КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи № 359/4426/21 Головуючий у суді першої інстанції - Семенюта О.Ю.
Номер провадження № 22-ц/824/5046/2022 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

за участю секретаря - Владімірової О.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, третя особа: Первинна профспілкова організація авіаційних диспетчерів Дніпропетровського регіонального структурного підрозділу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, про визнання наказу про звільнення незаконним та його скасування, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2021 року представник позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про стягнення в порядку ст. 236 КЗпП України середнього заробітку за затримку виконання судового рішення про поновлення на посаді, у якій вказувала, що 15 вересня 2021 року відповідачем ДП «Украерорух» видано наказ № 987 /о про виконання рішення суду, відповідно до якого ОСОБА_1 було поновлено на посаді директора Дніпровського РСП. Було також внесено запис в трудову книжку.

Зазначала, що на підприємстві було введено в дію оновлену організаційну структуру Дніпровського РСП, відповідно якої посада - директор РСП стала підпорядкована новій посаді - директору Дніпровського РСП - Керівнику структурних підрозділів Східного регіону.

В той же час особа є поновленою не тільки коли видано наказ про поновлення, а коли особа фактично приступила до виконання своїх попередніх обов`язків.

Вказувала, що у ОСОБА_1 після поновлення на роботі значно звузився обсяг прав та обов`язків у зв`язку з введенням нової посади директора Дніпровського РСП - Керівника структурних підрозділів Східного регіону, про нього немає запису в ЄДР, не видана довіреність на ім`я позивача на представництво ДП «Украерорух».

Відтак, вважаючи, що позивача так і не було поновлено, його представник адвокат Клименко К.О. просила суд стягнути з ДП «Украерорух» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу починаючи з 15 вересня 2021 року до винесення ухвали за даною заявою.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 грудня 2021 року заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про стягнення середнього заробітку за затримку виконання судового рішення про поновлення на посаді в порядку ст.236 КЗпП України залишено без задоволення.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, у якій з посиланням на ті ж обставини, що і в заяві, вказує, що висновок суду про фактичне допущенні до виконання його обов`язків не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки позивача не було допущено до виконання його попередніх обов`язків на займаній посаді, не внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відомостей щодо зміни керівника Дніпровського РСП на ОСОБА_1 , не видано на його ім`я довіреності на представлення інтересів ДП «Украероруху».

Апелянт просить скасувати ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 грудня 2021 року та прийняти постанову, відповідно до якої стягнути з Державного підприємства обслуговування повітряного руху України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу починаючи з 15 вересня 2021 року до винесення судового рішення.

У липні 2022 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив від Державного підприємства обслуговування повітряного руху України в якому відповідач заперечує щодо доводів, викладених в апеляційній скарзі, та просить залишити її без задоволення , а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги відповідач посилається на те, що рішення суду першої інстанції ним виконане 15 вересня 2021 року в день ухвалення рішення суду першої інстанції, що підтверджується відповідним наказом №987/о від 15 вересня 2021 року. Із вказаним наказом позивач був ознайомлений 17 вересня 2021 року. Раніше він не з`являвся на підприємство. Відповідно до вказаного наказу позивачу допущено до виконання ним обов`язків директора Дніпровського РСП. Посилання позивача на зміни в структурних обов`язках не свідчить про звуження його прав, оскільки розмір заробітної плати та посада є ідентичною, що і була до звільнення, тому вимоги щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу обґрунтовано визнано судом першої інстанції не доведеними.

При апеляційному розгляді справи ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 підтримали доводи, викладені в поданій апеляційній скарзі, та просили її задовольнити.

