Ухвала

28 січня 2022 року

м. Київ

справа № 489/5610/21

провадження № 61-19283ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Тітова М. Ю.,

розглянувши касаційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченка Дмитра Олександровича на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27 серпня 2021 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 05 жовтня 2021 року у справі за позовом приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченка Дмитра Олександровича до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про визнання недійсним договору дарування квартири, за заявою приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченка Дмитра Олександровича про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

25 серпня 2021 року приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Д. О. звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 03 червня 2021 року, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Ліпатніковою Р. Г., реєстровий № 536 та припинити право власності ОСОБА_2 на вказану квартиру.

Разом із позовом приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Д. О. подав заяву про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна ), до набрання рішенням у даній справі законної сили.

Ленінський районний суд м. Миколаєва ухвалою від 27 серпня 2021 року в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовив.

Миколаївський апеляційний суд постановою від 05 жовтня 2021 року апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченка Д. О. залишив без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27 серпня 2021 року - без змін.

Приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Д. О. 23 листопада 2021 року подав засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27 серпня 2021 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 05 жовтня 2021 року з пропуском строку на касаційне оскарження.

Приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Д. О. і касаційній скарзі заявляв клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень, оскільки касаційна скарга подана в місячний строк з дня отримання оскаржуваної постанови апеляційного суду.

Ухвалою Верховного Суду від 17 грудня 2021 року визнано підстави для поновлення процесуального строку на касаційне оскарження ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27 серпня 2021 року та постанови Миколаївського апеляційного суду від 05 жовтня 2021 року за клопотанням приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Д. О., неповажними. Касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків десять днів з дня вручення ухвали, а саме - заявнику слід було надати заяву про поновлення строку на касаційне оскарження з наведенням поважних підстав для його поновлення та наданням відповідних доказів, а також надати квитанцію (платіжне доручення) про сплату судового збору, і роз`яснено заявнику про наслідки невиконання вимог ухвали суду.

Залишаючи касаційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Д. О. без руху у зв`язку з пропуском встановленого законом строку на касаційне оскарження, Верховний Суд виходив з того, що заявником не зазначено коли саме він отримав копію оскаржуваної постанови апеляційного суду від 05 жовтня 2021 року, а також не надано належних і допустимих доказів на підтвердження обставин отримання ним копії оскаржуваної постанови апеляційного суду від 05 жовтня 2021 року (поштовий конверт, довідка суду тощо).

Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, за ідентифікатором поштового відділення 799 заявник отримав вказану ухвалу 28 грудня 2021 року.

На виконання вимог ухвали Верховного Суду приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Д. О. 04 січня 2022 року подав засобами електронного поштового зв`язку із застосуванням електронного цифрового підпису платіжне доручення про сплату судового збору та клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, яке мотивовано тим, що в судовому засіданні апеляційного суду 05 жовтня 2021 року було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення. Оскаржувану постанову апеляційного суду від 05 жовтня 2021 року він отримав 22 жовтня 2021 року (хоча штрих-код Укрпошти 993 зазначає 21 жовтня 2021 року, проте, поштову кореспонденцію завжди забирає його помічниця після 19 години і лише на наступний робочий день він має можливість з нею ознайомитись) тому з урахуванням положень статті 390 ЦПК України касаційна скарга подається в межах встановлених процесуальних строків.

На підтвердження наведеного заявником надано фотокопію поштового конверту зі штрихкодовим ідентифікатором 993.

Касаційне провадження не підлягає відкриттю з таких підстав.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Однією з основних гарантій права сторони на судовий захист є право оскарження судових рішень (стаття 129 Конституції України). Реалізація цього права здійснюється, зокрема шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій.

Рішеннями Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з прав людини зауважив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року). Внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (SHISHKOV v. RUSSIA, № 26746/05, § 110, ЄСПЛ, від 20 лютого 2014 року).

Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Наведені заявником причини пропуску процесуального строку на касаційне оскарження не дають достатніх підстав для визнання їх поважними, оскільки отримавши копію оскаржуваної постанови Миколаївського апеляційного суду від 05 жовтня 2021 року саме 21-22 жовтня 2021 року, останнім днем для звернення до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою (з урахуванням вихідних днів) було 22 листопада 2021 року. Разом із цим, з касаційною скаргою приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Д. О. звернувся до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою 23 листопада 2021 року, що підтверджується штемпелем на поштовому конверті та штрих-кодом поштового відділення 837, тобто з пропуском тридцятиденного строку на касаційне оскарження. Інших підстав поновлення пропущеного процесуального строку на касаційне оскарження заявником не наведено.

Пункт 6 частини другої статті 43 ЦПК України визначає, що учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Статтею 44 ЦПК України закріплено обов`язок особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Норми, які регулюють строки подання скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2010 року у справі «Перетяка та Шереметьев проти України»).

Відповідно до частини третьої статті 393, пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником в строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, визнані судом неповажними.

Оскільки наведені у клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень підстави для поновлення цього строку є неповажними, а безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтями 260, 393, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченка Дмитра Олександровича на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27 серпня 2021 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 05 жовтня 2021 року у справі за позовом приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченка Дмитра Олександровича до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про визнання недійсним договору дарування квартири, за заявою приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченка Дмитра Олександровича про забезпечення позову.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

М. Ю. Тітов