Справа № 944/6112/19
Провадження № 2/752/1044/22
Заочне Р І Ш Е Н Н Я
18 квітня 2022 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді Плахотнюк К.Г.
за участі секретаря судового засідання Сітайла В.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Приступа Лев Любомирович до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка», третя особа: ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-
В обґрунтування заявлених вимог представник позивача зазначає, що 20.05.2018 року по вул. Шептицького, біля в/ч 2615 у с. Старичі, Яворівського району Львівської області, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля марки «Mercedes Benz» д.н.з. НОМЕР_1 , що був під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля марки «Hyudai Gets» д.н.з. НОМЕР_2 , що був під керуванням ОСОБА_2 .
У результаті ДТП транспортні засоби зазнали технічних пошкоджень. На місці було складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП на водія ОСОБА_1 , хоча він своєї вини не визнав.
Відповідно до висновку експерта судової автотехнічної експертизи від 23.08.2018, водій ОСОБА_1 не мав технічної можливості запобігти ДТП і в його діях не вбачається порушень ПДР України, що стали причиною настання ДТП.
Постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 26 жовтня 2018 року у справі № 450/1741/18 провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрито на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. Постановою Львівського апеляційного суду від 27 грудня 2018 року постанову Пустомитівського районного суду Львівської області від 26 жовтня 2018 року скасовано та провадження закрито.
Вказує на те, що зазначена ДТП сталася з вини третьої особи ОСОБА_2 , що підтверджується висновком експерта за результатами автотехнічного дослідження від 23.08.2018 року.
18.02.2019 позивач звернувся до відповідача з заявою про виплату йому матеріального збитку, оскільки на час ДТП цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 була застрахована в ПрАТ «СК «Уніка» відповідно до Полісу № АК7421209.
Згідно з висновком № 154 судової автотоварознавчої експертизи від 15 липня 2019 року вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Mercedes Benz» д.н.з. НОМЕР_1 , з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових автомобіля становить 36 829,86 грн.
Однак на момент звернення до суду ПрАТ «СК «Уніка» страхове відшкодування позивачу не виплатило.
Крім того, позивач також просив суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 6407,24 грн. та вартість проведеної автотехнічної експертизи і судовий збір у розмірі 3 768,40 грн.
Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 09 грудня 2019 року справу передано для розгляду за підсудністю до Голосіївського районного суду м. Києва (а.с. 65-66).
За даними Протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 21.01.2020 року головуючим суддею визначено суддю Плахотнюк К.Г.
Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 10 лютого 2020 року відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін, та призначено справу до розгляду.
Представником позивача до суду подана заява про розгляд справи без його та позивача участі. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Стороною відповідача відзив на позов у встановленому законом порядку не подано.
Третя особа ОСОБА_2 подала до суду пояснення щодо позову, у яких вважає позовні вимоги необґрунтованими, висновок експерта судової автотехнічної експертизи таким, що не відповідає встановленим законом принципам об`єктивності і повноти дослідження. Просить у позові відмовити.
Приймаючи до уваги, відповідач у справі не скористався правом подачі відзиву на позов, суд ухвалив розглянути справу за правилами статтей 280, 281 ЦПК України, ухвалити заочне рішення.у порядку заочного у
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного висновку.
Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що 20.05.2018 року о 16:50 год. по вул. Шептицького, біля в/ч 2615 у с. Старичі, Яворівського району Львівської області, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля марки «Mercedes Benz» д.н.з. НОМЕР_1 , що був під керуванням позивача у справі ОСОБА_1 та автомобіля марки «Hyudai Gets» д.н.з. НОМЕР_2 , що був під керуванням третьої особи у справі ОСОБА_2 .
Позивач є власником пошкодженого в дорожньо-транспортній пригоді автомобіля «Mercedes Benz» д.н.з. НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 (а.с. 10-11).
На місці ДТП працівниками поліції складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , згідно з яким останній порушив вимоги п. 13.1 ПДР України.
Відносно ОСОБА_2 протокол про адміністративне правопорушення не складався.
Оскільки водії заперечували свою вину у вчиненні даної ДТП та надали протирічливі пояснення, по матеріалах справи була призначена автотехнічна експертиза в межах розгляду справи щодо адміністративного протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1 ..
Згідно з Висновком експерта № 4105 судової автотерхнічної експертизи від 23.08.2018 року у даній дорожньо-транспортній ситуації, з технічної точки зору, водій автомобіля марки «Hyudai Gets» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2 , виконуючи вимоги п. 10.1, 2.3 (д) ПДР України, мала технічну можливість уникнути даної ДТП, її дії в даному випадку не відповідають вимогам п. 10.1, 2.3 (д) ПДР України.
В даній дорожній обстановці водій автомобіля «Mercedes Benz» д.н.з. НОМЕР_1 , при своєчасному виконанні з його боку вимог п. 12.3, п. 12.4 ПДР України, в момент виникнення небезпеки для руху не мав технічної можливості запобігти ДТП і в його діях невідповідностей вимогам ПДР України, що стали причиною настання даної ДТП в даному випадку не вбачається.
З технічної точки зору причиною даної ДТП стала невідповідність дій водія ОСОБА_2 вимогам п. 10.1, 2.3 (д) ПДР України, тобто виконання нею маневру зміни напрямку руху автомобіля «Hyudai Gets» д.н.з. НОМЕР_2 ліворуч на такій віддалі від автомобіля «Mercedes Benz» д.н.з. НОМЕР_1 , якої було недостатньо водію ОСОБА_1 для зупинки керованого ним автомобіля (а.с. 20).
Постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 26 жовтня 2018 року у справі № 450/1741/18 провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрито на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП (а.с. 13).
Вина іншого учасника ДТП ОСОБА_2 цією постановою не встановлена.