Представники Державного підприємства обслуговування повітряного руху України Мостова М.І. та Бохан О.Г. заперечили щодо доводів, викладених в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , та просили скаргу останнього залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу залишити без змін як таку, що постановлена з дотриманням норм матеріального права та процесуального законодавства.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши доводи учасників справи, які з`явилися на розгляд вказаної справи, дослідивши обставини справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів поданої апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Так, суд першої інстанції при розгляді вказаної справи встановив, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 вересня 2021 року було задоволено позов ОСОБА_1 , визнано незаконним та скасовано наказ ДП «Украерорух» №447/о від 20 квітня 2021 року про звільнення ОСОБА_1 з посади директора Дніпровського РСП ДП «Украерорух», поновлено ОСОБА_1 на посаді директора Дніпровського РСП ДП «Украерорух» з 21 квітня 2021 року, стягнуто з ДП «Украерорух» на користь ОСОБА_1 269171 грн 76 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 21 квітня 2021 року по 15 вересня 2021 року, 1085 грн 36 коп. судового збору, стягнуто з ДП «Украерорух» на користь держави 3422 грн 36 коп. судового збору, допущено негайне виконання рішення суду про поновлення на роботі (а.с.5-14 т.3).

15 вересня 2021 року ДП «Украерорух» видав наказ № 987 /о про виконання рішення суду, відповідно до якого ОСОБА_1 було поновлено на посаді директора Дніпровського РСП Державного підприємства обслуговування повітряного руху України з 21 квітня 2021 року з посадовим окладом відповідно до штатного розпису та з режимом роботи неповного робочого часу 0,5 норми тривалості робочого часу (наказ від 22.12.2020 №1195 «Про встановлення режиму неповного робочого часу керівному складу РСП та ВСП «ЦАПС») (а.с.19 т.3 та а.с.233 т.3). ОСОБА_1 з наказом ознайомлений 17.09.21, про що свідчить його особистий підпис (а.с.233 т.3).

16 вересня 2021 року про виконання рішення суду ДП «Украерорух» повідомив суд (а.с.16-17 т.3).

У трудову книжку ОСОБА_1 було внесено запис під № 19 від 15.09.2021 «Запис під №18 (21.04.2021 Звільнено з роботи за п.2 ст.40 КЗпП України) є недійсним поновлено на посаду директора Дніпровського РСП (а.с.234-235 т.3).

30 серпня 2021 наказом № 573 було введено в дію з 31.08.2021 оновлену організаційну структуру Дніпровського РСП, затверджені зміни до штатного розпису Дніпровського РСП (а.с.214 т.2, а.с.244 т.3). Було включено до штатного розпису Дніпровського РСП з 31.08.2021 посада «Директор Дніпровського РСП - Керівник структурних підрозділів Східного регіону» (а.с.216 т.2, а.с.246 т.3). Посада «Директор регіонального структурного підрозділу» за новою організаційною структурою є в підпорядкуванні у Директора Дніпровського РСП - Керівника структурних підрозділів Східного регіону (а.с.215 т.2, а.с.245 т.3).

У Директора регіонального структурного підрозділу є посадова інструкція, затверджена директором Дніпровського РСП - Керівником структурних підрозділів Східного регіону Струтинським О. 03.09.2021 (а.с.236-242 т.3).

