Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2022 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в складі головуючого судді Бучко Т.М.

секретар судового засідання Дем`янчук Н.В.

з участю представника позивача Бузинарського М.Ю.

представників відповідача Романчук О.М., Пашкевич І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства "Рівненський обласний клінічний лікувально-діагностичний центр імені Віктора Поліщука" Рівненської обласної ради про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача, в якому просить визнати протиправним та скасувати наказ Комунального підприємства «Рівненський обласний клінічний лікувально-діагностичний центр імені Віктора Поліщука" Рівненської обласної ради № 510-к від 5 листопада 2021 року «Про припинення трудового договору»; поновити її на посаді молодшої медичної сестри Комунального підприємства «Рівненський обласний клінічний лікувально-діагностичний центр імені Віктора Поліщука" Рівненської обласної ради з 11 листопада 2021 року; стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що 10 листопада 2021 року згідно наказу № 510-к від 5 листопада 2021 року звільнена з посади молодшої медичної сестри в зв`язку з скороченням штату працівників. З текстом наказу про можливе наступне звільнення її не було ознайомлено за два місяці до звільнення. Рішення про скорочення штатної чисельності не було належним чином погоджено з профспілковим комітетом. Не проводилися збори профспілки, а рішення профспілки належним чином не оголошувалося шляхом його розміщення на дошці оголошень підприємства, або шляхом доведення до працівників. Їй не була запропонована аналогічна чи інші прирівняна до її посада при їх наявності, недотримано процедуру офіційної пропозиції робітнику інших вакантних посад. При визначенні працівників, яких було залишено на роботі, не враховано наявність в неї більшої професіональної компетенції - загального трудового стажу та стажу роботи у КП РОКЛДЦ ім.В.Поліщука по відношенню до працівників, які були залишені адміністрацією на аналогічних посадах. У відповідача вона безперервно працює з 18 травня 2016 року по день звільнення, маючи на день звільнення загальний трудовий стаж 41 рік 4 місяці та 4 дні. До настання пенсійного віку з дня звільнення їй залишилося менше ніж три роки, а саме два роки та шість місяців. Не враховано, що в її сім`ї немає інших працівників з самостійним заробітком, так як вона проживає самостійно тільки за рахунок заробітної плату, яку вона отримувала. Кількість посад в результаті скорочення практично не змінилася, оскільки були залишені посади молодшої медичної сестри та інші прирівняні посади в тій же кількості. Адміністрацією в період скорочення та після його завершення приймалися на посаду працівники, які арніше не працювали в КП РОКЛДЦ ім.В.Поліщука. На посадах залишилися працівники, які не мали таких як вона передбачених законом пільг. Рішення про її звільнення приймалося не уповноваженою на те особою. Наказ № 510-к підписувався в.о.головного лікаря ОСОБА_3, який є заступником головного лікаря з економічних питань та до переліку посадових обов`язків якого не входить питання прийняття на роботу та звільнення працівників. Згідно рішення Рівненського міського суду від 19 жовтня 2021 року у справі № 569/18475/21 головного лікаря ОСОБА_4 поновлено на посаді з 4 вересня 2021 року та допущено до негайного виконання. ОСОБА_4 своєчасно пред`явив вказане рішення відповідачу, отже з 4 вересня 2021 року вказаного керівника поновлено на посаді, в зв`язку з чим заступник головного лікаря ОСОБА_3 не був такою особою, до компетенції котрої входило звільнення працівників. При звільненні з нею не було проведено повний розрахунок: не виплачена заробітна плата, вихідна допомогу, компенсація за невикористану відпустку та кошти за перебування на лікарняному.

Ухвалою від 9 грудня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 суд прийняв до розгляду та відкрив спрощене позовне провадження у справі з проведенням судового засідання з повідомленням (викликом) сторін.

18 січня 2022 року суд отримав відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить у задоволенні позову відмовити повністю. Заперечення проти позовних вимог мотивує тим, що з 3 січня 2019 року Рівненський обласний клінічний лікувально-діагностичний центр імені Віктора Поліщука реорганізований у комунальне підприємство «Рівненський обласний клінічний лікувально-діагностичний центр імені Віктора Поліщука» Рівненської обласної ради та є комунальним унітарним некомерційним підприємством, що надає первинну, вторинну (спеціалізовану) та/або третинну (високоспеціалізовану) медичну допомогу, послуги будь-яким особам в порядку та умовах, встановлених законодавством України та статутом. Згідно статуту підприємство самостійно планує свою діяльність, визначає стратегію та основні напрямки свого розвитку відповідно до галузевих науково-технічних прогнозів, кон`юнктури ринку продукції, товарів, робіт, послуг та економічної ситуації. Після проведення економічного аналізу та зе метою забезпечення ефективного управлінського процесу, повного та ефективного використання наявних фінансових можливостей прийнято рішення скоротити чисельність та штат працівників. На виконання ч.3 ст.22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» листом від 3 червня 2021 року профспілковий комітет повідомлено про заплановане скорочення чисельності та штату працівників. З метою вжиття заходів щодо недопущенні порушення переважного права працівників на залишення на роботі при скороченні чисельності та штату працівників по підприємству виданий наказ від 16 серпня 2021 року «Про заплановане вивільнення працівників». Наказом від 31 серпня 2021 року «Про внесення змін до структури та штатного розпису КП «РОКЛДЦ ім.В.Поліщука» РОР» заплановано скоротити 124,25 штатних одиниць, в тому числі 6,75 штатних одиниць молодшої медичної сестри відділення функціональної діагностики. Наказом від 31 серпня 2021 року створена комісія для визначення серед посад працівників, які скорочуються, осіб, які мають переважне право на залишення на роботі, або щодо яких встановлено обмеження на звільнення. Протоколом від 1 вересня 2021 року встановлено, що у ОСОБА_1 немає переважного права на залишення на роботі. 3 вересня 2021 року ОСОБА_1 запропоновано ознайомитися з попередженням про заплановане звільнення та наказами від 31 серпня 2021 року, однак від ознайомлення і підпису остання відмовилася, що засвідчено актами від 3 вересня 2021 року. 10 листопада 2021 року працівникам, які скорочувались, були доведені тимчасово вакантні посади, підписати відомість ознайомлення ОСОБА_1 відмовилася, про що складено акт від 10 листопада 2021 року. Наказом від 5 листопада 2021 року ОСОБА_1 звільнено з роботи за п.1 ст.40 КЗпП України з 10 листопада 2021 року з виплатою вихідної допомоги, грошової компенсації за дні невикористаної відпустки. У зв`язку з відсутністю коштів на рахунках підприємства в день звільнення з ОСОБА_1 не був проведений повний розрахунок, однак відповідно до наказу від 23 листопада 2021 року позивачу виплачена вся заробітна плата, середній заробіток за час затримки виплати. Відповідно до розпорядження голови обласної ради від 3 вересня 2021 року виконання обов`язків головного лікаря КП «РОКЛДЦ ім.В.Поліщука» РОР покладено на ОСОБА_3 - заступника головного лікаря з економічних питань. ОСОБА_4 було поновлено на посаді головного лікаря рішенням Рівненської обласної ради від 12 листопада 2021 року. В період скорочення та після його завершення на підприємство не приймалися сторонні працівники. На підставі звернення ОСОБА_1 в грудні 2021 року Управлінням держпраці у Рівненській області на підприємстві проведена перевірка додержання законодавства про працю, якою порушення процедури скорочення не встановлено. Процедуру звільнення проведено з дотриманням всіх норм чинного законодавства України.

