Справа № 156/184/22
Провадження № 2/156/155/22
Рядок статзвіту № 69
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

07 червня 2022 року смт Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Федечко М. О.,

за участю секретаря судового засідання Салатюк Г. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Іваничі за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу № 156/184/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Іваничівського районного суду Волинської області від 24.05.2017 року ОСОБА_2 присуджено сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі 600 грн. з 23.03.2017 року до досягнення сином повноліття (а.с. 24). На даний час припинено стягнення аліментів з відповідача.

В 2021 році син ОСОБА_4 вступив на навчання до Національного транпортного університету. На даний час він є студентом І курсу групи ІП-1-1 факультету «Економіка і право», за спеціальністю «Професійна освіта» на контрактній основі, що підтверджується довідкою з навчального закладу №293 від 27.09.2021 року (а.с.9) В зв`язку з навчанням на денній формі ОСОБА_3 не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно забезпечувати себе. Фактично весь батьківський обов`язок по утриманні сина ОСОБА_4 виконує лише позивач у справі. Зазначає, що вона несе витрати за навчання сина, купує необхідний одяг, взуття, засоби гігієни, сплачує комунальні витрати, в разі хвороби несе витрати на лікарняні засоби. Крім того, також на її утриманні є неповнолітня донька ОСОБА_5 , яка навчається в КЗ «Іваничівський ліцей» та також потребує належного забезпечення одягом, харчуванням, тощо. На час подання позову джерелом доходу позивача є заробітна плата продавця магазину «Єва». Враховуючи вище викладене доходів позивача недостатньо, щоб забезпечити належний матеріальний рівень дитини.

Відповідач є працездатною особою та на її думку має можливість виплачувати передбачений законодавством розмір грошової допомоги на утримання сина на період навчання.

На підставі викладеного, просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на період навчання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1500 грн. на підставі заяви про зменшення розміру позовних вимог починаючи з дня подачі позовної заяви та до закінчення ним навчання, але не довше ніж до досягнення ним двадцяти трьохрічного віку.

19 квітня 2022 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін по справі.

19 травня 2022 року від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив згідно якого просить позовні вимоги задоволити частково та не заперечує щодо стягнення із нього 1500 грн. аліментів щомісячно на утримання сина до досягнення ним 23-віку. У відзиві зіслався на те, що на даний час не може надавати матеріальну допомогу синові у щомісячному розмірі 2000 грн. так як не має постійної роботи, займається підприємницькою діяльністю, однак із проведенням на території військових дій дохід майже втрачено, дохід незначний.

06 червня 2022 року від позивача надійшла заява про слухання справи у її відсутність та зменшення розміру позовних вимог. У своїй заяві просить стягувати з відповідача аліменти на утримання сина в сумі 1500 грн.

Відповідач також в судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду клопотання в якому просив розгляд справи проводити у його відсутність.

Суд, ознайомившись із заявою позивача, відзивом відповідача, дослідивши надані докази, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідач є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с.6). Рішенням Іваничівського районного суду Волинської області від 24 травня 2017 року ОСОБА_2 присуджено сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі 600 грн. з 23.03.2017 року до досягнення сином повноліття (а.с. 24).

Згідно довідки №293 від 27.09.2021 року «Національного транспортного університету» ОСОБА_6 є студентом 1 курсу групи ІП-1-1 факультету «Економіка та право» за спеціальністю «Професійна освіта (транспорт)» на денній формі навчання за контрактом (наказ про зарахування №403 від 09.08.2021 року). Термін навчання з 01.09.2021 року по 30.06.2025 року. (а.с.9).

Позивач звернулась із заявою про зменшення розміру позовних вимог, просить стягувати щомісячно із відповідача аліменти на утримання сина ОСОБА_4 у зв`язку з продовженням навчання до досягнення ним двадцятитрьохрічного віку у розмірі 1500 грн. Згідно відзиву відповідача ОСОБА_2 , останній не заперечує щодо стягнення з нього на утримання дитини аліментів у розмірі 1500 грн. Сплачувати аліменти у більшому розмірі немає можливості через відсутність стабільного доходу та скрутним фінансовим становищем.

На підставі ч.3 ст.199 Сімейного кодексу України (далі - СК України), право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до ч.1 ст.2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

На підставі ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно ч.ч.1-3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ч.ч.1-4 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ч.2 ст.51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У відповідності до ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відтак обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують вчитися, виникає лише при наявності в сукупності таких юридичних фактів:

1.досягнення дитиною 18 років, але не більше 23 років;

2.продовження навчання;

3.потреба у матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням;

4.наявність можливості у батьків надавати допомогу.

У відповідності до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Згідно ст.201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

У відповідності до ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

На підставі ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 1 ст.89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Виходячи з норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, саме на позивача в даному випадку лежить обов`язок доведення в суді обставин, які мають юридичне значення, зокрема можливостей відповідача надавати матеріальну допомогу та потребу у такій допомозі доньки, яка продовжує навчання.

Судом встановлено, що син ОСОБА_4 досягнув 18 років, тобто став повнолітнім, однак продовжує навчання на денній формі навчання у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Як зазначено у позовній заяві син ОСОБА_4 проживає разом з позивачем по справі, самостійно не працює у зв`язку з продовженням навчання.

Позивач як на підставу своїх вимог вказала, що коштів, які вона отримує, у вигляді заробітної плати продавця магазину «Єва» недостатньо для повноцінного забезпечення всім необхідним.

Стаття 199 СК України пов`язує надання матеріальної допомоги для повнолітніх дочки або сина лише з необхідними витратами на навчання і не зобов`язує батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання на тих умовах, що і неповнолітніх дітей. При цьому суд повинен враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження, тощо.

При наданні оцінки судом наявності можливості відповідача сплачувати аліменти на утримання свого повнолітнього сина на період навчання, судом взято до уваги обов`язок щодо утримання сина обома батьками.

Згідно відзиву відповідача ОСОБА_2 вказав, що немає постійного місця роботи, займається підприємницькою діяльністю, однак на даний час при військових діях в державі заробітки майже втрачені, доходи незначні. Крім того, у нього на утриманні є ще неповнолітня донька, яка також потребує матеріальної допомоги.

Однак беручи до уваги встановлені обставини справи, суд вважає, що відповідач ОСОБА_2 має можливість надавати своєму повнолітньому сину ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що продовжує навчання, матеріальну допомогу про що не заперечив у відзиві.

При визначенні розміру аліментів, суд враховує рівний обов`язок батьків на утримання дітей та вважає за доцільне стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1500 грн. щомісяця, починаючи від дня подання позову до суду. На думку суду визначений розмір аліментів забезпечить належне виконання ОСОБА_2 батьківських обов`язків щодо утримання дитини на період її навчання та забезпечить у повній мірі матеріальні потреби дитини.

За змістом ч. 1 ст. 142 ЦПК у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку із повним задоволенням позову ОСОБА_7 , враховуючи визнання позову відповідачем ОСОБА_2 , звільнення позивача від сплати судового збоору, суд вважає, що з відповідача слід стягнути 50 відсотків судового збору, що становить 496,20 грн. в дохід держави.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст.179, 180, 181-183, 191, 199, 200 СК України, ст.ст. 2, 4, 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги - задоволити повністю.

Стягувати з ОСОБА_2 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомий) аліменти в користь ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1500 (тисячу п`ятсот) гривень щомісячно, починаючи з 01 березня 2022 року на період навчання однак не більше ніж до досягнення ним 23 років.

Допустити до негайного виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 496,20 грн. судового збору.

Повний текст судового рішення складено 07 червня 2022 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомо, зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 .

Суддя М. О. Федечко