Постановою Львівського апеляційного суду від 27 грудня 2018 року постанову Пустомитівського районного суду Львівської області від 26 жовтня 2018 року скасовано та провадження закрито (а.с. 14).
Як видно зі змісту зазначеної вище постанови Львівського апеляційного суду, скасовуючи постанову суду першої інстанції, якою встановлено відсутність в діях ОСОБА_1 винних дій, що стали б причиною ДТП, яка сталася 20.05.2018 року за участі ОСОБА_1 позивача у справі та ОСОБА_2 , третьої особи у справі, суд апеляційної скарги закрив провадження у справі зі сплином строків притягнення особи до адміністративної відповідальності, передбаченого ст. 38 КУпАП, а висновків щодо наявності вини в діях ОСОБА_1 відносно якого було складено протокол не зробив.
Третя особа у справі ОСОБА_2 , другий учасник цієї ж ДТП, заперечуючи проти позову, послалася на те, що висновок експерта № 4105 судової автотерхнічної експертизи від 23.08.2018 року, яким встановлено, що у ДТП, що мала місце 20.05.2018 року з технічної точки зору, водій автомобіля марки «Hyudai Gets» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2 , виконуючи вимоги п. 10.1, 2.3 (д) ПДР України, мала технічну можливість уникнути даної ДТП, її дії в даному випадку не відповідають вимогам п. 10.1, 2.3 (д) ПДР України є неправильним не надала суду належних та допустимих доказів на спростування цього висновку, що наданий суду позивачем на підтвердження заявлених ним позовних вимог до її страховика.
На час ДТП цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 була застрахована в ПрАТ «СК «Уніка» відповідно до Полісу № АК7421209 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 20 травня 2018 року. Зазначене підтверджується витягом з централізованої бази МТСБУ (а.с 9).
Позивачем на підтвердження позовних вимог надано завірені належним чином документи: висновок огляду і дослідження колісного транспортного засобу № 154 від 01.07.2019 (а.с. 40-41), ремонтну калькуляцію (а.с. 42-45), кольорові фотознімки ТЗ «Mercedes Benz» д.н.з. НОМЕР_1 (а.с. 47-59), висновок № 154 судової автотоварознавчої експертизи від 15 липня 2019 року (а.с. 24-39).
Зазначений висновок складений директором ТзОВ «Експертиза» експертом Гамалаєм Б.І. (свідоцтво про підтвердження кваліфікації судового експерта з правом проведення товарознавчих експертиз № 358 від 25 січня 2013 року (а.с. 60) відповідно до якого вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових автомобіля «Mercedes Benz» д.н.з. НОМЕР_1 від виявлених при обстеженні 01.07.2019 року його пошкоджень внаслідок ДТП 20.05.2019 року становить 36 829,86 грн.
Між сторонами виникли правовідносини щодо відшкодування збитків у позадоговірних зобов`язаннях.
Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).
18.02.2019 року позивач звернувся до ПрАТ «СК «Уніка» з заявою про виплату йому матеріального збитку, отриманого у зв`язку з ДТП. На час подачі позову відповідач страхове відшкодування не виплатив.
Також не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк.
Згідно ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.
Відповідно до ст.6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Згідно ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Відповідно до вимог п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
Частинами 1-3 ст. 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Відшкодування матеріальної шкоди можливо при наявності складу правопорушення: протиправних дій особи, заподіяння шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою і наслідками, вини особи, що причинили збиток.
Частиною 1 ст. 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37 зазначеного Закону), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе, у межах суми страхового відшкодування, виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди в межах суми страхового відшкодування.
Вказані вище висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року № 14-176цс18.
Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст. 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
Цивільно-правова відповідальність за шкоду, завдану діяльністю, що є джерелом підвищеної небезпеки, настає у разі її цілеспрямованості (наприклад, використання транспортних засобів за їх цільовим призначенням), а також при мимовільному проявленні шкідливих властивостей об`єктів, що використовуються в цій діяльності (наприклад, у випадку завдання шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля).
З урахуванням зазначеного суд вважає, що розрахунок матеріального збитку у розмірі 36 829,86 грн., що складає вартість відновлювального ремонту доведений позивачем, відповідачем не спростований, а тому підлягає стягненню.
За встановлених обставин, аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки позивачем ОСОБА_1 надано належні і допустимі докази на підтвердження завдання йому майнової шкоди діями третьої особи ОСОБА_2 .
Що ж стосується позовних вимог у частині стягнення з відповідача штрафних санкцій, то вони не підлягають задоволенню, оскільки між сторонами у справі був спір щодо наявності вини в діях страхувальника відповідача, а тому порушення строків виплати страхового відшкодування на думку суду було з поважних причин.
У той же час, витрати за послуги оцінювача за складання звіту у сумі 3000,00 грн. підлягають стягненню у повному обсязі, оскільки з заявою про виплату страхового відшкодування позивач звернувся до відповідача 18.02.2019 року, останнім не було вжито заходів для оцінки вартості відновлювального ремонту автомобіля позивача, а тому останній правомірно 01.07.2019 року звернувся до судового експерта з заявою з приводу проведення судової-автотоварознавчої експертизи колісного транспортного засобу - автомобіля «Mercedes Benz» д.н.з. НОМЕР_1 , вартість якої склала 3 000 гривень (а.с.61)
Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 768,40 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 89, 133, 141, 263-265, 268, 273 ЦПК України, ст.ст. 22, 1166, 1187, 1188, 1192, 1194 ЦК України, , суд, -
позовні вимоги ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Приступа Лев Любомирович до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка», третя особа: ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - задовольнити.
Рішення може бути оскаржено позивачем до Київського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, яким ухвалено оскаржуване судове рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя К.Г. Плахотнюк