11 лютого 2022 року позивач подала до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій додатково просить поновити її на посаді реєстратора медичного або рівнозначній посаді КП "Рівненський обласний клінічний лікувально-діагностичний центр імені Віктора Поліщука" Рівненської обласної ради з 11 листопада 2021 року.

В судовому засіданні представник позивача відмовився від заяви про збільшення позовних вимог в частині поновлення на посаді реєстратора медичного, позов підтримав та пояснив, що наказ про звільнення позивача з посади молодшої медичної сестри підписано не уповноваженою особою. Відповідно до наказу № 665-к ОСОБА_4 приступив до виконання службових обов`язків головного лікаря КП «РОКЛДЦ ім.В.Поліщука» з 4 вересня 2021 року. Станом на 5 листопада 2021 року заступник головного лікаря з економічних питань ОСОБА_3 обов`язки головного лікаря не виконував та не мав права проводити звільнення працівників. Рішенням Рівненського міського суду від 19 жовтня 2021 року скасоване незаконне розпорядження заступника голови Рівненської обласної ради про звільнення головного лікаря РОКЛДЦ РОР ОСОБА_4 , поновлено останнього на посаді з 4 вересня 2021 року та допущено рішення про поновлення на роботі до негайного виконання. Поновлення працівника на посаді не вимагає рішення обласної ради, а підлягає до негайного виконання, оскільки звільнення відбулося не на підставі рішення обласної ради, а на підставі розпорядження заступника голови обласної ради, яке було скасоване судом. В рішенні суду про поновлення на посаді головного лікаря ОСОБА_4 зазначена дата поновлення на посаді 4 вересня 2021 року. Звільняючи позивача 10 листопада 2021 року ОСОБА_3 усвідомлював, що не є головним лікарем, тому що вже був поновлений на посаді ОСОБА_4 , та не має права підпису наказу про звільнення. При звільненні порушено норми ст.42 КЗпП України щодо переважного права залишення на роботі працівників при їх вивільненні у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці. Позивач станом на день звільнення має 41 рік 3 місяці 4 дні трудового стажу. До досягнення пенсійного віку згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» позивачу залишилося 2 роки 6 місяців 7 днів. Однак за інформацією відповідача трудовий стаж становить лише 16 років. Про дату народження та трудовий стаж позивача відповідач обізнаний, оскільки в його розпорядженні перебували копія паспорту та трудова книжка. Відповідачем також не враховано, що позивач є єдиним працівником в сім`ї, інших працівників із самостійним заробітком в її сім`ї немає. Позивач проживає з чоловіком, який є пенсіонером а інвалідом, діти проживають окремо. Про ці обставини позивач повідомляла кадровика підприємства та надавала довідку про склад сім`ї, копію довідки про інвалідність та копію пенсійного посвідчення чоловіка. За ведення особових справ відповідає кадровий відділ, однак позивачу під час звільнення не пропонували надати документи на підтвердження наявності переважного права залишення на роботі. Про те, що діти вже повнолітні, відповідач міг встановити з особової картки. З нового штатного розпису вбачається наявність 44,5 ставок працівників, які могли бути запропоновані позивачу, так як не потребують медичної освіти, зокрема прибиральник, секретар, комірник, реєстратор медичний та інші. Натомість позивачу було запропоновано лише 4 посади лікарів, хоча вона не має відповідної освіти. Наказ № 85-од є наказом про реорганізацію підприємства, так як вводилися нові робочі місця, об`єднувалися відділення, створювалися нові відділення. Введено нові посади молодшої медичної сестри у відділі сервісного обслуговування, які можна було запропонувати позивачу. При реорганізації мали запропонувати всі наявні посади на підприємстві. Наявність переважного права залишення на роботі необхідно було визначати серед всіх молодших сестер медичних, а не лише серед тих, хто працював у відділенні функціональної діагностики. Відповідач не надав докази, що працівники інших відділень мають більше пільг переважного права ніж позивач та що на 14 посад молодшої медичної сестри у відділ сервісного обслуговування прийнято працівників, які мали пільги для переважного права залишення на роботі. Позивач до звільнення працювала на двох посадах - молодшої медичної сестри та реєстратора медичного. На посаді реєстратора медичного позивач працювала на умовах строкового трудового договору на час декретної відпустки ОСОБА_6 . Після закінчення цієї відпустки (настання події) ні роботодавець, ні позивач не заявили про припинення трудових відносин, а отже, трудовий договір відповідно до ст.39-1 КЗпП України продовжений на невизначений термін. Але про майбутнє наступне звільнення з посади реєстратора медичного позивач попереджена не була, з наказом про звільнення з 0,25 ставки посади реєстратора медичного не ознайомлена, копії наказу не отримувала та записів в трудову книжку позивача про звільнення з вказаної посади відповідачем не внесено Вимогу про поновлення на посаді реєстратора медичного позивач в позовній заяві не заявила, проте суд не обмежений доводами позовної заяви у випадку встановлення порушення трудових прав працівника. Просить позов задовольнити.

