Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.01.2022 Справа №607/18396/21

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Сливка Л.М.,

за участі секретаря судового засідання Бублінської О. Ю.,

позивачки ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 пред`явила до суду позов до відповідача ОСОБА_2 у якому просила визнати відповідача таким, що втратив право на користування квартирою АДРЕСА_1 . В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 . У вказаній квартирі також зареєстрований ОСОБА_2 , який впродовж шістнадцяти років не проживає у вказаному помешканні, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, його речі та майно у квартирі відсутні. Перешкод у користуванні жилим приміщенням відповідачу не чинила. ОСОБА_2 разом із сім`єю проживає в іншій країні. Разом із цим, позивачка вказує, що реєстрація відповідача у вказаній квартирі порушує її права як власниці даного житла. Посилаючись на наведене просила позов задовольнити.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 жовтня 2021 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Відзиву на позов відповідач ОСОБА_2 до суду не подавав.

10 грудня 2021 року судом закрито підготовче провадження у вказаній цивільній справі та призначено її до судового розгляду, про що постановлено ухвалу, занесену до протоколу судового засідання.

Позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала з підстав, що викладені у позовній заяві та просила задовольнити їх у повному обсязі. Вказала, що відповідач ОСОБА_2 є її зятем, який добровільно пішов із її власного житла та проживає в іншій країні. Не заперечила що заочного судового розгляду цивільної справи .

Відповідач ОСОБА_2 будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Свідок ОСОБА_3 , яка є сусідкою позивачки, у судовому засіданні підтвердила, що відповідач ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , не проживає понад 14 років. Добровільно полишив це помешкання, хоча ніхто не чинив йому перешкод для проживання. На даний час відповідач проживає в іншій країні.

Судом установлено:

Згідно Реєстраційного посвідчення, яке видано 06 березня 1992 року Тернопільським обласним об`єднанням бюро технічної інвентаризації, кооперативна квартира АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_1 .

Як убачається із копії будинкової книги у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_2 , ОСОБА_9 .

Відповідно до довідки виданої 18 листопада 2021 року ПМП «СОВР» у квартирі АДРЕСА_1 зареєстрована ОСОБА_1 та разом з нею зареєстровані: ОСОБА_4 - чоловік, ОСОБА_5 - донька, ОСОБА_6 - онук, ОСОБА_7 - син, ОСОБА_8 - онука, ОСОБА_2 - зять, ОСОБА_9 - онука.

Згідно Акту, складеного 31 серпня 2021 року комісією ПМП «СОВР» при обстеженні квартири АДРЕСА_1 встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вказаною адресою зареєстровані але не проживають, що підтверджують свідки-сусіди: ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Частиною першої статті 405 ЦК України визначено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Частиною другою статті 405 ЦК України визначено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

При цьому, таких домовленостей між сторонами спору не існувало.

Судом установлено, що відповідач ОСОБА_2 будучи зареєстрованими у квартирі АДРЕСА_1 , понад шістнадцяти років не проживають у вказаному помешканні, його речі та майно у житлі відсутні, участі у сплаті комунальних послуг з утримання квартири не приймає.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень.

Жодних доказів на спростування викладених у позові обставин відповідачем суду не надано.

Також, вимогами ст.141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

На підставі наведеного та керуючись статтями 4, 12, 81, 141 , 259, 263, 265, 268, 273, 280-282, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 908 гривень судового збору .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду у 30-денний строк з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручену у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Дата складення повного судового рішення 31 січня 2022 року.

Реквізити сучасників справи:

Позивачка: ОСОБА_1 , зареєстрована адреса місця проживання - АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована адреса місця проживання - АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомий.

Головуючий суддяЛ. М. Сливка