Справа № 157/503/21
Провадження №2/157/26/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2022 рокумісто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Гамули Б.С.,

з участю: секретаря судового засідання Семенюк О.В.,

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

третя особа на стороні відповідача,

яка не заявляє самостійних вимог

щодо предмету спору, ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області, Державної казначейської служби України, третя особа на стороні відповідачі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, старший дільничний офіцер поліції Камінь-Каширського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області Балик Юрій Олександрович, про відшкодування моральної шкоди,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції у Волинській області, Державної казначейської служби України, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, старший дільничний офіцер поліції Камінь-Каширського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області Балик Ю.О., про відшкодування моральної шкоди.

Позов обґрунтовано тим, що постановою по справі про адміністративне правопорушення серії ГАА №944446 від 04 листопада 2020 року поліцейський Балик Ю.О. наклав на позивача адміністративне стягнення у вигляді зауваження за вчинення адміністративного порушення, передбаченого ст. 183 КУпАП. Згідно з указаною постановою позивач 29 жовтня 2020 року здійснив завідомо неправдивий виклик поліції про те, що працівник поліції ОСОБА_5 наніс йому тілесні ушкодження. Рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 18 грудня 2020 року у справі №157/503/20 постанову поліцейського скасовано, а провадження закрито в зв`язку з відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення. Позивач зазначає, що він здійснював дзвінок у поліцію через конфлікт, який виник з працівником поліції, який наніс йому удари по руці та тілу. З даного приводу він тричі телефонував на лінію «102» та повідомляв про конфлікт. Також з цього приводу до поліції телефонувала дружина позивача. Через неприйняття його виклику він змушений був звертатись до Головного управління Національної поліції, де його звернення зафіксоване та проводиться службова перевірка. Про час та місце розгляду адміністративної справи його не повідомляли, не викликали на її розгляд та не пояснювали, в чому полягають його протиправні дії і чим це підтверджено, чим порушено його права, передбачені ст. 268 КУпАП. Свідками в протоколі про адміністративне правопорушення вказані ті ж самі працівники поліції, які створили конфлікт, що і вказує на необізнаність поліцейського щодо порядку складання протоколу. Крім цього, поліцейський відносно застосував до позивача адміністративне стягнення у вигляді зауваження, хоча ст. 24 КУпАП такого виду адміністративного стягнення не передбачає, існує лише попередження. Йому довелося хвилюватися через те, що працівник поліції в такий спосіб намагався приховати протиправні дії слідчого Камінь-Каширського ВП ГУНП у Волинській області. Вважає, що здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження. Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом. Дії працівника Камінь-Каширського ВП ГУНП у Волинській області Балика Ю.О. щодо винесення відносно позивача постанови про накладення адміністративного стягнення, відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» є підставою для відшкодування йому моральної шкоди, оскільки закриття судом справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно. Моральні страждання позивач оцінює в розмірі 5000 грн.

Посилаючись на викладені обставини, позивач просить суд стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на його користь моральну шкоду в сумі 5000 гривень.

У відзиві на позов представник відповідача Державної казначейської служби України позовні вимоги не визнала, посилаючись на таке. Позивачем не надано жодних належних доказів, які б свідчили про незаконність чи протиправність дій посадових осіб Головного управління Національної поліції у Волинській області. Постановою Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 18 грудня 2020 року по справі №157/1546/20, на яку посилається позивач, не визнано дії працівників Головного управління Національної поліції у Волинській області протиправними чи незаконними, лише закрито провадження в справі, оскільки відповідачі не надали суду належних та достовірних доказів на підтвердження правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності й у матеріалах справи такі докази відсутні та порушено процесуальний порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності. Вважає, що сам факт наявності судового рішення, яким закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення, не є доказом заподіяння позивачу моральної шкоди та безумовною підставою для її відшкодування. Наявність певних недоліків у процесуальній діяльності працівників поліції само по собі не може свідчити про незаконність їх діяльності, як такої, й, відповідно, не може бути підставою для безумовного стягнення моральної або матеріальної шкоди. Причинно-наслідковий зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода наслідком. У деліктних правовідносинах обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою покладається на позивача. Позивач повинен довести не тільки протиправність поведінки заподіювача, а й наявність самої моральної шкоди та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою. Також зазначив, що факт заподіяння ОСОБА_1 моральної шкоди не підтверджено жодними документами чи іншими доказами, які б свідчили про характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), характер немайнових втрат (їх тривалість, можливість відновлення тощо), стан здоров`я, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Позивачем не обґрунтовано розмір моральної шкоди, яка завдана незаконними діяннями посадових осіб ГУНП України у Волинській області, в сумі 5000 грн. та не зрозуміло, з яких міркувань він виходив оцінюючи шкоду в такому розмірі. Крім цього, вважає, що позивачем необґрунтовано залучено казначейство в статусі відповідача в даній справі, оскільки позовна заява не містить вимогу позивача до казначейства щодо порушення ним прав та інтересів позивача та відновлення порушеного права. Згідно зі змістом позову, казначейство жодних прав та інтересів позивача не порушувало, не вступало з ним у правовідносини й жодної шкоди не завдавало. Відповідно до вимог Конституції України, Цивільного кодексу України та інших актів законодавства казначейство не може нести відповідальність за шкоду, завдану позивачу діями інших суб`єктів. У зв`язку з цим просить суд вирішити питання щодо процесуального статусу казначейства та виключити його з учасників судового процесу в даній справі як відповідача. Оскільки рішення у справі може вплинути на права, свободи, інтереси або обов`язки казначейства в частині перерахування коштів з бюджету на користь позивача, Казначейство було б доцільно залучити як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Посилаючись на викладене, представник відповідача просить у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі, вирішити питання щодо процесуального статусу Казначейства України та виключити його з учасників судового процесу у справі як співвідповідача.

