Номер провадження: 22-з/813/39/22
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Князюк О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
27.01.2022 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії:
головуючого Князюка О. В.,
суддів: Заїкіна А.П.,Таварткіладзе О.М.,
розглянувши клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Дзюбенко Р.В. про постановлення додаткового рішення у цивільній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 подану через представника - адвоката Дзюбенко Ростислава Вікторовича на заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 18.12.2013 року у справі за позовом ТОВ «Вердикт Фінанс» до ОСОБА_1 , ТОВ «Феміда та Немезіда» про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет застави,-
Представник ТОВ «Вердикт Фінанс» звернувся Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Феміда та Немезіда» та просив стягнути солідарно з відповідачів на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» заборгованість за кредитним зобов`язанням по договору поруки № 2707/0606/91-002-П у розмірі 10,00 (десять) гривень. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 2707/0606/91-002 від 23.06.2006 в сумі 138 136,50 грн. звернути стягнення на предмет застави автотранспортний засіб: марка: Mitsubishi; модель: LANCER; рік випуску: 2006; номер кузова: НОМЕР_1 ; держ.реєстр.номер: НОМЕР_2 , вартість якого згідно договору застави складала 109 700,00 грн., що належить на праві власності ОСОБА_1 , шляхом продажу вказаного автотранспортного засобу ТОВ «Вердикт Фінанс» з укладанням від його імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автотранспортного засобу з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ТОВ Вердикт Фінанс» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Зобов`язати Відповідача ОСОБА_1 передати ТОВ «Вердикт Фінанс» предмет застави автотранспортний засіб: марка: Mitsubishi; модель: LANCER; рік випуску: 2006; номер кузова: НОМЕР_1 ; держ.реєстр.номер: НОМЕР_2 , що належить йому на праві власності та знаходиться у нього або інших осіб, а також комплект ключів від цього автотранспортного засобу, свідоцтво про реєстрацію автотранспортного засобу та технічний паспорт.
Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 18.12.2013 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Феміда Немезіда» про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет застави було задоволено.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Феміда Немезіда» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» заборгованість за кредитним зобов`язанням по договору поруки № 2707/0606/91-002-П у розмірі 10,00 (десять) гривень.
В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 2707/0606/91-002 від 23.06.2006 року, яка станом на 30.04.2013 року становить суму у розмірі 138 136.50 грн.; звернуто стягнення на предмет застави автотранспортний засіб: марка: Mitsubishi; модель: LANCER; рік випуску: 2006; номер кузова: НОМЕР_1 ; держ. реєстр. номер: НОМЕР_2 , вартість якого згідно договору застави складала 109 700,00 грн., що належить на праві власності ОСОБА_1 , шляхом продажу вказаного автотранспортного засобу ТОВ «Вердикт Фінанс» з укладанням від його імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автотранспортного засобу з обліку в органах ДАІ України (на підставі свідоцтва реєстрацію транспортного засобу, а в разі його втрати - отриманням дублікату), а також наданням ТОВ Вердикт Фінанс» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.
Зобов`язано ОСОБА_1 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_3 ; ідентифікаційний номер: НОМЕР_4 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) передати ТОВ «Вердикт Фінанс» предмет застави автотранспортний засіб: марка: Mitsubishi; модель: LANCER; рік випуску: 2006; номер кузова: НОМЕР_1 ; держ.реєстр.номер: НОМЕР_2 , що належить йому на праві власності та знаходиться у нього або інших осіб, а також комплект ключів від цього автотранспортного засобу, свідоцтво про реєстрацію автотранспортного засобу та технічний паспорт.
Стягнуто в рівних частках з ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Феміда Немезіда» на користь ТОВ «Вердикт Фінанс» судовий збір у сумі 1 097 (одна тисяча дев`яносто сім) гривень 00 копійок.
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 07 липня 2021 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Феміда та Немезіда» про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет застави залишено без задоволення.
29 липня 2021 року ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу відповідно до вимог якої просив суд заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 18.12.2013 року скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволені позову ТОВ «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 , ТОВ «Феміда Немизида» про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет застави - відмовити у повному обсязі.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 12.08.2021 року було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 18.12.2013 року у справі за позовом ТОВ «Вердикт Фінанс» до ОСОБА_1 , ТОВ «Феміда та Немезіда» про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет застави.