Зі змісту розділу 2 цієї посадової інструкції вбачається, що у ОСОБА_1 є такі завдання та обов`язки: планує, організовує і контролює роботу підпорядкованих підрозділів та посадових осіб відповідно до організаційної структури Дніпровського РСП, Положень про підрозділи та посадових інструкцій; контролює виконання підпорядкованими працівниками РСП вимог чинного законодавства України, галузевих нормативно-правових актів та внутрішніх організаційно-розпорядчих документів; вживає заходів щодо ефективності використання і збереження закріпленого за РСП державного майна; забезпечує виконання показників ефективності використання державного майна, прибутку, а також майнового стану РСП; здійснює контроль за виконанням підпорядкованими структурними підрозділами та посадовими особами наказів і доручень Украероруху директора Дніпровського РСІІ - Керівника структурних підрозділів Східного регіону; організовує взаємодію підпорядкованих йому підрозділів з іншими структурними підрозділами Украероруху; періодично звітує директорові Дніпровського РСП - Керівнику структурних підрозділів Східного регіону про виконання своїх обов`язків, реалізацію повноважень, завдань підпорядкованих йому структурних підрозділів та посадових осіб; інспектує особисто або у складі комісії структурні підрозділи і посадових осіб РСП з питань, що відносяться до функції підпорядкованих йому підрозділів; надає інформацію, консультації та допомогу персоналу РСП з питань, що стосуються його посадової компетенції та повноважень. Проводить методичні наради й семінари з керівним складом РСП з питань, віднесених до компетенції підпорядкованих йому структурних підрозділів та посадових осіб; організовуй і забезпечує документаційне та інформаційно-довідкове обслуговування підпорядкованих йому структурних підрозділів га посадових осіб РСП; організовує матеріально-технічне. господарське, адміністративне та автотранспортне забезпечення господарської діяльності РСІІ; здійснює організаційно-технічне регулювання виконання в РСП спеціальних функцій (з протипожежної безпеки; мобілізаційних; цивільної оборони, медичною забезпечення); бере участь в організації технічного прикриття та відбудови об`єктів Дніпровського РСП; виконує затверджені плани роботи РСП, інші завдання та доручення директора Дніпровською РСП Керівника структурних підрозділів Східного регіону з питань віднесення до компетенції підпорядкованих структурних підрозділів та посадових осіб; виконує необхідні дії щодо збереження конфіденційності та цілісності інформації, а також запобігання несанкціонованому знищенню інформації та/або носіїв інформації; не допускає розголошення у будь-який спосіб персональних даних, які йому було довірено або які стали відомі у зв`язку з виконанням посадових обов`язків (в том числі після припинення ним діяльності, пов`язаної з персональними даними, крім випадків, установлених чинним законодавством); забезпечує вжиття заходів щодо запобігання, виявлення та протидії корупції відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» та Антикорупційної програми Державною підприємства обслуговування повітряною руху України; дотримується вимог усіх внутрішніх організаційно-розпорядчих документів Украероруху; забезпечує експлуатацію та утримання будівель і технічних споруд об`єктів РСП, здійснення заходів щодо організації будівельно-монтажних робіт під час будівництва, реконструкції та капітального ремонту майнових об`єктів, що належать до основних фондів Украероруху; забезпечує перевезення працівників РСП та вантажів автотранспортними засобами, що належать Украероруху; бере участь у розробці та впровадженні заходів з енергозбереження й охорони навколишнього природного середовища у підрозділах Дніпровського РСП. Забезпечення утилізації відпрацьованих матеріалів, відходів та устаткування; бере участь в організації заходів мобілізаційної готовності Украероруху, його підготовки та роботи у мирний час, в умовах особливого періоду та у разі виникнення надзвичайних ситуацій та ліквідації їх наслідків; виконує вимоги організаційно-розпорядчих документів підприємства щодо авіаційної безпеки в частині, що стосується виконання посадових обов`язків.

21.09.2021 було складено акт (а.с.243 т.3) про те, що 21.09.2021 о 14.06 в приміщенні службового кабінету № 116 Дніпровського РСП, директору Дніпровського РСП ОСОБА_1 надана для ознайомлення посадова інструкція від 03.09.2021 № 23.2-02/225/21 відповідно до займаної посади. Під час надання посадової інструкції для ознайомлення, з метою недопущення порушення працівниками Украероруху правил етики та неможливості ухилення від ознайомлення з посадовою інструкцією ОСОБА_1 здійснювалась безперервна відеофіксація вказаного процесу. В свою чергу ОСОБА_1 почав порушувати правила етики працівника підприємства, вимагав залишити його службовий кабінет в грубій формі, відмовився ознайомлюватись та засвідчити факт отримання посадової інструкції, після чого вдягнув куртку та втік з кабінету.

