, якою передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами, а в даному випадку судом не встановлено обставин користування відповідачем чужими грошовими коштами, то колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні цих позовних вимог ОСОБА_1 за їх безпідставністю.

Таким чином, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, висновки суду є обґрунтованими, передбачених законом підстав для його скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що договір прокату не містить в собі визначення поняття - знищення ТЗ внаслідок ДТП та поняття - втрата ТЗ, а тому представник позивача вважає, що ці положення договору прокату мають тлумачаться на користь споживача відповідно до ч.8 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», апеляційний суд не приймає до уваги з таких підстав.

Згідно з ч.ч.1,2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1 - 3, 5 та 6 ст.203 цього Кодексу.

У частинах 1-5 ст. 203 ЦК України закріплено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Стаття 18 Закону України «Про захист прав споживачів» містить самостійні підстави визнання угоди (чи її умов) недійсною.

Як зазначалось вище, позивач договір прокату від 28 червня 2018 року або окремі його умови не оскаржував в судовому порядку та вони не визнані недійсними, у тому числі, з підстав їх невідповідності вимогам Закону України «Про захист прав споживачів». За таких обставин умови договору прокату презюмуються в силу вказаних вище положень ст.204 ЦК України.

Також колегія суддів не приймає до уваги посилання в апеляційній скарзі на те, що у суді першої інстанції представником позивача заявлялось клопотання про призначення судової експертизи, на вирішення якої ставилось три питання, однак суд першої інстанції своєю ухвалою від 09 червня 2021 року на вирішення експертизи поставив лише одне питання, проігнорувавши інші два питання, з таких підстав.

Відповідно до п.12 ч.1 ст.353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо призначення експертизи.

Таким чином ухвала Шевченківського районного суду міста Києва від 09 червня 2021 року підлягає апеляційному оскарженню окремо від рішення суду.

Разом з тим, відповідно до положень ЦПК України суд апеляційної інстанції не наділений повноваженнями перевіряти законність ухвали суду першої інстанції, яка підлягає апеляційному оскарженню окремо від рішення суду, в межах розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги про те, що у суді першої інстанції представником позивача подавалось клопотання від 29 січня 2020 року про призначення судової експертизи, де також ставилось питання про визначення вартості відновлювального ремонту вказаного вище автомобіля на момент ДТП та ринкової вартості цього автомобіля, однак ухвалою суду першої інстанції від 29 січня 2020 року у задоволенні даного клопотання було відмовлено, не приймаються апеляційним судом до уваги, виходячи з такого.

З матеріалів справи вбачається, що 29 січня 2020 року представник ОСОБА_1 - адвокат Максюк С.В. подав до суду першої інстанції клопотання про витребування доказів, у якому просив витребувати у ПрАТ «СК «УСГ» належним чином завірені копії матеріалів страхової справи із якісними цифровими фотокопіями пошкоджених деталей автомобіля «Аudі А3», д.н.з. НОМЕР_2 , відносно ДТП, яка сталася 30 червня 2018 року. За наслідками наданих матеріалів заявник просив призначити судову автотоварознавчу експертизу у даній справі (а.с.91-93, т.1).

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 29 січня 2020 рокувідхилено клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Максюка С.В. про витребування доказів на підставі ст.84 ЦПК України, оскільки заявником не було надано доказів неможливості самостійно отримати витребувані докази у ПрАТ «СК «УСГ»,не наведено причин, які перешкоджають позивачу в отриманні такого доказу особисто та не зазначено, які обставини можуть підтвердити ці докази (а.с.139-140, т.1).

Тобто, ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 29 січня 2020 року клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Максюка С.В. про призначення судової автотоварознавчої експертизи у справі по суті не вирішувалося.

Інші доводи та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження у суді першої інстанції і висновки з цього приводу, зроблені судом, ґрунтуються на встановлених обставинах та досліджених у судовому засіданні доказах, яким судом дана належна правова оцінка.

Що стосується заявленого представником ОСОБА_1 - адвокатом Лук`янчуком А.В. клопотання про призначення судової експертизи, на вирішення якої він просить поставити питання: яка ринкова вартість автомобіля «Аudі А3», номер кузова НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , 2016 року випуску, станом на 30 червня 2018 року до ДТП, то вказане клопотання задоволенню не підлягає, виходячи з такого.

Як зазначалось вище, під час складання висновку за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи від 02 жовтня 2020 року № 17716/20-54 експертом визначено вартість відновлювального ремонту, без врахування зносу автомобіля «Аudі А3», д.н.з. НОМЕР_2 , станом на 30 червня 2018 року, у розмірі 627 559 грн 32 коп., без урахування положень п.13.2 договору страхування, а тому вказаний висновок експерта не є належним доказом того, що автомобіль не є конструктивно загиблим.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що призначення судової експертизи для визначення ринкової вартості автомобіля Аudі А3», д.н.з. НОМЕР_2 , станом на 30 червня 2018 року до ДТП, не забезпечить з`ясування обставин того, чи відбулась конструктивна загибель вказаного автомобіля, внаслідок ДТП, відповідно до положень п.13.4 договору страхування, а тому призначення експертизи у даному випадку є недоцільним.

За таких обставин клопотання представника позивача - адвоката Лук`янчука А.В. про призначення судової експертизи задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, судом додержано вимоги матеріального та процесуального права, а тому це рішення суду відповідно до ст.375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Лук`янчука Артема Володимировича - залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 17 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів. У випадку проголошення лише вступної і резолютивної частини, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Головуючий

Судді: