Справа № 712/449/21
Провадження № 2/712/170/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2022 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

Головуючого судді - Токової С.Є.,

при секретарі - Тітовій О.І.

за участю позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

відповідача- ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , Департаменту архітектури, містобудування та інспектування Черкаської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Левицька Елеонора Антонівна про визнання договору про поділ житлового будинку, що є у спільній частковій власності, наказу про присвоєння та зміну нумерації будників та споруд та договору дарування частини житлового будинку недійсними,-

В С Т А Н О В И В:

Описова частина. Короткий зміст та аргументи учасників справи.

У січні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , Департаменту архітектури, містобудування та інспектування Черкаської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Левицька Елеонора Антонівна про визнання договору про поділ житлового будинку, що є у спільній частковій власності, наказу про присвоєння та зміну нумерації будників та споруд та договору дарування частини житлового будинку недійсними.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 14 травня 2015 року йому на праві приватної власності належить 61/200 частин жилого будинку з відповідною частиною надвірних споруд по АДРЕСА_1 , які він отримав після смерті свого батька ОСОБА_7 .

До грудня 1987 року власником всього будинку по АДРЕСА_1 була ОСОБА_8 .

22.12.1987 року по договору дарування ОСОБА_8 подарувала його батькові ОСОБА_7 61/100 частину будинку та надвірних споруд по АДРЕСА_1 . Відповідно до умов указаного договору, в користування його батьку перейшли приміщення 2-1 площею 8,1 кв.м, 2-2 площею 9,2 кв.м., 2-3 площею 9,5 кв.м., 2-4 площею 14,5 кв.м, 2-5 площею 8,8 кв.м та ганок, льох «Д», 1/2 сараю «Б», 1/2 туалету «Г», сарай «В», 1/2 водоколонки та 1/2 огорожі. Тобто, договором дарування було проведено розподіл будинку надвірних споруд між його батьком та ОСОБА_8 .

Після смерті ОСОБА_8 її 39/100 частин будинку та надвірних споруд 07 липня 1988 року успадкувала ОСОБА_9 . 11 червня 1991 року ця ж частина будинку та надвірних споруд перейшла у спадок після смерті ОСОБА_9 до ОСОБА_10 .

18 серпня 1997 року ОСОБА_10 по договору купівлі-продажу продав, 39/100 частин будинку ОСОБА_11 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Тобто, кожному по 13/100 частин будинку з відповідною частиною надвірних споруд.

Після смерті його батька ОСОБА_7 належні йому 61/100 частини успадкували він, позивач по справі, та ОСОБА_11 , яка у подальшому подарувала свою частину відповідачу по справі ОСОБА_5 . Таким чином, ОСОБА_5 фактично стала власником (13/100 +61/200) =87/200 частин будинку.

13 травня 2015 року між відповідачами ОСОБА_5 та ОСОБА_6 укладено договір про поділ житлового будинку, що є у спільній частковій власності, який посвідчений приватним нотаріусом Левицькою Е.А. Відповідно до даного договору, ОСОБА_5 отримала у приватну власність в будинку кухню 2-4 площею 14,5 кв.м, житлову кімнату 2-5 площею 8,8 кв.м., прибудову «а», загальною площею 18,7 кв.м, житловою 9,5 кв.м, прибудову а 1, загальною площею 8,1 кв.м., загальну площу приміщень 50,1 кв.м, житлову 18,3 кв.м, а також вбиральню «Г», гараж «Ж», огорожу №1,2,3,4,6, водоколонку №7. ОСОБА_6 отримав кухню 1-2, площею 9,5 кв.м, жилу кімнату 1-3 площею 14,2 кв.м, прибудову а2 загальною площею 14,2 кв.м, а також сарай «Б», погреби «Д, Е», огорожу № 3,4,5.

На підставі укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Договору від 13.05.2015, Департаментом архітектури містобудування та інспектування Черкаської міської ради 25.05.2015 видано наказ № 1357 С, відповідно до якого на частину будинку ОСОБА_6 , присвоєно адресу - АДРЕСА_2 , а на частину будинку відповідача ОСОБА_5 - АДРЕСА_1 .

01 липня 2015 року відповідач ОСОБА_5 по договору дарування подарувала відповідачці ОСОБА_4 13/100 частин будинку та надвірних споруд по АДРЕСА_1 , а саме: кухню 1-2, площею 9,5 кв.м, жилу кімнату 1-3 загальною площею 14,2 кв.м, прибудову а2 загальною площею 14,2 кв.м., загальна площа приміщень 37,9 кв.м, житлова 14,2 кв.м., а також сарай «Б», погреби «Д,Е», огорожу №3,4,5.

Позивач вважає, що договір про поділ житлового будинку, що є у спільній частковій власності між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , наказ про присвоєння та зміну нумерації будинків та споруд та договір дарування частини житлового будинку між ОСОБА_6 і ОСОБА_4 необхідно визнати недійсними з тих підстав, що його батько був власником реально визначеної частини будинку в договорі дарування, а саме: приміщення 2-1 площею 8,1 кв.м, 2-2 площею 3,2 кв.м., 2-3 площею 9,5 кв.м., 2-4 площею 14,5 кв.м, 2-5 площею 8,8 кв.м та ганок, льох «Д», 1/2 сараю «Б», 1/2 туалету «Г», сарай «В», 1/2 водоколонки та 1/2 огорожі, які ним та ОСОБА_11 були успадковані після смерті батька. Договір про поділ або порядок користування цими приміщеннями між ним та ОСОБА_11 не укладався. Відповідно договору від 9.12.2000 ОСОБА_11 подарувала ОСОБА_5 1/2 частину від цих приміщень. Між ним та ОСОБА_5 договір :про поділ цих приміщень також не укладався.

На думку позивача, укладаючи договір про поділ житлового будинку, що є у спільній частковій власності, відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 розділили між собою весь будинок та всі надвірні споруди по АДРЕСА_1 , в тому числі, ті, які він тримав у спадок. Прибудови а, а1 будинку, тобто приміщення 2-1, 2-2, 2-3.

Крім того, відповідно до спірного договору дарування від 01.07.2015, ОСОБА_5 подарувала ОСОБА_4 , в тому числі і сарай «Б», погреби «Д», Ѕ частину яких він отримав у спадок після смерті батька ОСОБА_7 .

Таким чином, вважає, що договором про поділ житлового будинку, що є у спільній частковій власності, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , наказом про присвоєння та зміну нумерації будинків та споруд та договором дарування частини житлового будинку між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 було порушено його право власності.

Про наявність оспорюваних договорів та наказу йому стало відомо після отримання від відповідача ОСОБА_4 відзиву на позов по справі № 712/10254/20 за його позовом про визначення порядку користування будинком в січні 2021 року, а тому вража, що строк позовної давності для звернення од суду з указаним позовом ним не пропущено.

Просить суд визнати недійсними договір про поділ житлового будинку, що є у спільній частковій власності між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від 13 травня 2015 року, посвідчений приватним нотаріусом ЧМНО Левицькою Е.А., наказ Департаменту архітектури містобудування та інспектування Черкаської міської ради від 25 травня 2015 року № 1357 С та договір дарування частини житлового будинку між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 від 01.07.2015, посвідчений приватним нотаріусом ЧМНО Левицькою Е.А. Стягнути сплачений судовий збір.

22 лютого 2021 року від відповідача ОСОБА_4 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що позивачем пропущено строк позовної давності, враховуючи те, що про оскаржувані правочини, позивачу було відомо ще у 2015 році, коли він був присутній у приватного нотаріуса Левицької Е.А., до якої його було запрошено ОСОБА_5 для надання згоди для укладення оспорюваних угод. Між тим, позивач заявив, що йому необхідний час подумати та отримати з цього приводу консультацію. В подальшому, до нотаріуса він так і не з`явився. Відповідних та переконливих доказів, що починаючи з травня 2015 року по час звернення до суду він не знав та не міг знати про існування оспорюваних правочинів, позивачем не надано.

25 лютого 2021 року до суду надійшов відзив на позов відповідача ОСОБА_5 , відповідно до змісту якого відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, свої заперечення мотивує тим, що ОСОБА_7 набув у власність та користування 61/100 частин домоволодіння з конкретними приміщеннями 2-1, 2-2, 2-3, 2-4, 2-5, льох під літ. «Д», Ѕ сараю «Б», Ѕ туалету «Г», сарай «В», якого на даний час фізично вже немає), Ѕ водоколонки та Ѕ огорожі. В подальшому, половину з цих приміщень та будівель успадкував позивач по справі ОСОБА_1 . Зазначені обставини також визнаються позивачем по справі, тобто саме щодо приміщень 2-1, 2-2, 2-3, 2-4, 2-5, льох під літ. «Д», Ѕ сараю «Б», Ѕ туалету «Г», сарай «В», Ѕ водоколонки та Ѕ огорожі може пред`являти свої вимоги позивач. Жодного ж відношення до іншим приміщень та споруд ОСОБА_1 не має, а відтак правочини щодо них жодним чином не порушують його права та інтереси. За таких умов, оскаржувані правочини в частині приміщень 1-2, 1-3, прибудови літ а2, погріб літ. Е, які, зокрема, були виділені в окремий об`єкт нерухомого майна, та яким присвоєно адресу, безумовно жодним чином не порушують права позивача, а тому не можуть бути визнані недійсними повністю. Стосовно договору дарування, відповідач зазначає, що ОСОБА_6 з 1997 року був власником 13/100 частин домоволодіння по АДРЕСА_1 , а відтак він мав всі повноваження подарувати свою частку на власний розсуд та вказані дії жодним чином не порушують права позивача.

Хід розгляду справи.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 20 січня 2021 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 20 січня 2021 року постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 01 квітня 2021 року провадження в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Департаменту архітектури, містобудування та інспектування Черкаської міської ради про визнання недійсним наказу про присвоєння та зміну нумерації будинків та споруд закрито.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 24 червня 2021 року закрито підготовче провадження. Справу призначено до судового розгляду по суті в порядку загального позовного провадження.

Представник відповідача - адвокат Самофал В.І. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позов.

Позивач та його представник - адвокат Хомік С.Г. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, з підстав викладених у позовній заяві.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_4 просила суд відмовити у задоволенні позовної заяви у повному обсязі.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_8 була одноосібним власником житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до договору дарування від 22.12.1987, ОСОБА_8 подарувала, а ОСОБА_7 прийняв у дар 61/100 частин житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , що розташовані на земельній ділянці розміром 599 кв.м. На указаній земельній ділянці розташований один одноповерховий будинок, загальна житлова проща якого 32,5 кв.м., два сараї під літ. «Б», «В», два льоха під літ «Д», «Е», огорожа під № 1-6 та водо колонка під № 7. В користування обдаровуваного відходять приміщення: 2-1 розміром 8,1 кв.м., 2-2, розміром 9,2 кв.м., 2-3 розміром 9,5 кв.м., 2-4 розміром 14,5 кв.м., 2-5 розміром 8,8 кв.м., ганок, льох «Д», Ѕ сарая «Б», Ѕ туалета «Г», сарай «В», Ѕ частина водоколонки та Ѕ частина огорожі.

Після смерті ОСОБА_8 її 39/100 частин будинку та надвірних споруд 07 липня 1988 року успадкувала ОСОБА_9 . 11 червня 1991 року ця ж частина будинку та надвірних споруд перейшла у спадок після смерті ОСОБА_9 до ОСОБА_10 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 07.07.1987 та свідоцтвом про право на спадщину за законом від 11.06.1991.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 18.08.1997, ОСОБА_10 продав, а ОСОБА_11 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 купили 39/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд по АДРЕСА_1 .

Зі змісту свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.05.2015, посвідченого державним нотаріусом Першої черкаської державної нотаріальної контори Лук`яновою Т.І. убачається, що після смерті ОСОБА_7 , належні йому 61/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд по АДРЕСА_1 успадкували ОСОБА_11 та позивач по справі ОСОБА_1 ( по 61/200 частин кожен).

Відповідно до договору дарування частини жилого будинку від 09.12.2000 ОСОБА_11 подарувала, а ОСОБА_5 прийняла в дар 87/200 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд по АДРЕСА_1 .

13.05.2015 ОСОБА_5 та ОСОБА_6 уклали оспорюваний позивачем Договір про поділ житлового будинку, що є у спільній частковій власності, посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Левицькою Е.А. Предметом Договору є житловий будинок з прибудовами, позначений у плані літерами «А-1,а,а1а2, загальною площею 88,0 кв.м., житловою площею 32,5 кв.м. та надвірні споруди: сарай під літ. «Б», вбиральня під літ. «Г», погреби під літ. «Д,Е», гараж під літерою «Ж», огорожа № 1-6, водо колонка № 7.

Відповідно до п.7 Договору у приватну власність ОСОБА_5 переходять у житловому будинку «А-1»: кухня 2-4 площею 14,5 кв.м., жила кімната 2-5 площею 8,8 кв.м., прибудова під літ. «а» загальною площею 18,7 кв.м. житловою площею 9,5 кв.м., прибудова під літ. «а1» загальною площею 8,1 кв.м., загальна площа приміщень 50,1 кв.м., житлова площа 18,3 кв.м., а також вбиральня під літерою «Г», гараж під літ. «Ж», огорожа № 1,2,3,4,6, водо колонка № 7. У приватній власності ОСОБА_6 переходять у житловому будинку «А-1»: кухня 1-2, площею 9,5 жила кімната «1-3» площею 14,2 кв.м, прибудова під літ. «а2» загальною площею 14,2 кв.м., загальна площа приміщень 37,9 кв.м. житлова 14,2 кв.м., а також сарай під літ. «Б», погреби під літ. «Д, Е», огорожа 3,4,5.

Згідно з договором дарування частини житлового будинку від 01.07.2015, посвідченого приватним нотаріусом ЧМНО Левицькою Е.А., ОСОБА_6 подарував, а ОСОБА_4 отримала у дар 13/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд по АДРЕСА_1 , а саме : кухню " 1-2", площею 9,5 кв.м., жилу кімнату " 1-3", площею 14,2 кв.м. прибудову під літ " а2, загальною площею 14,2 кв.м., загальна площа приміщень 37,9 кв.м., житлова площа 14,2 кв.м.; а також сарай під літероб " Б", погреби під літерами " Д, Е", огорожу № 3,4,5 .

Пунктом 3. Договору визначено, що 13/100 частин житлового будинку належить дарувальнику ОСОБА_6 на праві особистої приватної власності на підставі договору купівлі-продажу жилового будинку, посвідченого Першою Черкаською державною нотаріальною конторою 18 серпня 1997 року за реєстровим № 2-3570; зареєстрованого Черкаським обласним об"єднаним бюро технічної інвентаризації управління житлово-комунального господарства Черкаської обласної державної адміністрації 19 серпня 1997 року і записано у реєстрову книгу № 96-9413-133; зареєстрованого у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 01 липня 2015 року за реєстраційним номером 01, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 01 липня 2015 року № 39918482, виданим приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального коругу округу Левицькою Е.А.

Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд.

Статтею 3 ЦК України визначено, що загальними засадами цивільного законодавства є: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Тобто, законодавець визначив, що право на звернення до суду за захистом своїх прав має та особа, права якої було порушено і яка є учасником спірних матеріальних правовідносин або кому Законом надане право на звернення до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. ( ст. 13 ЦПК України).

Згідно зі ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно із ст. 202 ЦК України- правочином є дія, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво - чи багатосторонніми правочинами є погоджена дія двох або більше сторін.

Відповідно до ч. ч. 1, 3-5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

В статті 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Статтею 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковоій власності , може бути поділено внатурі між співвласниками за домовленістю між ними . У разі поділу спільного майн між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна , що є у спільній частковоій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

За вимогами частини першої, другої статті 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними . Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співаласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному паосвідчення та ( або) державніфй реєстрації, має бути письмово і нотраіально посвідчена.

За змістом вказаної статті розпорядження майном, що є об"єктом права права спільної сумісної власності , здійснюється за згодою всіх співвласників. При цьому : в абзаці 2 частини 2 статті 369 ЦК закріплена презумпція стосовно того, що правочин, спрямований на розпорядження спільним майном , вчиненний за згодою усіх інших співвласників; в абзаці третьому частини другої статті 369 ЦК вказано, що стосовно правочинів з розпорядження майном, яке потребує нотаріального посвідчення та ( або) державної реєстрації , згода інших співвласників має бути висловлена письмово та нотаріально посвідчена.

У частині третій статті 369 ЦК України співвласники наділяються правом на уповновження одного з них на вчинення правочинів щодо розпорядження спільним майном і таке уповноваження має обов"язково втілюватись в письмову форму, оскільки воно призначено для інформування третіх осіб , а у випадку, коли представництво пов"язане із вчиненням правочину, який буде нотаріально посвідчуватись, то відповідний письмовий документ, яким закріплено надання повноважень, також має бути нотаріально посвідченим.

Існування та здійснення права власності забезпечує можливість його захисту, в тому числі і в судовому порядку.

Співвласники мають передбачене частиною 4 статті 369 ЦК України право вимагати визнання правочину, вчиненого одним із співвласників за межами наявних у нього повноважень , недійсним. Правові підстави для таких вимог передбачені статтями 203, 215 ЦК України. йому повноважень

В судовому засіданні встановлено, що оспорюваний договір про поділ житлового будинку, що є у спільній частковій власності, який посвідчений приватним нотаріусом Левицькою Е.А. 13 травня 2015 року, укладений між відповідачами ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вчинений без згоди співвласника будинку позивача у справі ОСОБА_1 .

