ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/434/22
провадження № 2-з/753/23/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" лютого 2022 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі судді Якусика О.В., за участю секретаря судового засідання Петренко М.А., адвоката Ганчука Г.В., розглянувши у судовому засіданні заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Ганчука Григорія Володимировича про забезпечення позову у справі № 753/434/22 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», в якому просить:

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 61946017 від 30 листопада 2021 року приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Толочко Яни Миколаївни;

- визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 108,90 кв.м., житловою площею 61,00 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, зазначає, що рішення приватного нотаріуса від 24 листопада 2021 року про державну реєстрацію прав № 61946017, яким право власності на належну позивачу квартиру було зареєстровано за АТ «Альфа-банк», є протиправним, оскільки приватному нотаріусу не було надано усіх необхідних документів для державної реєстрації прав на підставі договору іпотеки у зв`язку із недотриманням кредитором вимог статті 35 Закону України «Про іпотеку» щодо обов`язку належного надсилання іпотекодавцю та боржнику вимоги про усунення порушення основного зобов`язання, що унеможливлювало звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовий спосіб.

Разом із позовною заявою представник ОСОБА_1 - адвокат Ганчук Григорій Володимирович подав заяву про забезпечення позову, в якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони Акціонерному товариству «Альфа-Банк» відчужувати у будь-який спосіб квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 108,90 кв.м., житловою площею 61,00 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000).

На підставі протоколу передачі справи раніше визначеному складу суду від 11 січня 2022 року вказану заяву передано на розгляд судді Якусику О.В.

Мотивуючи необхідність вжиття заходів забезпечення позову, позивач зазначає, що між сторонами існує спір щодо належного набуття відповідачем права власності на квартиру, при цьому відповідач має можливість вільно розпоряджатися спірною квартирою, що буде неодмінно здійснено, адже відповідач є юридичною особою, основним видом діяльності якого є надання фінансових послуг, а метою - отримання прибутку, відтак, набуття квартири у власність здійснювалося виключно з метою її подальшого продажу.

Вказує, що відчуження спірної квартири фактично унеможливить виконання рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, адже не поверне позивачу у власність квартиру і позивач буде змушений вживати додаткових заходів, спрямованих на витребування квартири від інших осіб, тобто ефективний захист і поновлення порушених прав позивача буде унеможливлено.

Дослідивши матеріали справи та заяви про забезпечення позову, заслухавши представника ОСОБА_1 , суд дійшов висновку про те, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

За змістом наведених вище приписів умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Тобто в кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для ефективного захисту прав або інтересів позивача. При цьому відповідно до вимог частини 3 статі 12, частини 1 статті 81 ЦПК України обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Види забезпечення позову визначені частиною першою статті 150 ЦПК України. Зокрема, згідно з пунктами 1, 2, 4 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність заходів забезпечення позову передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» визначено, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості й адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Крім цього, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Суд вважає, що через ризик подальшого відчуження спірного нерухомого майна на користь третіх осіб невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити ефективний захист прав позивача у випадку задоволення його позову та може призвести до того, що позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Те, що особа ще не вчинила дії, які могли би підтвердити намір відчужити це майно, не спростовує того, що у відповідача як одноосібного власника наявна можливість вільно розпорядитись спірним нерухомим майно, якщо не вжити заходи забезпечення позову. Зокрема, таких висновків дійшла велика Палата Верховного Суду, ухвалюючи постанову від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17.

Суд вважає обґрунтованими посилання позивача на існування цього ризику, ймовірність якого є досить високою з огляду на те, що відповідач, як власник майна, є банківською установою, предметом діяльності якої є надання банківських та інших фінансових послуг, а отже набуття нерухомого майна у власність здійснювалася не для особистого використання.

Враховуючи, що позивачем пред`явлено позов про скасування рішення про державну реєстрацію права власності, яке стало підставою набуття відповідачем майна, з наступним визнанням прав на таке майно за позивачем, а тому ймовірне рішення про задоволення позову може мати наслідком зміну власника такого майна, суд дійшов висновку, що заявником доведено існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам та інтересам до ухвалення рішення у справі у разі відчуження відповідачем спірного майна, ускладнення захисту прав та інтересів заявника без вжиття таких заходів, та про обґрунтованість доводів заявника про наявність достатніх підстав вважати, що невжиття заходів щодо забезпечення позову може зробити неможливим чи ускладнити ефективний захист прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

При вирішенні заяви про забезпечення позову суд враховує співмірність, зокрема те, що заборона на відчуження квартири, щодо якої між сторонами виник спір, не є позбавленням права власності, та наявність зв`язку між видами забезпечення позову, який просить застосувати позивач, а саме накладення арешту на спірну квартиру та позовними вимогами, які пред`явлені позивачем.

Беручи до уваги наведені норми процесуального законодавства, оцінивши відповідно до вимог статті 89 ЦПК України обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням вказаних вище критеріїв, суд дійшов висновку про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Також, дослідивши матеріали заяви, суд дійшов висновку про відсутність на цій стадії розгляду справи підстав для застосування зустрічного забезпечення позову, з огляду на відсутність відомостей щодо можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову.

Керуючись статтями 2, 149, 152, 153, 258, 260 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Ганчука Григорія Володимировича про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт та заборонити Акціонерному товариству «Альфа-Банк» відчуження у будь-який спосіб квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 108,90 кв.м., житловою площею 61,00 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000).

Стягувач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).

Боржник: Акціонерне товариство «Альфа-Банк» (03150, м. Київ, вул. Велика васильківська, буд. 100, ідентифікаційний код 23494714).

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом і підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк пред`явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову - три роки.

Повний текст ухвали складено 2 лютого 2022 року.

Суддя О. В. Якусик