Провадження № 22-ц/811/4651/21 Доповідач в 2 інстанції: Шеремета Н.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Івасюти М.В.

з участю: представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 08 грудня 2021 року, -

ВСТАНОВИВ:

у грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову.

В обгрунтування заяви покликається на те, що між сторонами існує тривалий спір про поділ спадкового майна, а саме: будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки кадастровий номер :08:011:0079, площею 0.0523 га, яка знаходиться з адресою: АДРЕСА_1 . Стверджує, що відповідачами здійснено ряд дій, що порушують його прав та інтереси, а саме: ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» видано ОСОБА_3 висновок про визначення долей з врахуванням самовільно побудованих площ, на які відповідач не мав зареєстрованого права власності та узгодження з іншими співвласниками, внаслідок чого незаконно зареєстрував за собою 18/25 частин у спірному майні без дозволу на те інших співвласників. Зазначає, що ОСОБА_3 може фактично безперешкодно відчужити спірне майно третім особам, що унеможливить виконання рішення суду та відновлення його прав.

З наведених підстав просить:

-вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на 18/25 будинку АДРЕСА_1 , яка зареєстрована на ОСОБА_3 ;

-заборонити вчиняти реєстраційні дії щодо 18/25 будинку АДРЕСА_1 , яка зареєстрована на ОСОБА_3 , в будь-який спосіб відчужувати зазначену частку будинку, здійснювати з нею будь-які юридично значимі дії чи в інший спосіб їх видозмінювати та перереєстровувати.

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 08 грудня 2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалу суду оскаржив ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі покликається на те, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, постановлена з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Апелянт стверджує, що предметом позову є скасування державної реєстрації права власності на 18/25 частин будинку АДРЕСА_1 , яка зареєстрована на ОСОБА_3 , а вжиття заходів забезпечення позову не порушить інтересів відповідача, враховуючи, що він просить забезпечити позов у пропорційній частині своїх позовних вимог, тобто накласти арешт на 18/25 частин будинку, а не на весь будинок. Зазначає, що між сторонами існує тривалий спір щодо спадкового майна, а при розгляді іншої справи між цими самими сторонами, відповідач уже діяв недобросовісно та вводив суд в оману, зловживаючи своїми процесуальними правами, приховував доказ того, що його частка у спірному майні збільшилася, що суттєво могло вплинути як на розгляд справи по суті, так і на саму тривалість розгляду справи. Вказує, що має обгрунтоване припущення, що невжиття заходів забезпечення позову у вигляді арешту та заборони вчиняти дії щодо спірного майна може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся. З наведених підстав просить ухвалу суду скасувати та задовольнити заяву про забезпечення позову повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення ОСОБА_3 щолдо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що саме лише посилання в заяві на реальну загрозу відчуження майна без наведення відповідного обгрунтування не є достатньою підставою для накладення арешту, а належного обгрунтування підстав, які б свідчили, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, позивачем не надано.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду з огляду на таке.

Забезпечення позову - це заходи припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим, і повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову, які направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення суду.

Стаття 149 чинного ЦПК України передбачає, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Стаття 150 ЦПК України передбачає види забезпечення позову.

Пункт 1 ч.1 ст. 150 ЦПК України передбачає, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Пункт 2 ч.1 ст. 150 ЦПК України передбачає, що позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених, оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечується заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. (ч.3 ст. 150 ЦПК України).

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.

При зверненні до суду із заявою про забезпечення позову позивач повинен, по-перше, аргументовано обґрунтувати причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов та необхідність у цьому, по-друге, довести, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з метою забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених, оспорюваних прав та інтересів.

Відповідно до роз`яснень п. п. 1, 4 постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь - якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого п.4 ст. 151 ЦПК, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, вжиття заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Гусака Романа Тадейовича про визнання незаконним висновку ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», скасування державної реєстрації права власності, визначення частки у праві власності.

Судом першої інстанції встановлено, що між сторонами існує тривалий спір щодо спадкового майна, а саме будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки кадастровий номер 0:08:011:0079, площею 0.0523 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 03 червня 2021 року у справі №463/3998/19 в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування - відмовлено.

Додатковим рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 26 липня 2021 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судові витрати в розмірі 8000 грн.

Додатковим рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 26 липня 2021 року встановлено, що відповідачем ОСОБА_3 поза межами усіх строків для подання доказів долучено до матеріалів справи копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19 серпня 2019 року про те, що на його ім`я зареєстровано право власності на 18/25 частки будинку АДРЕСА_1 .

Реєстрацію права власності за ОСОБА_3 на вищезазначену частку будинку проведено 19 серпня 2019 року, тобто через два місяці після подання ОСОБА_1 позовної заяви.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

В даній справі ОСОБА_1 оскаржується рішення про державну реєстрацію права власності на 18/25 частки будинку АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 .

Крім того, заявником оскаржується висновок Львівського міського бюро технічної інвентаризації № 910 від 27 травня 1995 року, яким визначено ідеальні долі між співвласниками будинку АДРЕСА_1 .

Враховуючи те, що право власності на 18/25 частки будинку АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_3 після виникнення спору щодо спадкового майна, який не вирішено на час проведення такої реєстрації права, таким чином збільшено частку ОСОБА_3 в спірному майні, що тривалий час приховувалося ним під час розгляду справи № 463/3998/19, відтак зазначені обставини можуть свідчити про наявність реальної загрози істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективного захисту, або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів заявника у разі невжиття заходів забезпечення позову.

Звертаючись із заявою про забезпечення позову, ОСОБА_1 просив накласти арешт не на весь будинок АДРЕСА_1 , а лише на спірні 18/25 частин будинку, державна реєстрація права власності на які ним оспорюється.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на 18/25 будинку АДРЕСА_1 є співмірним з позовними вимогами та не позбавляє ОСОБА_3 права володіння та користування спірним майном.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для забезпечення позову шляхом накладення арешту на 18/25 будинку АДРЕСА_1 .

Разом з тим вимоги заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову в частині заборони вчиняти реєстраційні дії щодо 18/25 будинку АДРЕСА_1 , та в будь-який спосіб відчужувати зазначену частку будинку, здійснювати з нею будь-які юридично значимі дії чи в інший спосіб їх видозмінювати та перереєстровувати не підлягають до задоволення, оскільки заявником не доведено необхідності вжиття таких заходів забезпечення позову в сукупності з накладенням арешту, який в повній мірі забезпечить виконання можливого рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно з п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 08 грудня 2021 року - скасувати та ухвалити постанову, якою заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову задовольнити частково.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на 18/25 частин житлового будинку АДРЕСА_1 .

В задоволенні решти вимог заяви - відмовити.

Копію постанови направити до виконання в Личаківський відділ державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів).

Боржник: ОСОБА_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Стягувач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 08.06.2022 року.

Головуючий: Н.О. Шеремета

Судді: О.М. Ванівський

Р.П. Цяцяк