Представники відповідача позов не визнали з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Додатково пояснили, що відповідно до п.20 ч.1 ст.43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях районної, обласної ради вирішується питання щодо управління об`єктами спільної власності територіальних громад, призначення і звільнення їх керівників. Згідно статуту КП «РОКЛДЦ ім.В.Поліщука» РОР власником комунального підприємства є територіальна громада в особі Рівненської обласної ради. Органом управління комунального підприємства є Рівненська обласна рада, а керівництво поточною діяльністю здійснює головний лікар, який призначається власником шляхом укладення контракту. Рішенням Рівненської обласної ради від 12 листопада 2021 року ОСОБА_4 поновлено на посаді головного лікаря закладу. На виконання вказаного рішення КП «РОКЛДЦ ім.В.Поліщука» РОР видано наказ № 666-к від 15 листопада 2021 року та внесено зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. В період з 4 вересня 2021 року по дату поновлення на посаді ОСОБА_4 не мав права вчиняти відповідні дії (видавати накази тощо). 16 серпня 2021 року по закладу у зв`язку з масовим звільненням видано наказ про вивільнення працівників, в якому роз`яснено право працівників надати у відділ кадрів документи на підтвердження наявності переважного права на залишення на роботі. На виконання цього наказу працівники надали відповідні документи. Позивач не надала жодних документів, які б свідчили, що вона користується переважним правом щодо інших працівників відділення функціональної діагностики. При прийнятті на роботу позивач надавала документи, передбачені кваліфікаційними характеристиками посади молодшої сестри медичної. Законодавством не передбачено права чи обов`язку роботодавця вимагати документи про членів сім`ї працівника. В матеріалах особової справи відсутні документи про чоловіка позивача, оскільки остання їх не подавала. Серед молодших медичних сестер відділення функціональної діагностики позивач має найменший безперервний стаж роботи на підприємстві. В порівняльній таблиці помилково не відобразили, що позивачу залишилося менше 3 років до пенсії, однак ця обставина не вплинула на рішення комісії, так як працівниця, яку залишено на посаді, мала дві підстави для залишення на роботі, а тому в будь-якому випадку залишалася на посаді, незалежно від трудового стажу позивача. Скорочення чисельності та штату працівників, а не реорганізація, відбувалося по структурним підрозділам, оскільки продуктивність праці працівників різних відділень відрізняється. У відділенні функціональної діагностики скороченню підлягали 6,75 ставки молодшої медичної сестри, тобто з 8 працівників необхідно було вибрати одного працівника, який мав залишитися на роботі. Пільги визначалися серед працівників відділення функціональної діагностики, а не серед 104,5 ставок працівників. Після визначення по кожному відділенню працівників, які залишаються на роботі, їх перевели в об`єднане відділення сервісного обслуговування. Нові посади не створювалися, відбулося об`єднання структурних підрозділів. На момент попередження про вивільнення працівники зверталися у відділ кадрів із заявами на переведення до інших відділень. ОСОБА_1 також мала право звернутися з такою заявою, однак своє право не реалізувала. Під час ознайомлення з попередженням про звільнення позивачу пропонували вакантні посади, однак остання відмовилася від ознайомлення зі списком таких посад. На момент звільнення в закладі було лише 5 вакантних посад лікарів, які були запропоновані позивачу відповідно до вимог трудового законодавства та судової практики. Інших вакантних посад не існувало. Згідно наказу № 85-од від 31 серпня 2021 року скороченню підлягала посада 0,75 ставки молодшої медичної сестри відділення функціональної діагностики. Позивач була єдиною працівницею у відділенні, яка займала 0,75 ставки молодшої медичної сестри. Наказом від 21 вересня 2016 року з 7 жовтня 2016 року ОСОБА_1 було надано замісництво 0,25 ставки реєстратора медичного відділення спортивної медицини та лікувальної фізкультури на період відсутності основного працівника. При цьому замісництво не тотожне сумісництву і не є в розумінні КЗпП України трудовим договором. Про припинення виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника винесення додаткового наказу законодавство не вимагає. При звільненні з основного місця роботи, а саме з посади молодшої медичної сестри, автоматично припиняє свою дію і замісництво, а тому необхідності у видачі додаткового розпорядчого документа немає. В трудовій книжці позивача відсутній запис про прийняття її на посаду реєстратора медичного, а тому не вносився і запис про її звільнення з цієї посади. Просять відмовити в задоволенні позову.

Суд, заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши обставини та дослідивши представлені у справі докази, дійшов таких висновків.