Наказом ДП «Украерорух» від 24.11.2020 №1106 (а.с.186-187 т.3) було ліквідовано Харківський регіональний структурний підрозділ ДП «Украерорух», завершити ліквідацію Харківського РСП у термін до 31.12.2021. В подальшому наказами вносились зміни до наказу ДП «Украерорух» від 24.11.2020 №1106 (а.с.188-193), в тому числі в п.п.3.8, а саме передати до Дніпровського РСП ДП «Украерорух» наявні активи та пасиви відповідно до передавального акта.

Наказом ДП «Украерорух» від 13.01.2021 (а.с.194-195 т.3) було створено комісію з приймання-передавання основних засобів та активів під час ліквідації Харківського РСП.

Наказом ДП «Украерорух» від 05.01.2021 (а.с.196-199 т.3) було затверджено План заходів з ліквідації Харківського РСП Украероруху (в частині діяльності Харківського РСП).

Наказом від 14.05.2021 №536/о ОСОБА_4 було прийнято на роботу з 17 травня 2021 року на посаду директора Дніпровського РСП Украероруху за переведенням з Харківського РСП Украероруху (а.с.184 т.3).

Наказом від 01.09.2021 №928/о ОСОБА_4 , директора Дніпровського РСП Украероруху, було переведено, за його згодою, на посаду Директора Дніпровського РСП - Керівника структурних підрозділів Східного регіону з 01 вересня 2021 року (а.с.185 т.3).

Як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 22.09.2021 (а.с.85-94 т.3) ОСОБА_4 є керівником Дніпровського РСП.

Зі змісту п.2.2. Положення про Дніпровський регіональний структурний підрозділ №2.2-06-78 від 17 жовтня 2018 року (а.с.34-46 т.1) вбачається, що до складу РСП входять Запорізька служба ОП, Криворізька служба ОПР, Кіровоградська служба ОПР. РСП очолює директор РСП (п.2.4. Положення).

26 серпня 2021 року було розроблено Положення про Дніпровський регіональний структурний підрозділ ДП «Украерорух» № 2.2.3-04-75 (а.с.169-183 т.3).

Відповідно до п.2.1.1. Положення до складу Дніпровського РСП входять такі структурні підрозділи Східного регіону: Дніпровський Центр організації повітряного руху, Аеродромна диспетчерська вишка Дніпро, Аеродромний диспетчерський центр Запоріжжя, Аеродромний диспетчерський центр Харків, орган AFIS Кривий Ріг, орган AFIS Полтава, орган AFIS Суми.

Управління діяльністю структурних підрозділів (посадових осіб) Дніпровського РСП здійснюється директором Дніпровського РСП - Керівником структурних підрозділів Східного регіону на підстав положень про такі структурні підрозділи (п.2.2. Положення від 26.08.2021). Дніпровський РСП очолює директор Дніпровського РСП - керівник структурних підрозділів Східного регіону (п.2.3. Положення від 26.08.2021)

Суд першої інстанції, вирішуючи подану ОСОБА_1 заяву про стягнення середньомісячного заробітку за затримку виконання рішення суду про поновлення на посаді, та відмовляючи у її задоволення дійшов висновку, що позивачем у справі не надано доказів того, що відповідач не своєчасно виконав рішення суду, або що ним не проведено оплату праці відповідно до ухваленого у справі рішення суду.

Колегія суддів повністю погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції виходячи із наступного.

Так, відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Положенням пункту 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Згідно з частинами першою, другою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності встановленої законом.

Отже, виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції".

Відповідно до пункту 34 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі необхідно вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків.

Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення на роботі працівника в разі його незаконного звільнення.

Цей обов`язок полягає у тому, що роботодавець зобов`язаний видати наказ про поновлення працівника на роботі відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде це рішення суду оскаржуватися.

