Гайворонський районний суд Кіровоградської області
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09.06.2022 року Гайворонський районний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого судді - Панасюка І.В.,
з участю секретаря судового засідання - Стародуба В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Гайвороні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Агро-ритм» про розірвання договорів оренди земельних ділянок,-
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ТОВ «Агро-ритм» про розірвання договорів оренди земельних ділянок.
Відповідно до спірних договорів було визначено строк дії договорів терміном на 49 років.
З часу використання TOB «Агро-ритм» вищезазначених земельних ділянок, орендар систематично не сплачує позивачу, як орендодавцю орендну плату за користування належними останній на праві власності вказані земельні ділянки, чим порушує істотні умови договорів укладених між ОСОБА_1 та TOB «Агро-ритм», та позбавляє позивача отримувати прибуток від земельних ділянок сільськогосподарського призначення.
Спірними договорами встановлено, що передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформляється відповідними актами.
Будь-якої продукції, послуг в рахунок орендної плати та взагалі орендної плати в готівковій формі від орендаря, позивач не отримувала з 2015 року по 2021 рік, тобто до дня подачі позову.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відзив на позовну заяву не надіслав.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Спірними договорами встановлено, що строк дії договорів терміном на 49 років.
Відповідно до пункту 4.1. спірних договорів орендна плата вноситься орендарем у розмірі не менше ніж 4% вартості земельного паю, або в натуральній та відробітковій формі (за згодою сторін згідно додатку до договору).
Пункт 4.2. вказаних договорів передбачає, що обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції.
Пунктом 4.3. встановлює строк виплати орендної плати, а саме з 20.08. по 31.12. поточного року.
Вищезазначеними договорами також передбачені порядок перегляду розміру орендної плати (пункт 4.5. Договору) та наслідки прострочення виплати орендної плати - виплата пені (пункт 4.6 Договору).
Згідно копії відомостей про нарахування грошей за земельні паї 2015, 2016 роки, вбачається нарахування та виплати позивачу орендної плати (а.с. 22-24).
Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про оренду землі», а також договором оренди землі.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Договір оренди землі укладається у письмовій формі (ч.1 ст. 14 Закону України «Про оренду землі»).
Частиною першою статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Статтею 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.
Відповідно до ст. 24 Закону України «Про оренду землі», орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.
Частиною першою статті 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.
Водночас у п. «д» ч.1 ст. 141 ЗК України передбачено таку підставу припинення права користування земельною ділянкою як систематична несплата земельного податку або орендної плати.
Отже, згідно зі ст. ст. 13, 15, 21 Закону України «Про оренду землі», основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору.
Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України.
Вказана позиція узгоджується із висновком, що міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 912/1385/17 (провадження № 12-201гс18).
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
Розглядаючи можливість дострокового припинення спірних договорів оренди, слід виходити із приписів та умов самого договору.
У відповідності до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість сторін, що виражає узгоджену волю сторін, яка спрямована на досягнення конкретної мети, тобто договір це юридичний факт, на підставі якого виникають цивільні права та обов`язки.
За загальним правилом, установленим ч.1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено законом або договором.
Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно з ч.1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонам.
Згідно з ч.2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендарем орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що вважається істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє орендодавця можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що його земельну ділянку використовує інша особа.
Своєчасність внесення орендної плати відповідно до умов договорів є обов`язком орендаря та закріплене у п.п. 4.3 Договорів.
Суд погоджується із тим, що оплата орендної плати є істотною обставиною, а її не отримання орендодавцем є істотним порушенням договірних умов, оскільки позбавляє орендодавця можливості отримати гарантовані договором кошти за використання земельної ділянки іншою особою.
Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.
Принцип змагальності під час розгляду справи судом визначає можливості й обов`язки сторін щодо доказування.
Частиною 4 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона несе ризики настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Відповідно до вимог ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.
Відповідно до ч. ч. 2 , 4 ст. 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подавати докази разом з поданням позовної заяви.
Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаних доказів.
У свою чергу ст. 84 ЦПК України регламентує витребування доказів, зокрема, що учасники справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.
Згідно до ч. 3 приведеної статті у разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази.
Будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду - ч. 6 ст. 84 ЦПК України.
Відповідно до ч. 7 ст. 84 ЦПК України особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.
Частиною 10 ст. 84 ЦПК України констатовано, що у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.
Таким чином, судом встановлено факт систематичної несплати TOB «Агро-ритм» за 2017-2021 роки визначеної договорами від 25.12.2014 року орендної плати, що є підставою для розірвання договорів оренди землі, адже факт систематичної несплати орендної плати, визначеної договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Проте відповідачем доказів того, що TOB «Агро-ритм» здійснювало дії щодо належного виконання спірних договорів оренди суду не надано.
Ухвалою Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 30.12.2021 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів і витребувано у відповідача ТОВ «Агро-Ритм» для огляду в судовому засіданні:
На даний час вказані документи незважаючи навіть на застосовані судом заходи процесуального примусу суду надані не були, а тому суд встановлює, що будь-якої продукції, послуг в рахунок орендної плати та взагалі орендної плати в готівковій формі від орендаря, позивач не отримувала починаючи з 2017 року по 2021 рік, як зазначено позивачем.
Оскільки орендар допустив систематичне невиконання обов`язку по сплаті орендної плати, тобто допустив істотне порушення умов договорів, що є підставою для їх розірвання, тому суд дійшов висновку про обгрунтованість заявлених позивачем позовних вимог про розірвання договорів оренди земельних ділянок, укладених між позивачем ОСОБА_1 та TOB «Агро-ритм», тому позов підлягає задоволенню повністю.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 141, 263, 265, 280 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ТОВ «Агро-ритм» про розірвання договорів оренди земельних ділянок - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: І. В. Панасюк

Дата документу 09.06.2022