Суд встановив, що 18 травня 2016 року ОСОБА_1 прийнята по посаду молодшої медичної сестри відділення функціональної діагностики Рівненського обласного клінічного лікувально-діагностичного центру імені Віктора Поліщука на підставі наказу № 150-к від 18 травня 2016 року, надалі з 3 січня 2019 року реорганізованого шляхом перетворення в комунальне підприємство «Рівненський обласний клінічний лікувально-діагностичний центр імені Віктора Поліщука» Рівненської обласної ради, що підтверджується записами в трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 , заповненої 7 серпня 1980 року.

Відповідно до п.1.1, 1.7 статуту КП «РОКЛДЦ ім.В.Поліщука» РОР, затвердженого 11 березня 2021 року рішенням Рівненської обласної ради, за своїм статусом центр є закладом охорони здоров`я - комунальним унітарним некомерційним підприємством, що надає первинну, вторинну (спеціалізовану) та/або третинну (високоспеціалізовану) медичну допомогу, послуги, будь-яким особам в порядку та на умовах, встановлених законодавством України та цим статутом; центр є неприбутковою організацією і фінансується за рахунок бюджетних коштів та інших джерел, незаборонених законом.

Листом № 615/01-15 від 3 червня 2021 року КП «РОКЛДЦ ім.В.Поліщука» РОР повідомило голову профспілкового комітету про заплановане в серпні 2021 року скорочення чисельності та штату працівників комунального підприємства, надавши одночасно обґрунтування необхідності скорочення чисельності та штату працівників щодо кількості і категорій працівників, що підлягають звільненню.

За змістом обґрунтування необхідності скорочення чисельності та штату працівників КП «РОКЛДЦ ім.В.Поліщука» РОР уповноважений орган прийняв рішення про скорочення 30 штатних одиниць молодшого медичного персоналу, 50 штатних одиниць середнього медичного персоналу, 10 штатних одиниць лікарського персоналу, 55 штатних одиниць іншого персоналу.

Відповідно до наказу № 83-од від 16 серпня 2021 року у зв`язку з запланованими змінами в організації виробництва і праці, скороченням чисельності та штату працівників КП «РОКЛДЦ ім.В.Поліщука» РОР до підпорядкованого персоналу доведено інформацію щодо запланованого вивільнення, інформацію про перелік категорій працівників, які мають обмеження щодо звільнення або у яких наявна підстава для переважного права на залишення на роботі при звільненні у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників. Запропоновано працівникам, які мають обмеження щодо звільнення або у яких наявна підстава для переважного права на залишення на роботі при звільненні у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників надати у відділ правового та кадрового забезпечення підтверджуючі документи до 26 серпня 2021 року, у разі неможливості надати підтверджуючий документ надати на ім`я керівника відповідну заяву із вказанням причин неможливості реалізації свого права.

Наказом № 85-од від 31 серпня 2021 року внесено зміни до структури та штатного розпису КП «РОКЛДЦ ім.В.Поліщука» РОР, які вводяться в дію з 11 листопада 2021 року. Внесення змін до структури та штатного розпису КП «РОКЛДЦ ім.В.Поліщука» РОР погоджено Постійною комісією з питань охорони здоров`я, материнства та дитинства Рівненської обласної ради, про що свідчать рекомендації постійної комісії № 2 від 31 серпня 2021 року.

На виконання наказу № 85-од КП «РОКЛДЦ ім.В.Поліщука» РОР 31 серпня 2021 року видано наказ № 86-од «Про попередження про можливе майбутнє вивільнення працівників у зв`язку зі скороченням чисельності та штату». В переліку працівників, які письмово повідомляються про можливе майбутнє вивільнення у зв`язку зі скороченням чисельності та штату з 10 листопада 2021 року зазначена ОСОБА_1 (0,75 молодша медична сестра відділення функціональної діагностики, 0,25 реєстратор медичний відділення спортивної медицини).

31 серпня 2021 року наказом КП «РОКЛДЦ ім.В.Поліщука» РОР створено комісію з метою визначення серед посад працівників, які скорочуються, осіб, які мають переважне право на залишення на роботі або щодо яких встановлено обмеження на звільнення.

Рішенням комісії з визначення серед посад працівників, які скорочуються, осіб, які мають переважне право на залишення на роботі або щодо яких встановлено обмеження на звільнення за скороченням, по відділенню функціональної діагностики запропоновано роботодавцю кандидатів на звільнення, в тому числі ОСОБА_7 , про що свідчить протокол № 1 від 1 вересня 2021 року.

3 вересня 2021 року позивач попереджена про заплановане вивільнення з посади 0,75 ставки молодшої медичної сестри відділення функціональної діагностики. Одночасно в попередженні № 852/01-15 від 2 вересня 2021 року позивачу повідомлено про наявність вакантних посад, які можуть бути їй запропоновані для подальшого працевлаштування, з переліком яких можна ознайомитися у відділі правового та кадрового забезпечення КП «РОКЛДЦ ім.В.Поліщука» РОР. Підписувати попередження ОСОБА_1 відмовилася в присутності свідків.

Розірвання трудових договорів за п.1 ст.40 КЗпП України (у зв`язку з скороченням чисельності або штату працівників) з працівниками КП «РОКЛДЦ ім.В.Поліщука» РОР згідно списку, в якому, серед інших, зазначена позивач, погоджено первинною профспілковою організацією КП «РОКЛДЦ ім.В.Поліщука» РОР, що сторонами не заперечується.

10 листопада 2021 року ОСОБА_1 запропоновано ознайомитись з тимчасово вакантними посадами, від чого остання відмовилася, що засвідчено актом про відмову ознайомлення з тимчасово вакантними посадами від 10 листопада 2021 року.

