Номер провадження: 22-ц/813/5200/22
Головуючий у першій інстанції Чернявська Л. М.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.06.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гірняк Л.А.,

Комлевої О.С.,

за участю:

секретаря Хухрова С.В.,

представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції за допомогою програмного забезпечення «EasyCon», апеляційну скаргу Житлово-будівельного кооперативу «Французький бульвар-білдінг» на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22 березня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Житлово-будівельного кооперативу «Французький бульвар-білдінг» про захист прав споживачів,

встановив:

30.11.2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Житлово-будівельного кооперативу (далі - ЖБК) «Французький бульвар-білдінг» про захист прав споживачів та просила суд:

- зобов`язати ЖБК «Французький бульвар-білдінг» надати оформлений належним чином додаток (додаткову угоду) до договору від 27.10.2014 року № 27 «Розрахунок тарифу», який містить перелік економічно обґрунтованих витрат, калькуляцію собівартості та розрахунок Тарифів на послуги з опалення (постачання теплової енергії) та постачання гарячої води (включно з розрахунком економічно обґрунтованої вартості опалення за 1 м2, вартості 1 Гігакалорії та вартості 1 м3 гарячої води) на опалювальний сезон 2019-2020 роки (зобов`язання, передбачене п. п. 1, 4, 6, 15(1), 17(1) договору від 27.10.2014 року № 27);

- зобов`язати ЖБК «Французький бульвар-білдінг» надати оформлений належним чином додаток (додаткову угоду) до договору від 27.10.2014 року № 27 «Розрахунок тарифу», який містить перелік економічно обґрунтованих витрат, калькуляцію собівартості та розрахунок ТАРИФІВ на послуги з опалення (постачання теплової енергії) та постачання гарячої води (включно з розрахунком економічно обґрунтованої вартості опалення за 1 м2, вартості 1 Гігакалорії та вартості 1 м3 гарячої води) на опалювальний сезон 2020-2021 років (зобов`язання, передбачене п. п. 1, 4, 6, 15(1), 17(1) договору від 27.10.2014 № 27).

Позовні вимоги були обґрунтовані тим, що у багатоквартирному будинку АДРЕСА_1 у власності ОСОБА_1 перебуває кв. НОМЕР_1 . Позивач не є членом (у тому числі й асоційованим членом) ЖБК «Французький бульвар-білдінг», заяв про вступ до кооперативу не підписувала та не подавала. Відповідач одночасно є і виконавцем житлово-комунальних послуг, і виробником окремих комунальних послуг (теплогенеруючою організацією), при цьому надаючи житлово-комунальні послуги як членам кооперативу, так і іншим особам (не членам кооперативу), з якими у Відповідача укладені договори про надання послуг. Між Позивачем та Відповідачем укладений договір від 27.10.2014 року № 27 про надання послуг з опалення (постачання теплової енергії) та постачання гарячої води. Відповідно до п. п. 1, 4 договору від 27.10.2014 року № 27, виконавець (Відповідач) зобов`язується надавати споживачу, тобто ОСОБА_1 , своєчасно та відповідної якості послуги з опалення та постачання гарячої води, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки та на умовах, які передбачені додатковою угодою. Тарифи на послуги прописані в окремому додатку до даного договору «Розрахунок тарифу».

Приймаючи на загальних зборах членів кооперативу рішення щодо формування/встановлення тарифів на послуги з опалення (постачання теплової енергії) та постачання гарячої води, Відповідач не здійснює розрахунок тарифів у відповідності до вимог чинного законодавства, та не надає відповідні розрахунки тарифів до Департаменту економічного розвитку Одеської міської ради для їх перевірки та подальшого встановлення рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради, тим самим порушуючи встановлений законом порядок та умови Договору від 27.10.2014 року № 27.