Позивач, представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю з підстав, викладених у позовній заяві, просили їх задовольнити.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції у Волинській області в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи.

Представник відповідача Державної казначейської служби України в судовому засіданні позовні вимоги не визнала з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву, просила відмовити в задоволенні позову.

Третя особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, старший дільничний офіцер поліції Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області Балик Ю.О. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Пояснив, що він, як посадова особа Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області, виніс відносно ОСОБА_1 постанову, якою останнього звільнив від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням. Жодного адміністративного стягнення на позивача він не наклав. У зв`язку з цим вважає, що ОСОБА_1 моральної шкоди не завдано.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника Державної казначейської служби України, третю особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов безпідставним і таким, що до задоволення не підлягає.

В судовому засіданні встановлено, що постановою серії ГАА № 944446 від 04 листопада 2020 року, винесеною дільничним офіцером поліції Камінь-Каширського ВП УНП у Волинській області Баликом Ю.О., ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КпАП України, та звільнено від адміністративної відповідальності з оголошенням усного зауваження.

Позивач не погодився з даною постановою та оскаржив її в судовому порядку.

Рішенням Камінь-Каширського районного суду від 18 грудня 2020 року вказану вище постанову скасовано, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито.

В мотивувальній частині рішення суду зазначено, що з урахуванням встановлених у судовому засіданні обставин, суд дійшов висновку, що відсутні належні, достатні та допустимі докази, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КпАП України, тобто свідчили б про те, що останній здійснив завідомо неправдивий виклик поліції. У зв`язку з викладеним суд дійшов висновку, що відповідачі, як суб`єкти владних повноважень, не надали суду належних та достовірних доказів на підтвердження правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності й у матеріалах справи такі докази відсутні, було порушено процесуальний порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожному гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

На підставі вказаної норми права, відшкодуванню за рахунок держави підлягає шкода у випадку встановлення факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, визначені частиною сьомою статті 1176 ЦК України.

Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою у випадках вчинення незаконних дій, перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного та психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру (частини п`ята, шоста статті 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»).

За змістом статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

За загальним правилом, підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди завданої особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні своїх повноважень виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала моральної шкоди, та її результатом моральною шкодою.

Застосовуючи статті 1173, 1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд вважає, що позивачем не доведено, що внаслідок скасування постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, та закриття провадження у даній адміністративній справі, а також у наслідок дій працівників ГУНП України у Волинській області йому завдано моральної шкоди. До позовної заяви не надано доказів, що прямо чи опосередковано підтверджують заподіяння позивачу сильних душевних страждань, шкоди здоров`ю чи інших втрат немайнового характеру саме з боку працівників поліції.

Сам про собі факт закриття справи про адміністративне правопорушення не тягне обов`язковий наслідок цивільно-правового характеру і не може бути доказом того, що дії та бездіяльність відповідача заподіяли позивачу моральної шкоди.

Більше того, навіть якщо припустити факт завдання позивачу моральної шкоди внаслідок притягнення до адміністративної відповідальності, скасування постанови про таке притягнення із закриттям адміністративної справи саме по собі є відновленням порушених прав та свобод і повинно сприйматися як відшкодування завданої моральної шкоди (є достатньою сатисфакцією для незаконно притягнутої до відповідальності особи), а тому суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити в зв`язку з недоведеністю позовних вимог.

Керуючись статтями 12, 81, 89, 263-265 ЦПК України, статтями 23, 1176 ЦК України, суд

ухвалив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області, Державної казначейської служби України, третя особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, старший дільничний офіцер поліції Камінь-Каширського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області Балик Юрій Олександрович, про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування, ім`я, місцезнаходження, місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ, реєстраційний номер облікової картки платника податків сторін: позивач ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ; відповідач Головне управління Національної поліції у Волинській області, вул. Винниченка, 11, м. Луцьк, Волинська область, 43025, код в ; відповідач Державна казначейська служба України, вул. Бастіонна, 6, м. Київ, 01601, код в ; третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, старший дільничний офіцер поліції Камінь-Каширського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області Балик Юрій Олександрович, вул. Шевченка, 6, м. Камінь-Каширський, Волинська область, 44501.

Головуючий: Б. С. Гамула