Постановою Одеського апеляційного суду від 23.12.2021 року за апеляційною скаргою ОСОБА_1 подану через представника - адвоката Дзюбенко Ростислава Вікторовича на заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 18.12.2013 року у справі за позовом ТОВ «Вердикт Фінанс» до ОСОБА_1 , ТОВ «Феміда та Немезіда» про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет застави - задоволено.
Заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 18.12.2013 року - було скасовано.
Постановлено нове рішення, яким у задоволенні позову ТОВ «Вердикт Фінанс» до ОСОБА_1 , ТОВ «Феміда та Немезіда» про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет застави - відмовлено у повному обсязі.
25 грудня 2021 року представник ОСОБА_1 - адвокат Дзюбенко Р.В. подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення стосовно вирішення питання про розподіл судових витрат, стягнувши з ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 26 906, 83 гривень (двадцять шість тисяч дев`ятсот шість гривень 83 копійки) та стягнення судових витрат з ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» на користь ОСОБА_1 у розмірі 3 745, 00 гивень (три тисячі сімсот сорок п`ять гривень).
Видачу виконавчих листів доручити Малиновського районного суду м. Одеси.
Розгляд заяви було призначено на 27.01.2022 року о 09:40 год.
27 січня 2022 року в судове засідання з`явилися представник позивача - адвокат Земляков О.А., та представник відповідача - адвокат - Дзюбенко Р.В.
Представник ОСОБА_1 - адвокат Дзюбенко Р.В. подану заяву про ухвалення додаткового судового рішення підтримав в повному обсязі, просив суд її задовольнити.
Представник ТОВ «Вердикт Фінанс» адвокат Земляков О.А. просив суд відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 в повному обсязі.
ІІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи заяви і надані заявником документи на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення вказаної заяви з огляду на таке.
Частиною першоюст.270 ЦПК Українипередбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановленихстаттею 430 цього Кодексу.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (частина третястатті 270 ЦПК України). Частиною першоюстатті 15 ЦПК Українивстановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьоїстатті 133 ЦПК Українисудові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно достатті 137 ЦПК Українивитрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Пунктами 1, 2 частини другоїстатті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Частиною восьмоюстатті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
З правилами ч.ч.4, 5 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 141 ЦПК України. Разом із тим у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Зокрема відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, наведеного в частині четвертій статті 141 ЦПК України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 141 цього Кодексу.
Таким чином, у разі недотримання вимог частини п`ятої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята, шоста статті 137 ЦПК України).
Вказана правова позиція щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони узгоджується із правовою позицією, викладеною в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 червня 2020 року у справі № 211/1674/19 (провадження № 61-2679св20).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інші проти України» (пункти 34 - 36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
З огляду на те, що представником відповідача було заявлено в судовому засіданні клопотання про відмову у задоволенні заяви позивача про стягнення витрат на правову допомогу , а також виходячи із загальних засад цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності, принципу співмірності та розумності судових витрат, на компенсацію яких має право сторона, враховуючи всі аспекти та складність справи (яка, на думку колегії суддів, не є занадто складною), судова колегія апеляційного суду вважає за необхідне зменшити розмір судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, та визначити їх розмір, який підлягає відшкодуванню позивачем, у сумі 16 906, 83 грн.
При прийнятті апеляційною інстанцією судового рішення питання про судові витрати вирішено не було, відтак, в порядку статті 270 ЦПК України з урахуванням положень статті 141 ЦПК України витрати щодо сплати судового збору понесені ОСОБА_1 за подання апеляційної скарги .
Керуючись ст.141, 270, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -
Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Дзюбенко Ростислава Вікторовича про ухвалення додаткового рішення - задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 16 906, 83 гривень.
Стягнути судові витрати з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» на користь ОСОБА_1 у розмірі 3 745, 00 гривень.
В решті вимог - відмовити.
Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 31.01.2022 року.
Судді Одеського апеляційного суду О.В. Князюк