ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1028/22 Справа № 204/7743/21 Суддя у 1-й інстанції - Демидова С. О. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

при секретарі - Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 листопада 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Третя дніпровська державна нотаріальна контора про встановлення факту проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, -

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Третя дніпровська державна нотаріальна контора про встановлення факту проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 листопада 2021 року відмовлено у відкритті провадження у справі.

Ухвала мотивована тим, що неможливо дійти до висновку про наявність спору про право, який має розглядатися у порядку позовного провадження.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати та справу направити для розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що він вже звертався до суду із заявою в порядку окремого позовного провадження, під час розгляду справи, йому було роз`яснення, що він має право звернутися до суду з позовом в порядку позовного провадження за місцем знаходження нерухомого майна.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до суду в порядку позовного провадження із позовом про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факт постійного проживання його зі спадкодавцем ОСОБА_4 , після смерті якої відкрилася спадщина на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки державним нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом та за законом з тих підстав, що ОСОБА_1 не надав документи, що підтверджують факт прийняття спадщини.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, районний суд виходив з того, що неможливо дійти до висновку про наявність спору про право, який має розглядатися у порядку позовного провадження.

Проте, колегія суддів не може погодитись з таким вискоком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У частині четвертій статті 315 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо.

Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Згідно з частиною першою статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).

Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.

Так, колегія суддів встановила та це підтверджується матеріалами справи, що 24 вересня 2021 року ОСОБА_1 звертався до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області із заявою про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, у якій просив встановити факт його постійного проживання з ОСОБА_4 по день її смерті, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 , задля оформлення спадкових прав на нерухоме майно ,що розташоване у АДРЕСА_2 .

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 28 вересня 2021 року ОСОБА_1 було відмовлено у відкритті провадження у справі, з підстав того, що встановлення факту у даній заяві пов`язується з наступним вирішенням спору про право щодо спадкування нерухомого майна. А також було роз`яснено заявнику його право звернутися з даною вимогою з позовом в порядку позовного провадження за місцем знаходження нерухомого майна.

07 жовтня 2021 року ОСОБА_5 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із даною позовною заявою.

Проте, ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 листопада 2021 року йому було відмовлено у відкритті провадження у справі, з підстав неможливості дійти до висновку про наявність спору про право, який має розглядатися у порядку позовного провадження.

Оскільки ОСОБА_1 вже було відмовлено у відкритті в окремому провадженні, та роз`яснено його право звернутися до суду із позовом в порядку позовного провадження, у суду першої інстанції не було правових підстав для відмови у відкритті провадження у даній справі.

Згідно ч.1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин, ухвала суду першої інстанції постановлена передчасно, підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 379 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 листопада 2021 року - скасувати, справу направити на продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко