ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

19 січня 2022 року

м. Харків

справа № 639/6483/18

провадження № 22-з/818/36/22

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Пилипчук Н.П.

суддів: Маміної О.В., Тичкової О.Ю.

за участю секретаря: Гармаш К.В.

розглянувши заяву представника ОСОБА_1 адвоката Бущана Андрія Олеговича про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 03 березня 2020 року,

в с т а н о в и в :

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 03 березня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного суду від 05 жовтня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 03 березня 2020 року скасовано та ухвалено нове судове рішення. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задоволено частково. У порядку поділу спільного сумісного майна подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнано право приватної власності за ОСОБА_1 на: Ѕ частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 площею 65,9 кв м; Ѕ частину нежитлового приміщення третього поверху № 14 в житловому будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 площею 5,7 кв м; Ѕ частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 площею 40,9 кв м; Ѕ частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 площею 67,1 кв м; Ѕ частину автомобіля KIA CERATO, 2009 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі, кузова й рами: НОМЕР_2 . Визнано право власності за ОСОБА_2 на: Ѕ частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 площею 65,9 кв м; Ѕ частину нежитлового приміщення третього поверху № 14 в житловому будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 площею 5,7 кв м; Ѕ частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 площею 40,9 кв м; Ѕ частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 площею 67,1 кв м та Ѕ частину автомобіля KIA CERATO, 2009 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі, кузова й рами: НОМЕР_3 . В іншій частині в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. Cтягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 20 179, 15 грн.

Постановою Верховного Суду від 19 травня 2021 року постанову Харківського апеляційного суду від 05 жовтня 2020 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Харківського апеляційного суду від 01 грудня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 03 березня 2020 року скасовано та ухвалено нове судове рішення. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задоволено частково. У порядку поділу майна подружжя за ОСОБА_1 визнано право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_5 . В іншій частині в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

08 грудня 2021 року представник ОСОБА_1 адвокат Бущан Андрій Олегович подав заяву про ухвалення додаткового рішення. В обґрунтування заяви вказував, що при ухваленні постанови суд не вирішив питання щодо розподілу судових витрат, а саме щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в судах першої та апеляційної інстанцій.

Обговоривши доводи клопотання, судова колегія вважає, що заява представника ОСОБА_1 адвоката Бущана Андрія Олеговича підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Частинами 1, 2 ст. 246 ЦПК України визначено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу (ч. 3 ст. 246 ЦПК України).

Відповідно до статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати;

4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Стаття 133 ЦПК України визначає види судових витрат.

Так судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Зі змісту статті 58 ЦПК України вбачається, що сторона, третя особа, а також особа, якій за законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Відповідно до статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Згідно статті 15 ЦПК України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Частиною четвертою статті 62 ЦПК України визначено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

У відповідності до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Судом встановлено, що 06 листопада 2018 року ОСОБА_1 уклав договір про надання правової допомоги № 27 з адвокатом Бущан А.О.

Статтею 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Витрати на правничу допомогу адвоката можуть включати в себе гонорар адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката.

Для того, щоб суд міг визначити розмір понесених витрат на правничу допомогу з метою їх подальшого розподілу, сторона по справі повинна подати детальний опис наданих робіт (послуг) та здійснених нею витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При відшкодуванні витрат на правничу допомогу розмір судових витрат встановлюється судом на підставі поданих доказів (договори, рахунки, акти виконаних робіт тощо). У такому випадку важливо, щоб договір про надання правничої допомоги був з прозорим ціноутворенням, аби суд міг об`єктивно оцінити вартість та обсяги роботи адвоката. Адвокат повинен також надати детальний опис виконаних робіт з наданням доказів (документального підтвердження) факту виконаних адвокатом робіт.

Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Отже, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, як зазначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015р., п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004р., заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судові витрати, понесені позивачем в суді першої інстанції, складаються з наступного: 5286 грн. - судовий збір, сплачений при зверненні до суду (квитанція про сплату № 0.0..1 від 11.11.2018 року, (т. 1 а.с. 6), 4997 грн. - судовий збір, сплачений при зверненні до суду із апеляційною скаргою (квитанція про сплату № 0.0..1 від 14.05.2020 року), та 2932 грн. (квитанція про сплату № 0.0..1 від 14.05.2020 року) (т. 2 а.с. 49, 50), всього 13215 грн.

Також, згідно заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення витрати, понесені позивачем в суді першої інстанції на професійну правничу допомогу складаються з наступного: 23500 грн. - витрати на професійну правничу допомогу, згідно акту прийому-передачі послуг від 28.02.2020 року (а.с. 12 т. 2), що також підтверджуються квитанціями № 1 від 06.11.2018 р., №2 від 26.11.2018 р., № 3 від 12.02.2019, № 4 від 06.05.2019, № 5 від 29.05.2019, № 6 від 11.06.2019, № 7 від 21.08.2019 № 8 від 24.09.2019, № 9 від 09.10.2019 № 10 від 28.02.2020 т. 2 а.с. 14-23), 23000 грн. - витрати на професійну правничу допомогу, згідно акту прийому-передачі послуг від 09.10.2020 року (а.с. 156 т. 2), що також підтверджується квитанціями № 1 від 14.05.2020, № 2 від 23.06.2020, № 3 від 08.09.2020, № 4 від 15.09.2020, № 5 від 30.09.2020, № 6 від 05.10.2020 (т. 2 а.с. 157-162), 13500 грн. - витрати на професійну правничу допомогу, згідно акту прийому-передачі послуг від 02.12.2021 року (т. 3 а.с. 140), що також підтверджується квитанціями № 1 від 11.06.2021, № 2 від 02.12.2021. Разом сума витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем складає: 60 000 грн.

Судові витрати, понесені відповідачем ОСОБА_4 в суді касаційної інстанції, складаються з наступного: 10572 грн. - судовий збір, сплачений при зверненні до суду із касаційною скаргою (квитанція про сплату № 6364 від 03.11.2020 року).

Відповідно до ч. 2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як свідчать матеріали справи позовні вимоги ОСОБА_1 заявлені на Ѕ частку нерухомого майна, набутого в період шлюбу на загальну суму 967 517 (1 935 034 : 2), що і становить 100% заявлених вимог; задоволено позовні вимоги на суму 258 654,96 грн., це складає 258 654,96*100: 967 517 = 26,7%, тобто позовні вимоги та апеляційна скарга задоволені на 26,7 %. Отже, стягненню підлягають витрати по сплаті судового збору з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у сумі 3528,4 грн. (13215: 100 х 26,7). Також, виходячи з того, що вимоги позивача задоволені на 26,7%, отже витрати на правову допомогу підлягають стягненню пропорційного задоволеним вимогам, а саме 26,7% від 60000 грн. складає 16020 грн..

Судові витрати, що підлягають компенсації ОСОБА_1 за рахунок ОСОБА_2 становлять всього 19548,4 грн. (3528,4+ 16020).

Крім того, ОСОБА_2 понесла витрати по сплаті судового збору за подачу касаційної скарги у розмірі 10572 грн. З огляду на те, що вимоги позивача були задоволені на 26,7% ОСОБА_2 необхідно відшкодувати 73,3% понесених нею витрат, що становить 7749,28 грн

Відповідно до п. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. Отже, виходячи з пропорційності розподілу судових витрат стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає сума судових витрат 319,79 грн. (19548,4 7749,28)

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що заява представника ОСОБА_1 адвоката Бущана Андрія Олеговича про ухвалення додаткового рішення підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 133, 137, 141, 246, 270 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Бущана Андрія Олеговича про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у розмірі 319, 79 грн.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: Н.П. Пилипчук

Судді О.В. Маміна

О.Ю. Тичкова