Справа № 390/905/21
У Х В А Л А
Іменем Ураїни
про закриття провадження у справі

26.05.2022 смт. Олександрівка

Олександрівський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Івченка П.О.,

за участю: секретаря судового засідання Іваненко Н.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу,

У С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до Кіровоградського районного суду Кіровоградської області з позовом в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість в розмірі 15641,70 грн. та судові витрати у розмірі 2270 грн.

В обгрунтування позову зазначив, що військова частина НОМЕР_1 Західного ОТО Національної гвардії України дислокована в АДРЕСА_1 ), створена згідно назаку командувача НГУ від 15.07.2016 №455 та Закону України «Про національну гвардію України», фінансується з державного бюджету і у своїй діяльності керується чинним законодавством.

Основні фонди, кошти, а також інші цінності військової частини НОМЕР_1 є державною власністю, перебувають у сфері управління міністерства внутрішніх справ України, закріплені за нею на праві повного господарського управління.

Відповідно до п.2 ст.23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та згідно Указу Президента України «Про Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України» солдат ОСОБА_1 був прийнятий на військову службу за контрактом з 07.04.2020 на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 Західного ОТО НГ України №81 та в період проходження військової служби отримав одноразову грошову допомогу після укладення першого контракту відповідно до ч.1 розділу ХХІ наказу МВС України №200 «Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам» в сумі 16563,76 грн.

За систематичне невиконання умов контракту про проходження військової служби з солдатом ОСОБА_1 було розірвано контракт про проходження служби та направлено для проходження строкової служби на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 №102 (по стройовій частині) від 07.05.2020.

Але повний розрахунок солдатом ОСОБА_1 з військовою частиною НОМЕР_1 Західного ОТО НГ України не було проведено до теперішнього часу. Отже, останній порушив ч.3 розділу ХХІ наказу МВС України №200 «Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам». Тому ОСОБА_1 зобов`язаний виплатити на користь військової частини НОМЕР_1 Західного ОТО НГ України заборгованість, яка згідно проведеного розрахунку становить 15641,70 грн.

На звернення командування частини щодо погашення вищевказаної заборгованості ОСОБА_1 не реагує.

В порядку ч.3 ст.386 ЦК України та вищевказаного наказу МВС України №200 від 15.03.2018, постанови КМУ №704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», просить стягнути вказану заборгованість з відповідача.

Ухвалою Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 26.08.2021 року справу передано на розгляд Олександрівського районного суду Кіровоградської області (а.с.25).

Ухвалою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 04.11.2021 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення її недоліків (а.с.35-36).

09.02.2022 в електронному вигляді та 15.02.2022 поштою надійшли матеріали на виконання ухвали суду від 04.11.2021.

Ухвалою Олекссандрівського районного суду Кіровоградської області від 18.02.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.66-67).

Зазначена справа була прийнята до розгляду в порядку, визначеному ЦПК України.

Представник позивача та відповідач у судове засідання не з`явилися, про місце, день та час розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Вимогами ч. 1 ст. 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

У ч.3 ст.3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із ч.1 ст.19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Частиною 4 ст.5 КАС України передбачено, що суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.

Згідно з п.п.17 п.1 ч.1 ст.4 КАС України, публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Проходження публічної служби, відповідно, і військової служби - це процес діяльності особи на посадах, які вона обіймає, починаючи від моменту призначення на відповідну посаду та завершуючи припиненням публічної служби, із сукупністю всіх обставин і фактів, які супроводжують таку діяльність. Оскільки така професійна діяльність нерозривно пов`язана з отриманням оплати (винагороди) за роботу, яку особа виконує на відповідній посаді, то правовідносини, пов`язані з нарахуваннями, виплатами, утриманнями, компенсаціями, перерахунками заробітної плати, компенсацій, грошової допомоги під час виконання такою особою своїх посадових обов`язків, є одним з елементів проходження публічної служби, а під час звільнення з публічної служби - одним з елементів припинення такої служби.

Оскільки публічна служба є різновидом трудової діяльності, відносини публічної служби як окремий різновид трудових відносин існують на стику двох галузей права - трудового та адміністративного, тому правовідносини, пов`язані з прийняттям на публічну службу, її проходженням та припиненням, регламентуються нормами як трудового, так і адміністративного законодавства, а спори, які виникають з таких правовідносин, підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

У своїй постанові від 05.12.2018 року у справі № 818/1688/16 Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків, викладених у постановах від 10.04.2018 року у справі №533/934/15-ц, від 20.06.2018 року у справі № 815/5027/15, від 03.10.2018 року у справі № 755/2258/17, та вказала, що у випадку зобов`язання особи, яка перебуває на посаді державної/публічної служби, відшкодувати шкоду або збитки, завдані внаслідок виконання нею службових/посадових обов`язків, перед судом обов`язково постане питання не лише встановлення обсягу завданої шкоди/збитків, а й оцінки правомірності дій такої особи. Водночас у рамках цивільного процесу суд не може досліджувати та встановлювати правомірність дій, рішень чи бездіяльності службовця або посадовця, оскільки така можливість передбачена лише в адміністративному процесі в силу приписів статті 19 КАС, якою охоплюється питання прийняття на публічну службу, її проходження та звільнення. Указані спори підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такі, що пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди/збитків, навіть якщо притягнення її до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди/збитків відбувається після її звільнення з державної служби.

Аналогічна позиція також висловлена Верховним Судом у постанові від 05.03.2021 у справі №140/1738/19 (провадження №К/9901/27736/19), Великою Палатою Верховного Суду у Постанові від 12.12.2018 року у справі № 734/3102/16-ц.

Так, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що з огляду на вищезазначені вимоги закону, указані спори підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такі, що пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби.

У даній справі, позов пред`явлено військовою частиною до фізичної особи військовослужбовця про стягнення майнової шкоди, завданої ним під час проходження військової служби за контрактом.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» зводиться не лише до правової основи самого існування суду, але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на вищезазначені вимоги закону, указані спори підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такі, що пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. 255, 260-261, 353, 354 ЦПК України, суд, -

У х в а л и в :

Закрити провадження у справі за позовом Військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Роз`яснити позивачу право звернення до суду в порядку адміністративного судочинства.

Ухвала набирає законної сили у строки та в порядку, передбаченому ст.261 ЦПК України.

Ухвала суду може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом 15 днів з дня проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: /підпис/ П.О.Івченко

Згідно з оригіналом.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Судове рішення станом на «___»_____________20___ року набрало законної сили.

Оригінал судового рішення знаходиться у матеріалах справи №390/905/21.

Суддя Олександрівського районного суду

Кіровоградської області ______________________ П.О.Івченко

Копію засвідчено «___»_____________20___ року.