Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/403/22

06 червня 2022 року Богородчанський районний суд Івано-Франківської області в складі: головуючого - судді Решетова В. В.,

секретар судового засідання Остапишин І. Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Богородчани Івано-Франківської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся в суд із позовом до відповідачки ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 23 жовтня 2018 року між ним та відповідачкою укладено шлюб, який зареєстровано в Івано-Франківському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 2357. Спільних дітей у них немає. Подружнє життя не склалось через відсутність взаєморозуміння, любові та поваги одне до одного. З липня 2019 року разом не проживають, примирення з ОСОБА_2 позивач вважає неможливим, зазначає, що збереження шлюбу буде суперечитиме його інтересам, тому просить такий розірвати.

В судове засідання позивач не з`явився, через систему "Електронний суд" подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити.

Відповідачка в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнає, не заперечує проти розірвання шлюбу, примирення з позивачем вважає неможливим.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши встановлені конкретні обставини у справі, оцінивши надані сторонами в порядку статті 81 ЦПК України докази в їх сукупності та взаємозв`язку, приймаючи до уваги існуючі між сторонами відносини, причини розлучення, небажання подружжя зберігати шлюб, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя сторін, збереження їх сім`ї є неможливим та суперечить інтересам кожного з них.

Встановлено, що згідно зі свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим 23 жовтня 2018 року Івано-Франківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 23 жовтня 2018 року перебувають в зареєстрованому шлюбі (а.с. 5).

Спільних дітей подружжя не має.

Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу (ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України).

Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

З огляду на те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 Сімейного кодексу України).

Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Оскільки причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими, відповідачка погодилась на розірвання шлюбу, підстав для відмови у прийнятті визнання нею позову немає, враховуючи те, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, що має істотне значення, суд приходить до висновку, що позов може бути задоволено.

Таким чином суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті й майнові права, а тому, шлюб між позивачем та відповідачкою необхідно припинити шляхом його розірвання.

На підставі наведеного, ст. 24, 105, 110, 112, 114, 115 Сімейного кодексу України, керуючись ст. 12, 81, 206, 259, 263, 265, 268, ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 23жовтня 2018 року в Івано-Франківському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 2357 .

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Суддя В. В. Решетов