Вперше з 2012 року, а саме: 02.11.2017 року відповідач звернувся до Департаменту економічного розвитку Одеської міської ради щодо встановлення тарифів на послуги з опалення та постачання гарячої води. Однак, отримавши відповідь зі списком зауважень, відповідач не зміг продовжити діалог з цього питання через відсутність розрахунків економічно обґрунтованих тарифів, ліцензій/дозволів тощо. Відсутність економічно обґрунтованих витрат, ліцензій, затверджених в установленому порядку тарифів - виявлена під час перевірок Держпродспоживслужби. Наслідки вищезгаданих перевірок Держпродспоживслужби відповідачем не оскаржувалися, застосовані адміністративно-господарські санкції за порушення законодавства про ціни та ціноутворення відповідач сплатив у повному обсязі. Внаслідок відсутності економічно обґрунтованих витрат, ліцензій, затверджених в установленому порядку тарифів відповідач, починаючи з 2015 року, відмовляється надавати ОСОБА_1 для погодження та підписання додаток (додаткову угоду) до договору від 27.10.2014 року № 27 «Розрахунок тарифу» й самовільно, всупереч установленому законом порядку, обмежує позивачу доступ до послуги з опалення (постачання теплової енергії). Отже, блокування доступу до необхідної, доступної, повної та достовірної інформації про продукцію (житлово-комунальні послуги) та її виробника (відповідача), неналежним чином визначення ціни продукції (відсутність економічно обґрунтованих витрат, затверджених в установленому порядку тарифів), самовільне, всупереч установленому законом порядку, обмеження доступу до послуги з опалення (постачання теплової енергії) є діями відповідача, що порушують права ОСОБА_1 як споживача, та дають підстави обґрунтовано стверджувати про наявність ознак здійснення відповідачем нечесної підприємницької практики.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 просила про задоволення позову.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 22.03.2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені.

Зобов`язано ЖБК «Французький бульвар-білдінг» надати ОСОБА_1 оформлений належним чином додаток (додаткову угоду) до договору від 27.10.2014 року № 27 «Розрахунок тарифу» який містить перелік економічно обґрунтованих витрат, калькуляцію собівартості та розрахунок Тарифів на послуги з опалення (постачання теплової енергії) та постачання гарячої води (включно з розрахунком економічно обґрунтованої вартості опалення за 1 м2, вартості 1 Гігакалорії та вартості 1м3 гарячої води) на опалювальний сезон 2019-2020 рр. (Зобов`язання, передбачене п.п. 1,4,6,15(1), 17 (1) договору від 27.10.2014 року № 27)

Зобов`язано ЖБК «Французький бульвар-білдінг» надати ОСОБА_1 оформлений належним чином додаток (додаткову угоду) до договору від 27.10.2014 року № 27 «Розрахунок тарифу» який містить перелік економічно обґрунтованих витрат, калькуляцією собівартості та розрахунок Тарифів на послуги з опалення (постачання теплової енергії) та постачання гарячої води (включно з розрахунком економічно обґрунтованої вартості опалення за 1 м2, вартості 1 Гігакалорії та вартості 1м3 гарячої води) на опалювальний сезон 2020-2021 років (Зобов`язання, передбачене п.п. 1,4,6,15(1), 17 (1) договору від 27.10.2014 № 27).

В апеляційній скарзі ЖБК «Французький бульвар-білдінг» ставить питання про скасування рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22.03.2021 року та ухвалення нового рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 залишити без задоволення, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 02.06.2022 року були задоволені клопотання позивача ОСОБА_1 та її представника - ОСОБА_2 від 01.06.2022 року про проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, за допомогою програмного забезпечення «EasyCon»(т.2, а.с.1-8, 11-13).

Крім того, 06.06.2022 року до Одеського апеляційного суду від позивача ОСОБА_1 надійшли: клопотання/заява про постановлення окремої ухвали суду стосовно порушення законодавства з боку ЖБК «Французький бульвар-білдінг»; клопотання/заява про стягнення штрафу в порядку застосування процесуального примусу із ЖБК «Французький бульвар-білдінг»; клопотання/заява щодо безпідставності апеляційної скарги (т.2, а.с.18-22, 30-32, 33-35).

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заявлених клопотань/заяв, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги та заявлених клопотань/заяв щодо постановлення окремої ухвали суду стосовно порушення законодавства з боку ЖБК «Французький бульвар-білдінг»; клопотання/заява про стягнення штрафу в порядку застосування процесуального примусу із ЖБК «Французький бульвар-білдінг», виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 02 грудня 2020 року ухвалою Приморського районного суду м. Одеси позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху та надано позивачеві строк на усунення недоліків позовної заяви, який не перевищує п`яти діб з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху (т.1, а.с.41-42).

03 грудня 2020 року до суду від ОСОБА_1 надійшла заява про усунення недоліків, в якій остання привела норми щодо застосування сервісу «Електронний суд» (т.1, а.с.44-46).