За змістом статті 65 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент поновлення позивача на роботі за рішенням суду) рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується невідкладно в порядку, визначеному статтею 63 цього Закону. Рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

У статті 236 КЗпП України встановлено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Враховуючи лексичне значення (тлумачення) поняття «затримка» як «зволікання», затримкою виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі необхідно вважати невидання власником (уповноваженим органом) наказу про поновлення працівника на роботі без поважних причин, негайно, після проголошення судового рішення. У разі невиконання цього обов`язку добровільно рішення суду підлягає виконанню у примусовому порядку.

Зазначена правова позиція сформульована у постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року у справі № 6-435цс15, у постанові Верховного Суду від 06 грудня 2018 року у справі № 465/4679/16 (провадження № 61-29024св18).

Отже, для вирішення питання про наявність підстав для стягнення середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі на підставі статті 236 КЗпП України суду належить встановити: чи мала місце затримка виконання такого рішення, у разі наявності затримки виконання рішення - встановити період затримки, який необхідно рахувати від наступного для після постановлення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі, та, відповідно, провести розрахунок належних до стягнення сум за встановлений період.

Такий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 243/2748/16-ц (провадження № 61-11510св18), від 11 червня 2020 року у справі № 607/13039/17 (провадження № 61-35080св18).

У Постанові Верховного Суду у справі № 243/2748/16-ц від 21.03.2018 вказано наступне: «...Доводи заявника в касаційній скарзі про те, що фактичного поновлення на посаді не відбулося, оскільки її посада не була внесена до штатного розпису та їй не надавалися матеріальні цінності під звітність, було змінено посадову інструкцію, не заслуговують на увагу, з огляду на те, що з 14 березня 2012 року ОСОБАЗ було допущено до виконання її трудових обов`язків та надано робоче місце, вона отримувала заробітну плату, була ознайомлена за її підписом з посадовою інструкцією завідувача господарством, їй надавалися відпустки та відгули за її заявами, в яких вона зазначала займану нею посаду завідувача господарством, крім того відповідно до наказу від 17 травня 2012 року № 48-к про звільнення ОСОБА З у зв`язку із скороченням чисельності працівників їй виплачено усі нарахування при звільненні та компенсацію за невикористану щорічну основу оплачувану відпустку за період роботи з 10 грудня 2010 року до 21 травня 2012 року... Доводи позивача про те, що рішення суду про поновлення на посаді не виконане, оскільки поновлення на роботі та поновлення на посаді, не є тотожними поняттями, а тому до виконання рішення про поновлення на посаді не можуть застосовуватися положення статті 76 Закону України «Про виконавче провадження», також не заслуговують на увагу, оскільки ґрунтуються на помилковому тлумаченні норм чинного законодавства, в якому містяться посилання виключно про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника. За загальним правилом, виконання трудових обов`язків відбувається працівником шляхом виконання певної роботи на визначеній роботодавцем посаді.... Питання запровадження до штатного розпису будь-якої посади, укладання договорів про повну матеріальну відповідальність та передача працівнику під звіт матеріальних цінностей належать до внутрішньогосподарської діяльності організації чи установи, входить у компетенцію такої організації й згідно з чинним законодавства не можуть вирішуватися судом...».

