Провадження № 2/521/1123/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2022 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Мазун І.А.,

за участю секретаря судового засідання Кусяк О.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, в якому вона просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі 10 000 грн. щомісячно, з застосуванням законом індексації, починаючи з дня подання позовної заяви до повноліття сина, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування позову позивач зазначила, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі з 23.10.2009 р., від якого народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюбні відносини з відповідачем не підтримують, та вона з сином проживає окремо від відповідача. Відповідач не надає допомоги в утриманні сина. Також зазначає, що не є працевлаштована, тому без допомоги батька дитини їй складно забезпечувати потреби дитини. Способом заробітку відповідача робота за контрактами на посаді механіка, на суднах іноземних власників. Відповідач приховує відомості про роботодавця, посередницьку фірму, через яку працевлаштовується, відомості про свій дохід, про банк через який отримує свій заробіток. Орієнтовний місячний заробіток відповідача у період роботи за контрактом складає не менше 2000 дол. США. Відповідні обставини слугували підставою звернення до суду з відповідним позовом.

Позивач в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити її позовні вимоги.

Представник відповідача в судовому засіданні частково погодилася з заявленими вимогами, а саме відповідач згоден сплачувати аліменти в розмірі 1500 грн. про що було надано письмовий відзив, та в якому зазначено наступне. Увесь час, починаючи з дня народження сина відповідача і по теперішній час, відповідач не припиняв його утримувати та матеріально забезпечувати. Відповідач самостійно щомісячно надає грошову допомогу на утримання свого сина. Крім того син періодично проживає разом із ним за місцем його реєстрації і перебуває під повним його утриманням. Протягом тривалого часу вони з позивачем не можуть дійти згоди щодо утримання сина, з причин того, що позивач вимагає приймати участь в утриманні дитини виключно в грошовій формі і тільки в розмірі 10 000 грн. Проте це не влаштовує відповідача, оскільки у нього не має такої фінансової можливості, у нього не має довіри до позивача, в тому що кошти будуть спрямовані сане на утримання сина. На сьогоднішній день відповідач офіційно ніде не працює та стабільного заробітку не має. Крім того проживає із своєю матір`ю, ОСОБА_4 , яка хворіє на цукровий діабет та потребує матеріального утримання, яка є на його утриманні.

Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, дослідивши письмові докази, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами належну правову оцінку та зважаючи на часткове визнання позовних вимог відповідачем, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст.ст. 150-152, 155 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Сторонами не заперечується, що позивач та відповідач з 23.10.2009 р. перебувають у шлюбі, що зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 1446, про що також свідчить копія свідоцтва про шлюб. (а.с. 6)

Від вказаного шлюбу народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . (а.с. 7)

Сторонами у справі також підтверджено, що подружжя проживає окремо один від одного та їх син проживає разом із позивачем за адресою її реєстрації, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відомостями про зареєстрований осіб у житловому приміщенні та довідкою про реєстрацію місця проживання особи. (а.с. 8, 9)

Як встановлено судом в судовому засіданні, відповідач наразі офіційно не працевлаштований, однак з 08.11.2018р. по 30.06.2020р. працював у ТОВ «Ютекс ЛТД», та його заробітна плата за весь період праці на даному підприємстві становить 88 350,56 грн. (а.с. 23-24, 27)

Позивач у судовому засіданні повідомила суду, що підробляє в спортивному клубі « ІНФОРМАЦІЯ_3 » та отримує заробітну плату в розмірі близько 6 000 грн., та відповідач останні півроку платить аліменти в розмірі 1000 грн. та минулого літа син проживав у батька 1 місяць.

В матеріалах справи наявні копії квитанцій про сплату відповідачем на користь позивача аліментів, а саме 06.05.2021р. 2700 грн., 19.08.2021р. 1500 грн., 06.10.2021р. 1000 грн., 20.11.2021р. 1000 грн., 02.09.2021р. 3000 грн., 07.12.2021р. 1000 грн., 19.01.2022р. 1000 грн., 18.02.2022р. 1000 грн., 21.03.2022р. 1000 грн., 19.04.2022р. 1000 грн. (а.с. 28,41,59)

Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, як беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

В ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплено обов`язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При встановленні розміру аліментів, суд керується вимогами ст. 182 СК України та роз`ясненнями, які містяться в п. 17 Постанови пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та вирішуючи питання щодо розміру аліментів враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ст.ст.182, 183 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом.

Пленум Верховного Суду України в п. 17 своєї Постанови від 15.05.2006 № 3 роз`яснив судам, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Частиною 2 ст. 18 Сімейного кодексу України передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін.