04 грудня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 повторно залишено без руху та продовжено позивачеві строк на усунення недоліків в позовній заяві, який не перевищує десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху (т.1, а.с.48).

Заява про усунення недоліків від позивача ОСОБА_1 надійшла до суду 08 грудня 2020 року (т.1, а.с.50-52).

Ухвалою суду від 09 грудня 2020 року відкрито провадження по справі, встановлено спрощений порядок розгляду справи (т.1, а.с.54).

12 березня 2021 року від ОСОБА_1 до суду надійшло клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 (т.1,134-136). Однак, в судовому засіданні 22 березня 2021 року ОСОБА_1 просила не розглядати зазначене клопотання, та розглянути справу за наявними матеріалами (т.1, а.с.143).

Ухвалюючи судове рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_3 .

27.10.2014 року між ОСОБА_1 та ЖБК «Французький бульвар-білдінг» укладений договір від № 27 про надання послуг з опалення (постачання теплової енергії) та постачання гарячої води.

Виходячи зі змісту ч.2 ст. 509, ст.ст. 525, 526, 538, 629, 630 ЦК України, суд дійшов правильного висновку про обгрунтованість позовних вимог.

Крім викладеного, суд виходив із того, що відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України від 09.11.2017 № 2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон № 2189-VIII).

За змістом ч.1 ст.1 та ч.1 ст.12 Закону № 2189-VIII виконавцем комунальної послуги є суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору, а індивідуальним споживачем - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

У відповідності до ст. 10 Закону № 2189-VIII ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.

Статтею 24 Закону України « Про кооперацію» № 1087-IV віл 10.07.2003 року передбачено, що кооперативи реалізують товари та надають послуги за цінами і тарифами, встановленими самостійно, а у випадках, передбачених законом, - за державними цінами і тарифами. Кооперативи мають право реалізувати товари та надавати послуги за цінами і тарифами, що встановлюються на договірних засадах, окремо для членів кооперативу та інших осіб.

Крім того, у відповідності до положень ст. 20 Закону України від 02.06.2005 № 2633-IV «Про теплопостачання», тарифи на виробництво теплової енергії, на транспортування та постачання теплової енергії встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, та органами місцевого самоврядування у межах повноважень, визначених законодавством.

Так, суд першої інстанції обгрунтовано зазначив, що Пунктами 1.4 та 1.5 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з виробництва теплової енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 22.03.2017 № 308, встановлено критерії, відповідно до яких визначається орган ліцензування. Якщо обсяги виробництва, транспортування або постачання теплової енергії суб`єктів господарювання не перевищують визначені п. 1.5 Ліцензійних умов рівні та (або) при забезпеченості споживачів приладами обліку теплової енергії, що обліковують менше ніж 90% від загального обсягу реалізованої теплової енергії, ліцензування такої діяльності здійснюється обласними та Київською міською державними адміністраціями, відповідно, встановлення тарифів для таких суб`єктів господарювання здійснюється органами місцевого самоврядування.

У відповідно до п.п. 1, 4 вищевказаного договору від 27.10.2014 № 27, виконавець, яким в даному випадку є Відповідач, зобов`язується надавати споживачу, в даному випадку позивачу ОСОБА_1 своєчасно та відповідної якості послуги з опалення та постачання гарячої води, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки та на умовах, які передбачені додатковою угодою. Тарифи на послуги прописані в окремому додатку до даного договору «Розрахунок тарифу».

Таким чином, відповідно до п.п. 15(1), 17(1) вищевказаного договору № 27, споживач має право на отримання своєчасно та належної якості послуг згідно із законодавством та умовами договору, а виконавець зобов`язаний своєчасно надавати споживачу послуги в установлених обсягах, належної якості відповідно до вимог законодавства та договору.

Однак, як вбачається з позовної заяви і не спростовано матеріалами справи, починаючи з 2015 року відповідач відмовляється надавати ОСОБА_1 (споживачу) для погодження та підписання додаток (додаткову угоду) до договору від 27.10.2014 № 27 «Розрахунок тарифу» й самовільно, всупереч установленому законом порядку, обмежує ОСОБА_1 доступ до послуги з опалення (постачання теплової енергії), що є порушенням п. п. 1, 4, 6, 15(1), 15(2), 15(9), 17(1), 17(2), 17(9) договору від 27.10.2014 № 27 (а.с. 35-40).

У відповідності до положень, закріплених у статті 19 Закону України від 12.05.1991року № 1023-XII «Про захист прав споживачів» (далі - Закон № 1023-XII), нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає в себе будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Підприємницька практика вважається такою, що вводить в оману, якщо вона спонукає або може спонукати споживача дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку він не погодився б, шляхом надання йому неправдивої чи неповної інформації. Перелік форм підприємницької практики, що вводить в оману, не є вичерпним. Агресивною вважається підприємницька практика, яка фактично містить елементи примусу, докучання або неналежного впливу та істотно впливає чи може вплинути на свободу вибору або поведінку споживача стосовно придбання продукції. Перелік форм агресивної підприємницької практики не є вичерпним.

З матеріалів справи вбачається, що Відповідач неналежним чином визначає ціну продукції, при цьому не розраховуючи й не затверджуючи в установленому порядку тарифи на послуги з опалення (постачання теплової енергії) та постачання гарячої води, чим порушує п.п. 2, 3, 4 ч.1 ст. 4, ч.1 ст. 6, ч.1 ст. 15, ч.1 ст. 19, п.п. 1, 3, 4, 5, 7 ч.1 ст. 21 Закону № 1023-ХІІ.

Вказаний Закон № 1023-XII регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

За змістом п. 17 ч.1 ст. 1 Закону № 1023-XII послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного і обгрунтованого висновку про те, що блокування доступу до необхідної, доступної, повної та достовірної інформації про продукцію, в даному випадку житлово-комунальні послуги, та її виробника, в даному випадку Відповідача, неналежним чином визначення ціни продукції (відсутність економічно обґрунтованих витрат, затверджених в установленому порядку тарифів), самовільне, всупереч установленому законом порядку, обмеження доступу до послуги з опалення (постачання теплової енергії) є діями Відповідача, що порушують права ОСОБА_1 як споживача.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти позовних вимог, оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів також зазначає, що Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі - Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, оскільки рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду - залишити без змін.

Що стосується заявлених клопотань/заяв позивача ОСОБА_1 про постановлення окремої ухвали суду стосовно порушення законодавства з боку ЖБК «Французький бульвар-білдінг», а також про стягнення штрафу в порядку застосування процесуального примусу із ЖБК «Французький бульвар-білдінг», то колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 262 ЦПК України суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу.

Враховуючи, що суд апеляційної інстанції відмовляє в задоволенні апеляційної скарги ЖБК «Французький бульвар-білдінг», вважаючи її безпідставною і необґрунтованою, залишаючи оскаржуване судове рішення без змін, колегія суддів вважає що підстави для винесення окремої ухвали в даному випадку відсутні.

Зазначені обставини стосуються і питання щодо стягнення штрафу в порядку застосування процесуального примусу із ЖБК «Французький бульвар-білдінг».

При цьому колегія суддів виходить також із того, що відповідно до принципу диспозитивності судового процесу, передбаченого ст. 13 ЦПК України, ЖБК «Французький бульвар-білдінг`заперечуючи проти позовних вимог ОСОБА_1 , має право надати суду докази, якими він обґрунтовує свої заперечення проти позовних вимог і доводів своєї апеляційної скарги, на свій розсуд, що не можна розцінити як зловживання процесуальним правом і застосування до такої особи штрафу, як заходу процесуального примусу.

Що стосується питання про необгрунтований пропуск ЖБК «Французький бульвар-білдінг» строку на апеляційне оскарження судового рішення, на що неодноразово посилається позивач ОСОБА_1 , то зазначене питання вирішено ухвалою Одеського апеляційного суду від 07.02.2022 року (т.1, а.с.205-206), в якій у тому числі зазначено, що невід`ємною частиною права на справедливий судовий розгляд, передбачений п.1 ч.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, є доступ до суду, у тому числі до суду апеляційної інстанції.

В ухвалі також зазначено, що перегляд судового рішення гарантовано учасникам справи п.8 ч.2 ст. 129 Конституції України та практикою ЄСПЛ.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргуЖитлово-будівельного кооперативу «Французький бульвар-білдінг» залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 10.06.2022 року

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Л.А. Гірняк

О.С. Комлева