Наказом № 510-к від 10 листопада 2021 року позивач звільнена з посади молодшої медичної сестри відділення функціональної діагностики КП «РОКЛДЦ ім.В.Поліщука» РОР на підставі п.1 ст.40 КЗпП України.

За змістом ч.1 ст.235 КЗпП України працівник підлягає поновленню на роботі в разі незаконного звільнення, під яким слід розуміти як звільнення без законної підстави, так і звільнення з порушенням установленого законом порядку.

Відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Процедура звільнення працівника у разі скорочення має відбуватися на підставі п.1 ст.40 КЗпП України, відповідно до якого скорочення чисельності або штату працівників є однією з підстав для розірвання трудового договору. Розірвання трудового договору за зазначеною підставою відбувається в разі реорганізації підприємства (через злиття, приєднання, поділ, виділення, перетворення), зміни його власника, ухвалення власником або уповноваженим ним органом рішення про скорочення чисельності або штату у зв`язку з перепрофілюванням, а також з інших причин, які супроводжуються змінами у складі працівників за посадами, спеціальністю, кваліфікацією, професією.

Відповідно до ч.2 ст.40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у п.1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника за його згодою на іншу роботу.

Згідно зі ст.49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Власник є таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 1 липня 2015 року у справі № 6-49цс15.

Згідно з правовим висновком, викладеним в постанові Верховного Суду України від 1 квітня 2015 року у справі № 6-40цс15, оскільки обов`язок щодо працевлаштування працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення.

Розірвання трудового договору за п.1 ст.40 КЗпП України передбачає дотримання певної процедури, яка за загальним правилом включає в себе: надання первинній профспілковій організації інформації про заплановане звільнення; ухвалення рішення про зміни в організації виробництва і праці або про скорочення чисельності і штату працівників; відбір кандидатур працівників, які підлягають звільненню; персональне попередження працівників, які підпадають під скорочення, про майбутнє звільнення; пропонування працівнику, якого планують звільнити, переведення на іншу роботу; отримання згоди виборного профспілкового органу на звільнення працівника; оформлення звільнення працівника і проведення остаточного розрахунку.

Пунктом 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз`яснено, що розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників; чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника; які є докази щодо змін в організації виробництва і праці; про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації; чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджував ся він за два місяці про наступне вивільнення.

Відповідно до ст.42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: 1) сімейним - при наявності двох і більше утриманців; 2) особам, в сім`ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; 3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації; 4) працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва; 5) учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни та членам сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, членам сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України, а також особам, реабілітованим відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років", із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу; 6) авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій; 7) працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання; 8) особам з числа депортованих з України, протягом п`яти років з часу повернення на постійне місце проживання до України; 9) працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, військової служби за призовом осіб офіцерського складу та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, - протягом двох років з дня звільнення їх зі служби; 10) працівникам, яким залишилося менше трьох років до настання пенсійного віку, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат. Перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України.

Згідно з ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом

Відповідно до ч.3 ст.22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» у разі, якщо роботодавець планує звільнення працівників з причин економічного, технологічного, структурного чи аналогічного характеру або у зв`язку з ліквідацією, реорганізацією, зміною форми власності підприємства, установи, організації, він повинен завчасно, не пізніше як за три місяці до намічуваних звільнень надати первинним профспілковим організаціям інформацію щодо цих заходів, включаючи інформацію про причини наступних звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про терміни проведення звільнень а також провести консультації з профспілками про заходи щодо запобігання звільненням чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом`якшення несприятливих наслідків будь-яких звільнень.

Передбачений ч.3 ст.22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» обов`язок роботодавцем (відповідачем) виконаний, про що свідчить лист № 615/01-15 від 2 червня 2021 року.

Згідно з ч.3 ст.64 Господарського кодексу України підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.

Частиною другою статті 65 ГК України передбачено, що власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства чи інших установчих документів. При цьому саме втручання в господарську та іншу діяльність підприємства не допускається, крім випадків, передбачених законодавством України.

Отже, право роботодавця самостійно визначати чисельність працівників і штатний розпис не потребує додаткового доведення і судові органи не можуть вимагати обґрунтування доцільності скорочення чисельності або штату та саме в рамках розгляду спору про поновлення на роботі й вирішується питання про правомірність звільнення з роботи, тому до повноважень суду входить перевірка правильності проведення та дотримання роботодавцем процедури звільнення, у тому числі за скороченням, конкретного працівника. Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 29 березня 2019 року у справі № 755/3495/16-ц, від 22 січня 2020 року у справі № 451/706/18.

У постанові Верховного суду від 7 серпня 2019 року у справі № 367/3870/16-ц висловлена аналогічна позиція: «При вирішення трудового спору щодо поновлення на роботі працівника, звільненого у зв`язку зі скороченням чисельності і штату працівників, суд зобов`язаний перевірити наявність підстав для звільнення та дотримання відповідачем порядку вивільнення працівника за ініціативою власника або уповноваженого ним органу. Суд не вирішує питання щодо доцільності змін в організації виробництва і праці та наступного скорочення штату працівників, оскільки вирішення вказаних питань належить до виключної компетенції роботодавця (власника або уповноваженого ним органу)».

В наказі № 85-од від 31 серпня 2021 року «Про внесення змін до структури та штатного розпису КП «РОКЛДЦ ім.В.Поліщука» РОР» визначені конкретні зміни, які планується запровадити, причини цих змін, посади, що підлягають скороченню, дата введення в дію структури та штатного розпису підприємства відповідно до внесених змін. Працівники, що підлягають скороченню, зазначені в наказі № 86-од від 31 серпня 2021 року.

