Ухвала

07 червня 2022 року

м. Київ

справа № 932/16548/19

провадження № 61-4889ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Воробйової І. А. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А., Черняк Ю. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 06 квітня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального закладу освіти «Дніпровський ліцей інформаційних технологій при Дніпровському Національному університеті імені Олеся Гончара» Дніпровської міської ради про стягнення заборгованості з оплати праці та середньомісячного заробітку за затримку розрахунку при звільненні,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Комунального закладу освіти «Дніпровський ліцей інформаційних технологій при Дніпровському Національному університеті імені Олеся Гончара» Дніпровської міської ради про стягнення заборгованості з оплати праці та середньомісячного заробітку за затримку розрахунку при звільненні.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 серпня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Комунального закладу освіти «Дніпровський ліцей інформаційних технологій при Дніпровському Національному університеті імені Олеся Гончара» Дніпровської міської ради про стягнення заборгованості з оплати праці та середньомісячного заробітку за затримку розрахунку при звільненні задоволено частково.

Стягнуто з Комунального закладу освіти «Дніпровський ліцей інформаційних технологій при Дніпровському Національному університеті імені Олеся Гончара» Дніпровської міської ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь період невиплати за рішенням Бабушкінського суду м. Дніпропетровська від 19 жовтня 2012 року належних при звільненні сум за період з 19 жовтня 2012 року по 10 квітня 2019 року у розмірі 64 604,40 грн, а також грошові кошти як компенсацію інфляційних втрат у зв`язку з простроченням виплат в розмірі 22 200,85 грн, а всього 86 805,25 грн.

Відмовлено ОСОБА_1 в задоволенні решти позовних вимог.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 06 квітня 2022 року апеляційну скаргу Комунального закладу освіти «Дніпровський ліцей інформаційних технологій при Дніпровському Національному університеті імені Олеся Гончара» Дніпровської міської ради задоволено.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 серпня 2021 року скасовано.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Комунального закладу освіти «Дніпровський ліцей інформаційних технологій при Дніпровському Національному університеті імені Олеся Гончара» Дніпровської міської ради про стягнення заборгованості з оплати праці та середньомісячного заробітку за затримку розрахунку при звільненні відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У червні 2022 року до Верховного Суду ОСОБА_1 подав касаційну скаргу в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив скасуватиоскаржуване судове рішення.

Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, з урахуванням такого.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Як убачається з матеріалів касаційного провадження, ціна позову в даній справі становить 183 946 грн, яка станом на 01 січня 2022 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб

(2 481,00*100= 248 100,00 грн).

Отже зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

При цьому, Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи та наявність чіткої й незмінної судової практики, а також значення справи для сторін і суспільства, які дали можливість дійти висновку про малозначність справи.

Верховним Судом перевірено, чи мають місце підстави, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких касаційне провадження у малозначній справі підлягає відкриттю, та з урахуванням обставин, на які посилався заявник в касаційній скарзі, зазначених підстав не встановлено.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 7 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 , подав касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 19, статтею 260, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 06 квітня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального закладу освіти «Дніпровський ліцей інформаційних технологій при Дніпровському Національному університеті імені Олеся Гончара» Дніпровської міської ради про стягнення заборгованості з оплати праці та середньомісячного заробітку за затримку розрахунку при звільненні, відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді І. А. Воробйова

Р. А. Лідовець

Ю. В. Черняк