У постанові Верховного Суду від 26 лютого 2020 року у справі № 702/725/17 (провадження № 61-12857св18) вказано, що КЗпП України не містить визначення поняття «поновлення на роботі», як і не встановлює порядку виконання відповідного рішення. Частково умови, за яких рішення суду про поновлення на роботі вважається примусово виконаним, закріплені у статті 65 Закону України «Про виконавче провадження».Так, згідно з цією статтею рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження. При розумінні роботи як регулярно виконуваної працівником діяльності, обумовленої трудовим договором, поновлення на роботі також включає допущення працівника до фактичного виконання трудових обов`язків, тобто створення умов, за яких він може їх здійснювати у порядку, що мав місце до незаконного звільнення. Таким чином, виконання рішення про поновлення на роботі вважається закінченим з моменту фактичного допуску працівника, поновленого на роботі рішенням суду, до виконання попередніх обов`язків на підставі відповідного акта органу, який раніше прийняв незаконне рішення про звільнення або переведення працівника. При цьому мається на увазі не формальне, а фактичне забезпечення поновленому працівнику доступу до роботи і можливості виконання своїх обов`язків. Невчинення роботодавцем усіх дій, які включають у себе виконання рішення суду про поновлення на роботі, є підставою для покладення на нього відповідальності, визначеної статтею 236 КЗпП України. Застосування цієї норми до правовідносин, які виникають у зв`язку з затримкою виконання рішення суду про поновлення на роботі, відповідає їх змісту та фактичним обставинам, оскільки підстави для нарахування формально поновленому працівнику заробітної плати як винагороди за виконану роботу немає, проте його вина у невиконанні посадових обов`язків і неприступленні до роботи також відсутня. Аналогічного по суті висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 17 червня 2020 року у справі № 521/1892/18 (провадження № 61-39740св18).

Засадничими принципами цивільного судочинства є змагальність та диспозитивність, що покладає на позивача обов`язок з доведення обґрунтованості та підставності усіх заявлених вимог. Саме на позивача покладається обов`язок надати належні та допустимі докази на доведення власної правової позиції.

Застосовуючи принцип диспозитивності, закріплений у статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Отже, саме позивач, як особа, яка на власний розсуд розпоряджається своїми процесуальними правами на звернення до суду за захистом порушеного права, визначає докази, якими підтверджуються доводи позову та спростовуються заперечення відповідача проти позову, доводиться їх достатність та переконливість.

Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так суд першої інстанції, перевіряючи доводи, викладені у заяві ОСОБА_1 від 04 жовтня 2021 року, щодо несвоєчасного виконання рішення суду та стягнення у зв`язку з цим із відповідача середнього заробітку за час не виконання рішення суду дійшов обґрунтованого висновку про не доведеність зазначених вимог позивачем та спростування вказаних доводів заявника наданими відповідачем у справі суду письмовими доказами.

Вирішуючи вказану заяву в межах викладених в ній доводів суд першої інстанції також дійшов висновку, що розподіл посадових обов`язків підприємства у зв`язку із змінами в організаційній структурі Украероруху, що відбувались протягом 2020-2021 років, є дискрецією (розсудом) керівництва підприємства у зв`язку з чим поновлення працівника на роботі не може впливати на організаційну структуру Дніпровського РСП, оскільки в такому випадку будуть порушуватися права інших осіб.

Також судом першої інстанції був оглянутий у судовому засіданні диск з відеозаписом (а.с.247 т.3), з якого встановлено, що ОСОБА_1 , який знаходився у своєму робочому кабінеті, надали посадову інструкцію на ознайомлення, від проставлення підпису про її отримання він відмовився.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що затримки виконання рішення суду не було, оскільки ОСОБА_1 був вчасно поновлений на роботі, а саме видано наказ про поновлення, з яким він ознайомився, внесено відповідний запис у трудову книжку, надана посадова інструкція, надано робоче місце, йому здійснюється виплата заробітної плати у розмірі до його звільнення, його допущено до виконання обов`язків як директора Дніпровського РСП. Дійсно, відбулись зміни у посадових обов`язках ОСОБА_1 , однак такі зміни обумовлені змінами в організаційній структурі самого підприємства, про що вже зазначено судом вище.

З урахуванням викладеного, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції повно та всебічного дослідив обставини справи та доводи, викладені у заяві ОСОБА_1 від 04 жовтня 2021 року, та не встановив обставин, які б підтверджували не виконання рішення суду та мали наслідком покладення на роботодавця обов`язку сплатити середньомісячний заробіток за час затримки виконання рішення суду.

Доводи апеляційної скарги цих висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 375 ЦПК України).

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 28 липня 2022 року

Головуючий суддя : М.А.Яворський

Судді: Т.Ц.Кашперська В.О.Фінагеєв