Позивач відмовилася від ознайомлення з наказами № 85-од та № 86-од від 31 серпня 2021 року, що підтверджується актом про відмову від ознайомлення з наказами від 3 вересня 2021 року та не заперечувалося представником позивача в судовому засіданні.

Про зміни в організації виробництва і праці відповідача свідчать штатні розписи працівників КП «РОКЛДЦ ім.В.Поліщука» РОР станом на 2 серпня 2021 року та 11 листопада 2021 року.

Доводи представника позивача щодо фактичної реорганізації підприємства, а не лише скорочення чисельності та штату працівників, оскільки створювалися нові відділення, не заслуговують на увагу, так як реорганізація підприємства є формою припинення діяльності підприємства злиттям, приєднанням, поділом, виділенням, перетворенням з наступним переходом до новоутворених підприємств усіх майнових прав та обов`язків підприємства, що реорганізується. Оптимізація структури підприємства шляхом об`єднання та перейменування відділень не є реорганізацією в розумінні Господарського кодексу України.

1 вересня 2021 року створена наказом № 88-од від 31 серпня 2021 року комісія розглянула питання про визначення переважного права залишитися на роботі та наявності серед працівників, посади яких скорочують, осіб, щодо яких встановлено обмеження на звільнення, по відділенню функціональної діагностики.

За змістом протоколу № 1 від 1 вересня 2021 року засідання комісії у всіх молодших медичних сестер відділення однакова продуктивність праці. Виходячи з даних, зазначених у порівняльній таблиці, переважне право має ОСОБА_8 . Комісія запропонувала роботодавцю кандидатів на вивільнення, в тому числі ОСОБА_1 .

До протоколу № 1 від 1 вересня 2021 року додано порівняльну таблицю, в які міститься інформація про наявність у молодших медичних сестер відділення функціональної діагностики переваг в залишенні на роботі. З цієї порівняльної таблиці встановлено, що у ОСОБА_8 наявні дві підстави із зазначеного в ст.42 КЗпП України переліку: сімейні - при наявності двох і більше утриманців; особи, в сім`ї якої немає інших працівників із самостійним заробітком. У позивача відсутні підстави для переважного права залишитися на роботі.

Представник відповідача в судовому засіданні визнала, що в порівняльній таблиці помилково не зазначено про наявність у позивача такої переваги на залишення на роботі, як «працівник, якому залишилося менше трьох років до настання пенсійного віку, при досягнення якого особа має право на отримання пенсійних виплат».

Разом з тим, суд враховує, що перевагою в залишенні на роботі користуються працівники, які мають більше підстав із зазначеного в ст.42 КЗпП України переліку, а тому навіть за відсутності помилки відповідача переважне право на залишення на роботі матиме ОСОБА_8 .

Немає позивач і тривалого безперервного стажу роботи в КП «РОКЛДЦ ім..В.Поліщука» РОР, про що остання вказувала в позовній заяві, так як її стаж порівняно з іншими працівниками відділення функціональної діагностики найменший.

Щодо наявності у позивача переважного права на залишення на роботі з підстави відсутності в її сім`ї інших працівників з самостійним заробітком, то доказів надання зазначеної інформації роботодавцю позивач суду не надала.

В матеріалах особової справи ОСОБА_7 відсутні документи, що підтверджують таку підставу для переважного права на залишення на роботі при звільнення, про що свідчить опис документів особової справи.

В особовій картці працівника ОСОБА_1 № 1371 типової форми № П-2 наявна інформація про склад сім`ї позивача (чоловік, дочка, син). Однак документів, які б свідчили про відсутність у членів сім`ї самостійного заробітку, позивач роботодавцю не подавала. Доводи представника позивача про надання таких документів відповідачу не підтверджені належними та допустимими доказами.

В наказу № 83-од від 16 серпня 2021 року роботодавцем роз`яснено працівникам, які мають обмеження щодо звільнення або у яких наявна підстава для переважного права на залишення на роботі при звільненні у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників необхідність надати у відділ правового та кадрового забезпечення підтверджуючі документи до 26 серпня 2021 року. Однак, позивач своїм право на подання підтверджуючих документів не скористалася.

Покликання представника позивача на обов`язок роботодавця витребувати додаткову інформацію у позивача щодо наявності підстав для переважного права на залишення на роботі не заслуговують на увагу.

Відповідно до ч.2 ст.24 КЗпП України при укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку (у разі наявності) або відомості про трудову діяльність з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я, відповідний військово-обліковий документ та інші документи.

При укладенні трудового договору забороняється вимагати від осіб, які поступають на роботу, відомості про їх партійну і національну приналежність, походження, реєстрацію місця проживання чи перебування та документи, подання яких не передбачено законодавством (ст.25 КЗпП України).

Пунктом 3 розділу «Робітники» Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників (Випуск 78. Охорона здоров`я), затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 29 березня 2002 року № 117, визначено кваліфікаційні вимоги професії молодша медична сестра, які передбачають наявність в працівника повної або базової загальної середньої освіти та підготовки на робочому місці. Без вимог до стажу роботи.

Таким чином, при прийнятті позивача на посаду молодшої медичної сестри та надалі у роботодавця відсутній обов`язок вимагати від неї документи, подання яких не передбачено законодавством, зокрема довідку про склад сім`ї.

Суд не приймає до уваги доводи представника позивача про необхідність визначення переважного права на залишення на роботі серед всіх працівників підприємства, а не лише серед молодших медичних сестер відділення функціональної діагностики.

Звільненню підлягають ті працівники, посади яких скорочуються, а тому і визначення працівників, які мають переважне право на залишення на роботі, проводиться серед працівників, посади яких скорочуються. При цьому, при скороченні чисельності та штату працівників переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою продуктивністю праці і кваліфікацією. Таке право враховується у випадку скорочення однорідних професій чи посад.

