Справа № 159/5397/21
Провадження № 2/163/104/22
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2022 року Любомльський районний суд Волинської області

в складі головуючого судді Чишія С.С.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в місті Любомль Волинської області цивільну справу за позовом АТ "Універсал Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг,

в с т а н о в и в :

АТ "Універсал Банк" (далі - Банк) просить ухвалити рішення про стягнення із ОСОБА_1 11 723,46 гривень заборгованості за договором про надання банківських послуг "Monobank".

Вимоги обґрунтовано тим, що 17 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернувся в Банк з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписав анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 17 грудня 2019 року в рамках проекту monobank, яка разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають Договір про надання банківських послуг.

Особливістю проекту monobank є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорту та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної карти після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом Банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжну карту кредитного ліміту надається послуга - переведення витрат у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Договір, що укладається між Банком та клієнтом є змішаним договором, в якому містяться елементи різних договорів, в тому числі, але не виключно: договору банківського рахунку, договору про споживчий кредит.

Підписавши анкету-заяву відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав у мобільному додатку примірники документів, які складають укладений з ним Договір та зобов`язався виконувати його умови. За цим Договором відповідач отримав кредит в розмірі 10 000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка НОМЕР_1 .

Надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на передбачених Договором умовах і в межах встановленого кредитного ліміту, Банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі.

Відповідач в порушення умов Договору своєчасно не надав Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору. Станом на 30 жовтня 2020 року прострочення зобов`язання відповідача зі сплати щомісячного мінімального платежу за Договором сягнуло понад 90 днів, у зв`язку із чим відбулося істотне порушення відповідачем зобов`язань, уся заборгованість за кредитом стала простроченою.

30 жовтня 2020 року Банк направив відповідачу повідомлення "пуш" про істотне порушення умов Договору та необхідність погасити суму заборгованості. Проте відповідач на контакт не виходив та не вчинив жодної дії, направленої на погашення заборгованості. Станом на 24 травня 2021 року заборгованість відповідача перед Банком за Договором від 17 грудня 2019 року становить 11 723,46 гривень, яка складається із тіла кредиту.

Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 22 грудня 2021 року, розгляд позову постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення копію ухвали та примірник матеріалів позову відповідач отримав 07 травня 2022 року.

У строк, визначений судом в ухвалі від 22 грудня 2021 року з додатковим врахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28 листопада 2013 року № 958, відповідач відзиву на позов не подав.

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від учасників справи до суду не надходили.

Враховуючи вищевикладене та положення ст.279 ЦПК, суд розглянув справу за наявними у справі матеріалами.

Аналізом доказів по справі суд встановив такі фактичні обставини.

17 грудня 2019 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг в рамках проекту monobank.

У цій заяві ОСОБА_1 просив відкрити поточний рахунок у гривні та встановити кредитний ліміт на суму, вказану у додатку, відповідно до умов Договору та наведених у цій анкеті-заяві умов.

В анкеті-заяві також зазначено, що відповідач погоджується із тим, що ця анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складає Договір про надання банківських послуг; підтверджує укладення Договору і зобов`язується виконувати його умови; підтверджує ознайомлення з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту та отримання їх примірників у мобільному додатку; беззастережно погодився з тим, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту та повідомляти його про це шляхом надсилання повідомлень у мобільний додаток.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Як передбачено ч.2 ст.642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Предметом позову у справі є кредитна заборгованість за укладеним між АТ "Універсал Банк" та ОСОБА_1 в рамках проекту monobank Договором від 17 грудня 2019 року.

На підтвердження існування між сторонами договірних кредитних правовідносин та наявності у відповідача кредитної заборгованості, окрім копії підписаної анкети-заяви, Банк надав копію Умов і правил обслуговування фізичних осіб в ПАТ "Універсал Банк" при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів monobank, які містять Тарифи, Паспорт споживчого кредиту "Картка monobank" та Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача (далі - Умови і правил обслуговування фізичних осіб в ПАТ "Універсал Банк"), розрахунок заборгованості та виписку по картковому рахунку відповідача.

Із доданої до позову копії Умов і правил обслуговування фізичних осіб в ПАТ "Універсал Банк" встановлено, що вони не містять підпису відповідача як позичальника.

Доводи позивача про те, що факт ознайомлення відповідача з вищенаведеними документами підтверджується тим, що на підставі анкети-заяви відповідач висловив свою згоду з вищевказаними документами в електронному вигляді у мобільному додатку "monobank" шляхом застосування електронного цифрового підпису, суд відхиляє з огляду на таке.

Дійсно, в анкеті-заяві зазначено, що відповідач просить вважати наведений зразок його власноручного підпису або його аналоги (у тому числі його електронний/електронний цифровий підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, як відкриті або будуть відкриті йому в банку; засвідчує генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладення електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення даних згідно з договором. Також визнає, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах та паперових носіях; підтверджує, що всі наступні правочини (у тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися ним та/або банком з використанням електронного цифрового підпису. Усе листування щодо цього договору просив здійснювати через мобільний додаток або через інші дистанційні канали, відповідно до умов договору.

У статті 3 Законом України "Про електронну комерцію" № 675-VIII від 03 вересня 2015 року (далі - Закон № 675-VIII) визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч.3 ст.11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ч.5 ст.11 Закону № 675-VIII пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Положеннями ст.12 Закону № 675-VIII визначено, що, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до ч.2 ст.3 Закону № 675-VIII термін "електронний підпис" вживається у значенні, наведеному в Законі України "Про електронний цифровий підпис".

Згідно із ст.1 Закону України "Про електронний цифровий підпис" № 852-IV від 22 травня 2003 року, чинного на момент підписання сторонами анкети-заяви, електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

У пункті 5.3 розділу 5 Умов і правил обслуговування фізичних осіб в ПАТ "Універсал Банк" визначено, що підписані клієнтом та/або банком документи, що пов`язані з укладеними правочинами, зберігаються банком в електронному вигляді та надсилаються в мобільному додатку клієнта, а також їх копії можуть бути надані банком на паперовому носії на запит клієнта. Під час одержання однією із сторін електронного документа формується підтвердження із зазначенням дати та часу такого одержання.

Такого підтвердження із зазначенням дати та часу одержання відповідачем в електронному вигляді Умов і правил обслуговування фізичних осіб в ПАТ "Універсал Банк" позивач до матеріалів позову не додав, тому у суду відсутні підстави вважати, що саме з цими документами було ознайомлено відповідача.

Відтак, додані до позову Умови і правил обслуговування фізичних осіб в ПАТ "Універсал Банк" не можуть бути належним доказом, оскільки не свідчать про ознайомлення відповідача з їх змістом.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 03 липня 2019 року по справі № 342/180/17-ц.

За таких обставин відсутні підстави вважати, що між сторонами укладений передбачений ст.634 ЦК України договір приєднання.

Фактично укладеним між сторонами кредитний договір у відповідності до положень ст.ст.207, 626, 628, 1054 ЦК України у даному випадку є підписана сторонами 17 грудня 2019 року анкета-заява.

З наданого Банком розрахунку заборгованості вбачається, що ОСОБА_1 має заборгованість за Договором про надання банківських послуг від 17 грудня 2019 року станом на 24 травня 2021 року у розмірі 11 723,46 гривень, яка складається із заборгованості за тілом кредиту та, яка заявлена Банком до стягнення у позовній заяві.

Із розрахунку заборгованості відповідача, вбачається, що ОСОБА_1 користувався кредитними коштами, що підтверджує факт укладення кредитного договору.

Цим же розрахунком підтверджується наявність у відповідача заборгованості перед Банком, тобто неповернення фактично використаних наданих йому кредитних коштів.

Відповідач ОСОБА_1 не надав суду доказів, які б спростовували розрахунок заборгованості перед Банком, як і не довів відсутності цієї заборгованості.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року по справі №342/180/17-ц висловлено позицію про те, що банк має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на вищевикладене, а також враховуючи те, що кошти у розмірі 11 723,46 гривень фактично отримані відповідачем, який вказаних обставин не заперечив і не спростував, у добровільному порядку Банку не повернув, суд дійшов висновку про наявність достатніх і обґрунтованих підстав для їх стягнення в судовому порядку.

Таким чином, судом встановлено підстави для задоволення позову.

Згідно зі ст.141 ЦПК України судові витрати по справі слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст.259, 264, 265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов задовольнити повністю.

Стягнути із ОСОБА_1 в користь АТ "Універсал Банк" заборгованість за договором про надання банківських послуг "Monobank" від 17 грудня 2019 року в сумі 11 723 (одинадцять тисяч сімсот двадцять три) гривні 46 копійок, яку становить заборгованість по тілу кредиту.

Стягнути із ОСОБА_1 в користь АТ "Універсал Банк" 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення протягом 30 днів з дня його складання може бути подано апеляційну скаргу до Волинського апеляційного суду через Любомльський районний суд.

Найменування позивача - АТ "Універсал Банк"; місце знаходження - вулиця Автозаводська, буд.54, кв.19, місто Київ; код ЄДРПОУ - 21133352.

Ім`я відповідача - ОСОБА_1 ; місце проживання - АДРЕСА_1 ; РНОКПП - НОМЕР_2 .

Головуючий : суддя С.С.Чишій