Посвідчуючи даний правочин, нотаріусом не було перевірено та не встановлено усіх співвласників житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд по АДРЕСА_1 та не враховано тієї обставини, що окрім сторін правочину ще одним співвласником являється позивач по справі ОСОБА_1 , якому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.05.2015, посвідченого державним нотаріусом Першої черкаської державної нотаріальної контори Лук`яновою Т.І. належить 61/200 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 . та передано у приватну власність ОСОБА_5 та ОСОБА_6 приміщення у житловому будинку , що належать на праваі власності ОСОБА_1 .

З огляду на викладене, порушене право позивача підлягає захисту шляхом визнання недійсним договору про поділ житлового будинку, що є у спільній частковій власності між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від 13 травня 2015 року. .

Відповідно до статті 361 ЦК співвласник має право самостійно розпорядитись своєю часткою у праві спільної часткової власності , в тому числі і подарувати її.

Згідно зі ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

При цьому, дарувальник може подарувати будь-яку нерухому річ, право на яку йому належить.

В результаті укладення договору дарування частини житлового будинку від 01.07.2015 року , посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Левицькою Е.А., відповідно до якого ОСОБА_6 подарував, а ОСОБА_4 отримала у дар 13/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд по АДРЕСА_1 до набувача майна за ним, тобто відповідача ОСОБА_4 перейшла частина приміщень у житловому будинку , що належить на права власності позивачу ОСОБА_1 ), а не дарувальнику та був укладений після оскаржуваного Договору про поділ житлового будинку, що є у спільній частковій власності від 13.05.2015, є похідним від нього, а дарувальником ОСОБА_6 були подаровані приміщення, в будинку, власність на які він набув з порушенням вимог ст. 369 ЦК України.

Суд не приймає до уваги доводи представника ОСОБА_12 щодо перебування у власності ОСОБА_1 лише 1/2 частини приміщень , які він успадкував після смерті батька, оскільки як зазначалось вище, на час укладення договору про поділ будинку, останній перебував у власності трьох осіб , частки яких складали : ОСОБА_5 - 113/200, ОСОБА_6 - 13/100, ОСОБА_7 - 61/200 , проте розподіл будинку проведено лише між двома співвласниками як одного цілого об"єкта нерухомості.

Що стосується заяви про застосування строків позовної давності до даних правовідносин, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до ст. 267 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. (ч.4 ст. 267 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. (ч.1 ст. 261 ЦК України).

Суд критично оцінює посилання відповідачів на пропуск позивачем строку позовної давності, оскільки належних та допустимих доказів того, що позивачу було достеменно відомо про поділ будинку та дарування відповідної його частини ще в 2015 року суду не надано. Та обставина, що позивач у 2015 році звертався до Соснівського районного суду м. Черкаси із позовною заявою про встановлення порядку користування у житловому будинку АДРЕСА_1 не підтверджує факту його обізнаності про існування оскаржуваних правочинів, оскільки кінцевого рішення у справі не прийнято та справа була залишена без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача у судові засідання.

Натомість, позивачем доведено, що про наявність оспорюваних договорів йому стало відомо лише в січні 2021 року, після отримання від відповідача ОСОБА_4 відзиву на його позов про встановлення порядку користування будинком по справі № 712/10254/20, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку, що позивачем не пропущено строк позовної давності для звернення до суду з даним позовом.

З урахуванням викладеного, після детального з`ясування обставин справи та аналізу законодавчих норм, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення .

Керуючись ст.ст. 4, 11, 12, 79-81, 83, 89, 263-265, 267 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 202, 203, 204, 215, 317, 319 Цивільного кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Визнати недійсним договір про поділ житлового будинку, що є у спільній частковій власності від 13.05.2013 року укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Левицькою Е.А., зареєстрований в реєстрі за № 2888.

Визнати недійсним договір дарування частини житлового будинку, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , укладений 01 липня 2015 року , посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Левицькою Е.А. , зареєстрований в реєстрі за № 4122.

Рішення може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду шляхом подання протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст рішення суду складено 25 січня 2022 року.

Головуючий :

Позивач : ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прож. АДРЕСА_3 ;

Відповідач : ОСОБА_5 , прож. АДРЕСА_1 ;

Відповідач : ОСОБА_6 , прож. АДРЕСА_1

Відповідач: ОСОБА_4 , прож. АДРЕСА_1

Третя особа: Приватний нотаріус Черкаського м іського нотаріального округу Левицька Елеонора Антонівна, м. Черкаси, вулиця Хрещатик, 225 офіс 22.