Позивач прийнята та працювала на посаді молодшої медичної сестри відділення функціональної діагностики. Відповідно до наказу КП «РОКЛДЦ ім..В.Поліщука» РОР № 85-од від 31 серпня 2021 року скороченню підлягало 6,75 штатних одиниць молодшої медичної сестри, відтак, визначення працівників з більш високою продуктивністю праці правомірно здійснювалося відповідачем по відділенню функціональної діагностики (серед однорідних посад).

Оцінювання працівників та визначення їх переважного права, знову ж таки, проводиться саме роботодавцем, а не судом. Суд не визначає наявність у працівника переважного права самостійно, а сприймає та оцінює вже наявні у роботодавця інформацію та докази.

Відповідач виконав передбачений ч.1 ст.49-1 КЗпП України обов`язок, попередивши позивача за два місяці про майбутнє звільнення, яке ОСОБА_1 відмовилася підписати в присутності свідків, про що свідчить акт про відмову від підпису на підтвердження отримання попередження від 2 вересня 2021 року № 852/01-15.

Одночасно в попередженні про заплановане звільнення позивачу повідомлено про наявність вакантних посад, які могли бути їй запропоновані для подальшого працевлаштування. 10 листопада 2011 року ОСОБА_1 запропоновано ознайомитись з тимчасово вакантними посадами, наявними в КП «РОКЛДЦ ім.В.Поліщука» РОР станом на 10 листопада 2021 року. Позивач відмовилася від ознайомлення з тимчасово вакантними посадами, що підтверджується актом від 10 листопада 2021 року.

Роботодавець зобов`язаний запропонувати працівникові вакантні посади, тобто вільні посади (робочі місця), на які може бути працевлаштована особа. Позивач відмовилася ознайомитися з переліком вакантних посад, що були наявні на підприємстві як станом на 2 вересня 2021 року, так і станом на 10 листопада 2021 року.

Твердження представника позивача про обов`язок відповідача пропонувати всі посади, яким не потрібна медична освіта або будь-яка інша спеціалізована освіта, безпідставні, оскільки працівнику повинні пропонуватися лише всі наявні вакансії, тобто вільні посади.

Доказів приймання відповідачем в період скорочення на посаду працівників, які раніше не працювали в КП «РОКЛДЦ ім.В.Поліщука» РОР, суду не надано і в судовому засіданні судом не встановлено.

З наказом № 510-к про припинення трудового договору позивач ознайомлена 10 листопада 2021 року. Трудову книжку отримала в день звільнення 10 листопада 2021 року, що підтверджується її підписом в журналі обліку трудових книжок та вкладишів до них. Нарахована заробітна плата, грошова компенсація за дні невикористаної відпустки, вихідна допомога, компенсація втрати частини заробітної плати у зв`язку з затримкою термінів її виплати за серпень-вересень 2021 року, допомога по тимчасовій непрацездатності виплачені позивачу 22 листопада 2021 року, тобто з порушенням вимог ст.116 КЗпП України (не в день звільнення). Однак, в зв`язку з невиплатою належних звільненому працівнику сум відповідач провів виплату середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку відповідно до ст.117 КЗпП України, про що свідчить припис про усунення виявлених порушень законодавства про працю від 9 грудня 2021 року, винесений Управлінням Держпраці у Рівненській області.

Відповідно до наказу КП «РОКЛДЦ ім.В.Поліщука» РОР № 261-к від 21 вересня 2016 року ОСОБА_1 надано замісництво на посаді реєстратора медичного відділення спортивної медицини та лікувальної фізкультури на період відпустки по догляду за дитиною до трьох років ОСОБА_6 з 7 жовтня 2016 року.

Згідно з ст.23 КЗпП України трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

При укладенні трудового договору на певний строк цей строк встановлюється угодою сторін і може визначатися не тільки конкретним періодом, а й настання певної події, наприклад поверненням на роботу працівниці з відпусток у зв`язку з вагітністю та пологами і для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Закінчення строку трудового договору може бути підставою для його припинення, окрім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна зі сторін не висунула вимоги про їх припинення. Якщо ж наступного дня працівник вийшов на роботу і це документально підтверджено, звільнити його на підставі п.2 ст.36 КЗпП України не можна, оскільки згідно із ч.1 ст.39-1 КЗпП України у такому випадку дія строкового договору вважається подовженою на невизначений строк.

За положеннями ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. При ухвалення рішення суд не може виходити за межі позовних вимог (ч.2 ст.264 ЦПК України).

В постановах Верховного Суду від 8 серпня 2019 року у справі № 450/1686/17 та від 15 липня 2019 року у справі №235/499/17 зазначено, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову.

Звертаючись до суду з позовом про поновлення на роботі позивач не пред`являла вимоги про поновлення її на посаді реєстратора медичного відділення спортивної медицини та лікувальної фізкультури. В судовому засіданні представник позивача відмовився від заяви про збільшення позовних вимог в частині поновлення на посаді реєстратора медичного.

Крім того, доводи представника позивача про настання події, з якою пов`язане закінчення строку тимчасового замісництва позивачем посади реєстратора медичного, а саме - припинення відпустки по догляду за дитиною працівниці ОСОБА_6 , є лише припущенням останнього, оскільки суд не досліджував в судовому засіданні докази щодо строку перебування ОСОБА_6 у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, повернення її на роботу чи продовження відпустки по догляду за дитиною на підставі ст.179 КЗпП України, а відтак, позбавлений можливості встановити факт подовження строкового трудового договору на невизначений строк.

