Справа № 444/449/22
Провадження № 2/444/447/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2022 року м. Жовква

Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючий суддя Зеліско Р. Й.

секретар судового засідання Мамедова Г.І.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області, третя особа: Рава-Руська державна нотаріальна контора Західного міжрегіального управління Міністерства юстиції (м. Львів)про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області, третя особа: Рава-Руська державна нотаріальна контора Західного міжрегіального управління Міністерства юстиції (м. Львів)про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Просить суд визнати за ним в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на житловий будинок (загальна площа житлового будинку 44.7 кв.м. (житлова площа 13.2 кв.м., допоміжна площа 31.5 кв.м.) та господарські будівлі (літня кухня, веранда, сарай, колодязь, ворота та огорожа), що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач в судове засідання не прибув, однак надав заяву з проханням слухати справу у його відсутності. Позов підтримує, просить такий задоволити з підстав зазначених у ньому.

Представник відповідача та третьої особи в підготовче судове засідання не з`явилися хоч про час та місце розгляду справи належно повідомлені, що стверджено повідомленнями про вручення повідомлення, однак Добросинсько-Магерівською сільською радою Львівського району Львівської області, представником Рава-Руської державної нотаріальної контори Західного міжрегіального управління Міністерства юстиції (м. Львів)повідомлено про відсутність заперечень проти позовних вимог та розгляд справи в їх відсутності.

У звязку з вищенаведеним, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі позивача, представника відповідача, представника третьої особи, які не з`явилися в підготовче судове засідання, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення такого, зважаючи на подані ними заяви про розгляд справи у їх відсутності.

Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Ч. 3 ст. 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Так як відповідач не заперечує проти позовних вимог, фактично визнав їх, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Ст. 4 ч. 1 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи чи інтереси фізичних осіб,права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб визначений законом.

Ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення,невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Крім випадків,встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд немає обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Судом встановлено, що позивач проживає в АДРЕСА_1 в житловому будинку, який станом на 30.06.1991 року відносився до колгоспного типу двору, головою якого була його мати ОСОБА_2 , що підтверджено випискою з погосподарської книги за 1986 -1990 роки по с. Монастирок виданою за № 57 від 21.01.2022 року виконкомом Добросинсько-Магерівської сільської ради Замківського старостинського округу № 2. Такий же склад двору зазначено у виписці з погосподарської книги і станом на 15.04.1991 року, що вбачається з довідки виданої за № 58 від 21.01.2022 року виконкомом Добросинсько-Магерівської сільської ради Замківського старостинського округу № 2 (а.с.15-16).

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні з 1979 року. Дані погосподарських книг були звітом про житлові будинки, що знаходяться на праві власності у громадян. Отже, право власності двору було зареєстровано згідно вимог діючого на той час законодавства, а саме постанови Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР», Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затв.Центральним статистичним управлінням СРСР 13.04.1979 року за № 112/5 Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, було передбачено порядок реєстрації будинків в сільських населених пунктах.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995 року із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №15 від 25.05. 1998 року, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в майні.

Оскільки, позивача мати станом на 30.06.1990 року та станом на 15.04.1991 року не втратила право на частку в майні, то вона мала право на 1/1 частку в майні двору, тобто вцілому.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 Цивільного кодексу України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Ще протягом життя, а саме 10.05.2005 року, ОСОБА_2 склала заповіт, із змісту якого вбачається, що вона на випадок своєї смерті зробила таке заповітне розпорядження: все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і все те, що буде належати їй на час смерті і на що законом матиме право, заповіла ОСОБА_1 .

Даний заповіт посвідчено секретарем сільської ради та зареєстровано в реєстрі за № 24.

За даними Замківського старостинського округу № 2, заповіт заповідачем не змінено і не скасовано.

Наведене підтверджується копією заповіту (аркуш справи № 12).

Згідно із ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, яким є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, що передбачено ч. 2 ст. 1220 ЦК України.

Ч. 1 ст. 1269 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

З копії свідоцтва про смерть НОМЕР_1 виданого Замківською сільською радою Жовківського району Львівської області (а.с.10) вбачається, що мати позивача - ОСОБА_2 , вона ж одноосібно і голова колгоспного двору, померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Про спадкування після смерті матері позивач - звернувся до Рава-Руської державної нотаріальної контори, де було відкрито спадкову справу.

Із копії спадкової справи № 284/ 2021 вбачається, що за заявою позивача - ОСОБА_1 відкрито спадкову справу після смерті ОСОБА_2 за заповітом. Згідно довідок, які долучено до спадкової справи, заборон та арештів на майно померлої немає.

З постанови нотаріуса Рава-Руської державної нотаріальної контори від 10.01.2022 року у матеріалах справи та у спадковій справі вбачається, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом із-за відстуності правовстановлюючого документу на спадкове майно та роз`яснено про судовий порядок визнання права власності в порядку спадкування.

З технічного паспорта виготовленого КП ЛОР "Червоноградське МБТІ" (а.с. 24-31) вбачається, що загальна площа будинку в АДРЕСА_1 становить 44,7 кв.м., житлова 13,2 кв.м., допоміжна 31,5 кв.м. з господарськими будівлями.

Про те, що померла ОСОБА_2 є матір`ю позивача, а батьком ОСОБА_3 підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с.11).

Батько позивача, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 (а.с.22), тобто ще до смерті своєї дружини ОСОБА_2 та матері позивача.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом.

Спадщина ним прийнята, оскільки він проживав з матір`ю на день смерті і вів з нею спільне господарство, що стверджено копією довідки виданою за № 1725 від 25.11.2021 року виконкомом Добросинсько-Магерівської сільської ради Замківського старостинського округу № 2 (а.с.14), а відтак, відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України є таким, що прийняв спадщину.

Відповідно до ч.2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності.

Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.

З врахуванням того, що відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог, а також з врахуванням встановленого під час розгляду справи, суд приходить до висновку, що право позивача підлягає захисту в судовому порядку.

Зібрані по справі докази та оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивача - ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 23, ч. 4 ст. 206, ч. 2 ст. 247, 258, 259, 264, 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 44,7 м2, з них: житлова 13,2 м2, допоміжною 31,5 м2 з господарськими будівлями в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 02.06.2022 року.

Суддя: Зеліско Р. Й.