Згідно з п. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, схваленої резолюцією 44-ї сесії Генеральної Асамблеї ООН 44/25 від 20.11.1989 р., ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789 - ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Суд визначає розмір аліментів в кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи.

Відповідно до ч ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

В Декларації прав дитини проголошено, що дитині законом та іншими заходами повинен бути забезпечений спеціальний захист та надані можливості та умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та в соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом, що дитина повинна рости під піклуванням та відповідальністю своїх батьків та у будь-якому разі в атмосфері матеріальної забезпеченості, що суспільство та органи публічної влади повинні здійснювати особливе піклування про дитину, яка не має достатніх коштів для існування, що дитина за будь-яких обставин повинна бути серед тих, хто першим отримає захист та допомогу.

При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан сторін, стан здоров`я дитини, відсутність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім`ї, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 Сімейного кодексу України).

Крім того, за приписами ч. 2 та ч. 4 ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Спроможність батька дитини надавати утримання дружині, з якою проживає дитина до досягнення нею трьох років, з урахуванням його матеріального, сімейного становища, стану здоров`я є однією з обов`язкових умов стягнення аліментів на утримання дружини.

Відповідно до ч.1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Позивачем заявлені вимоги щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання сина в розмірі 10 000 грн. щомісячно, а тому зважаючи на рівність прав та обов`язків батьків щодо утримання дітей, позивач у даному випадку повинна надати суду докази про її участь в їх утриманні сина також на суму 10 000 грн.

Однак суду не було надано відомостей, що позивач самостійно утримує сина та використовує на його утримання по 10 000 грн. щомісячно та обґрунтування позивачем визначеного позивачем розміру, оскільки не надано доказів та розрахунків, що саме така сума аліментів необхідна на утримання сина.

Листом начальника Центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України суд повідомлено, що ОСОБА_2 перетинав державний кордон 03.07.2020р. виїзд 22.01.2021р. в`їзд, 08.06.2021р. виїзд 16.06.2021р. в`їзд, 11.09.2021р. виїзд 10.11.2021р. в`їзд. (а.с. 67)

В судовому засіданні представник відповідача на питання суду щодо відповідного перетину кордону ОСОБА_2 та його причин, не змогла надати відповідь.

Окрім того представник відповідача в судовому засіданні, під час обґрунтування свої заперечень, пояснила, що відповідач не працює і фактично живе за рахунок пенсії матері, проте у наданому письмовому відзиві зазначено протилежні твердження, що відповідач займається утриманням матері. Таким чином у суду є сумніви щодо відповідних тверджень зі сторони як відповідача так і його представника.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.76, ч.1,2 ст.77, ч.2 ст.78, ч.1 ст.95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.6 ст.81, ч.1 ст.89 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно зі ст. 184 Сімейного Кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, в тому числі і оплата праці (грошове забезпечення), з якої відраховують аліменти.

Положенням ст. 191 Сімейного Кодексу України визначено, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Суд звертає увагу сторін, що відповідно до ст. 179 Сімейного Кодексу України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

При визначенні розміру аліментів на дитину у твердій грошовій сумі суд враховує, що відповідач є працездатною особою, на його утриманні не перебувають інші особи, а тому має змогу сплачувати аліменти на утримання сина.

Суд, визначаючи розмір аліментів, враховує, що діти, на утримання яких позивач просить стягнути аліменти з 16.09.2021 року (дата звернення до суду з позовом) прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років, який у 2022 році станом на день розгляду справи становить 2 618 грн., а також часткове визнання позовних вимог, з урахуванням обов`язку матері також утримувати дитину, суд дотримуючись принципів розумності, справедливості та пропорційності, як основних засад цивільного процесуального законодавства дійшов висновку про часткове задоволення позову у зв`язку із чим стягує аліменти на користь позивача на утримання сина у розмірі 2 618 грн. щомісяця, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з дня пред`явлення позову, тобто з 16.09.2021р. та до досягнення сином повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України "Про судовий збір", а тому судовий збір необхідно стягнути з відповідача в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 76-78, 83, 258-259, 263-265, 268, 352, 354, 430 ЦПК України, ст.ст. 18,84, 141, 179, 180, 182-184, 191 Сімейного кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ) аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 2 618 грн. щомісяця, з подальшою індексацією відповідно до закону, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.09.2021 року та до досягнення сином повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований: АДРЕСА_2 ) на користь держави судовий збір у сумі 908 грн.

Розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Рішення суду в частині стягнення аліментів за 1 місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги до Малиновського районного суду м. Одеси на протязі тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 07 червня 2022 року.

ГОЛОВУЮЧИЙ І.А. МАЗУН