Розпорядженням голови обласної ради № 104 від 3 вересня 2021 року достроково розірвано 3 вересня 2021 року контракт з головним лікарем комунального підприємства «Рівненський обласний клінічний лікувально-діагностичний центр імені Віктора Поліщука» Рівненської обласної ради ОСОБА_4 , звільнено 3 вересня 2021 року ОСОБА_4 з посади головного лікаря, виконання обов`язків головного лікаря покладено на ОСОБА_3 - заступника головного лікаря з економічних питнь КП «РОКЛДЦ ім.В.Поліщука» РОР. На підставі вказаного розпорядження КП «РОКЛДЦ ім.В.Поліщука» РОР видано наказ № 380-к від 3 вересня 2021 року про припинення трудового договору (контракту) та звільнення з вересня 2021 року ОСОБА_4 з посади головного лікаря.

3 вересня 2021 року ОСОБА_3 приступив до виконання обов`язків головного лікаря КП «РОКЛДЦ ім.В.Поліщука» РОР відповідно до розпорядження голови Рівненської оласної ради від 3 вересня 2021 року № 104, що підтверджується наказом № 381-к від 3 вересня 2021 року. Відомості щодо виконуючого обов`язки головного лікаря ОСОБА_3 як керівника КП «РОКЛДЦ ім.В.Поліщука» РОР внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, про що свідчить виписка № 99 від 7 вересня 2021 року.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 19 жовтня 2021 року у справі № 569/18475/21, яке набрало законної сили 8 лютого 2022 року, визнано протиправним та скасовано розпорядження голови Рівненської обласної ради від 3 вересня 2021 року № 104 «Про звільнення ОСОБА_4 », визнано протиправним та скасовано наказ Комунального підприємства «Рівненський обласний клінічний лікувально-діагностичний центр імені Віктора Поліщука» Рівненської обласної ради № 380-к від 3 вересня 2021 року «Про припинення трудового договору (контракту)», поновлено ОСОБА_4 на посаді головного лікаря КП «РОКЛДЦ ім.В.Поліщука» РОР з 4 вересня 2021 року. Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць допущено до негайного виконання.

Рішенням Рівненської обласної ради № 324 від 12 листопада 2021 року ОСОБА_4 поновлено на посаді головного лікаря комунального підприємства «Рівненський обласний клінічний лікувально-діагностичний центр імені Віктора Поліщука» Рівненської обласної ради з 4 вересня 2021 року.

Відповідно до наказу № 666-к від 15 листопада 2021 року ОСОБА_4 приступив до виконання обов`язків головного лікаря КП «РОКЛДЦ ім.В.Поліщука» РОР з 4 вересня 2021 року. Відомості про ОСОБА_4 як керівника КП «РОКЛДЦ ім.В.Поліщука» РОР 15 листопада 2021 року внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, про що свідчить виписка № 35.

Згідно з п.6.13 статуту КП «РОКЛДЦ ім.В.Поліщука» РОР у разі відсутності керівника його обов`язки виконує заступник згідно із розподілом функціональних обов`язків. А у разі відсутності особи, що може виконувати обов`язки керівника, його обов`язки виконує посадова особа, визначена власником в установленому порядку.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_4 приступив до виконання обов`язків головного лікаря КП «РОКЛДЦ ім.В.Поліщука» РОР 15 листопада 2021 року, наказ № 510-к від 5 листопада 2021 року про припинення трудового договору та звільнення 10 листопада 2021 року ОСОБА_1 з посади молодшої медичної сестри підписаний уповноваженою особою - виконуючим обов`язки головного лікаря КП «РОКЛДЦ ім.В.Поліщука» РОР ОСОБА_3 .

Покликання представника позивача на порушення відповідачем порядку виконання рішення суду про поновлення ОСОБА_4 на посаді, яке допущене до негайного виконання та не вимагає розгляду питання про поновлення останнього на посаді на сесії Рівненської обласної ради, суд до уваги не приймає.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

ОСОБА_4 не звертався до суду за захистом своїх прав, порушених неналежним, на думку представника позивача, виконанням рішення суду про його поновлення на посаді. Рішення Рівненської обласної ради № 324 від 12 листопада 2021 року «Про поновлення на посаді ОСОБА_4 » та наказ № 666-к від 15 листопада 2021 року чинні, не скасовані та не є предметом розгляду у цій справі. Доводи представника позивача щодо порушення прав позивача в результаті невиконання відповідачем негайно рішення суду в частині поновлення ОСОБА_4 на посаді головного лікаря, оскільки ОСОБА_4 , будучи на посаді головного лікаря, не допустив би її звільнення, суд вважає надуманими та безпідставними.

Оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що звільнення позивача із займаної посади молодшої медичної сестри відділення функціональної діагностики КП «РОКЛДЦ ім.В.Поліщука» РОР відбулося з дотриманням вимог трудового законодавства України, а тому в задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу № 510-к від 5 листопада 2021 року, поновлення позивача на посаді належить відмовити.

Враховуючи, що відсутні підстави для задоволення позову в частині поновлення на роботі, не підлягає задоволення також і позовна вимога про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки є похідною позовною вимогою, задоволення якої залежить від задоволення основної вимоги.

На підставі наведеного та керуючись ст.10, 12, 89, 264, 265, 273, 353, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити в позові ОСОБА_1 до Комунального підприємства "Рівненський обласний клінічний лікувально-діагностичний центр імені Віктора Поліщука" Рівненської обласної ради про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Рівненського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі:

позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ;

відповідач - Комунальне підприємство "Рівненський обласний клінічний лікувально-діагностичний центр імені Віктора Поліщука" Рівненської обласної ради; місцезнаходження: 33028, м.Рівне, вул.16 Липня, 36; 1.

Суддя