Справа № 753/7763/20 Головуючий в суді І інстанції Трусова Т.О.
Провадження № 22ц-824/7057/2022 Доповідач в суді ІІ інстанції Мельник Я.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(у порядку письмового провадження)

28 липня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: судді-доповідача Мельника Я.С., суддів Матвієнко Ю.О. та Гуля В.В.,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 13 квітня 2021 рокуу справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог на стороні позивача: ОСОБА_3 , про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2020 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому вказував, що 06 листопада 2019 року у м. Києві на вулиці Дніпровська Набережна сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої його автомобіль Hyundai, д.н.з. НОМЕР_1 отримав механічні пошкодження, який належить його матері ОСОБА_3

Дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія автомобіля Toyota, д.н.з НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , цивільно-правова відповідальність якої була застрахована приватним акціонерним товариством «Українська акціонерна страхова компанія Аска». За заявою позивача страхова компанія виплатила страхове відшкодування в загальному розмірі 92 848,55 грн.

Водночас відповідно до складеного на його замовлення Звіту про оцінку КТЗ від 19.11.2019 № 01-19/11 вартість завданого йому матеріального збитку становить 128 652,83 грн., а вартість відновлювального ремонту його автомобіля - 202 045,21 грн. Отже різниця між фактичним розміром завданої позивачу майнової шкоди та отриманим ним страховим відшкодуванням становить 109 196,6 грн.

Також вважав, що стягненню з відповідача підлягають вартість автотоварознавчого дослідження в сумі 2 000 грн., три проценти річних та інфляційні втрати, що передбачено нормою частини 2 статті 625 ЦК України, а також компенсація моральної шкоди в сумі 30 000 грн.

Вимоги про відшкодування моральної шкоди мотивував тим, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди він пережив психотравму та отримав тілесні ушкодження, протягом двох тижнів вимушений був терпіти біль та носити спеціальний медичний апарат для шиї, а пошкодження автомобіля спричинило йому душевні страждання та зумовило істотні зміни у звичному ритмі його життя, оскільки він тривалий час не міг користуватись автомобілем та змушений був шукати додаткові кошти на його ремонт.

На підставі викладеного, просив суд стягнути з відповідача на відшкодування завданих йому дорожньо-транспортною пригодою майнових збитків в сумі 109 196,66 грн., компенсацію моральної шкоди в сумі 30 000 грн., стягнення трьох процентів річних в сумі 1 696,28 грн., інфляційних втрат в сумі 646,26 грн. та витрат на проведення автотоварознавчого дослідження в сумі 2 000 грн.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 13 квітня 2021 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 90 146,46 грн. на відшкодування майнової шкоди та 7 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, а усього 97 146 гривень 46 копійок.

Не погоджуючись із цим рішенням в частині задоволених вимог щодо відшкодування майнової шкоди, ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Вовк С.П., подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом усіх обставин справи, просить його скасувати в цій частині та ухвалити нове рішення, яким у задоволені цих позовних вимог відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує зокрема на те, що позивач не надав суду документальне підтвердження фактичної вартості ремонту.

Від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він вказував на необґрунтованість апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Колегія суддів перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи і у такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції взяв за основу Звіт про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику КТП № 32С/11/19 від 17.03.2020, використаний ПрАТ «УАСК АСКА» при визначенні страхового відшкодування, з яким позивач погодився та не оспорював у передбаченому законом порядку, та встановив, що різниця між фактичним розміром шкоди і отриманою позивачем страховою виплатою, що підлягає стягненню з відповідача, становить 90 146,46 грн.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 06 листопада 2019 року у м. Києві на вул. Дніпровська набережна сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів Toyota, д.н.з НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 та Hyundai, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Автомобіль Toyota, д.н.з НОМЕР_3 , належить на праві власності матері позивача - третій особі ОСОБА_3 .

Згідно з постановою судді Дарницького районного суду м. Києва від 10.12.2019 у справі про адміністративне порушення № 753/21823/19, ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні вказаної дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність при використанні керованого ОСОБА_1 автомобіля Toyota, д.н.з НОМЕР_2 , була застрахована ПрАТ «УАСК АСКА» відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 180050559 з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну, в розмірі 100 000 грн. та нульовою франшизою.

07 листопада 2019 року позивач звернувся до ПрАТ «УАСК АСКА» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та із заявою про виплату страхового відшкодування.

13 листопада 2019 року третя особа ОСОБА_3 уклала з ФОП ОСОБА_4 договір про визначення вартості заподіяного їй збитку, на виконання умов якого було надано Звіт про оцінку КТЗ № 01-19/11 від 19.11.2019, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту належного їй автомобіля становить 202 045,21 грн., а вартість матеріального збитку - 128 652,83 грн. За проведення оцінки вартості збитку третя особа сплатила 2 000 грн.

Водночас відповідно до Звіту про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику КТП № 32С/11/19 від 17.03.2020, складеного на замовлення ПрАТ «УАСК АСКА», вартість відновлювального ремонту автомобіля Hyundai, д.н.з. НОМЕР_1 , складає 190 146,46 грн., а вартість матеріального збитку, який визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу - 102 947,82 грн.

Страховим актом № f-8882/1 від 13.01.2020 страхова компанія визнала вищевказану дорожньо-транспортну пригоду страховим випадком та визначила розмір страхового відшкодування виходячи з встановленої вищевказаним звітом вартості матеріального збитку, зменшеного на суму ПДВ (10 099,28).

Двома платежами - від 24.03.2020 та від 26.03.2020, ПрАТ «УАСК АСКА» здійснило виплату страхового відшкодування на картковий рахунок позивача в загальному розмірі 92 848,55 грн., що визнається позивачем та підтверджується виписками по його картковому рахунку.

Згідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 та 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, а у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до ст. 33.1.4. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу.

Згідно ст. 35.1. Закону, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Відповідно до ст. 36.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

За обставинами справи судом встановлено, що страховик цивільно-правової відповідальності відповідача (ПрАТ «УАСК АСКА») належним чином виконав свої зобов`язання за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, забезпечивши проведення у встановленому законом порядку і у встановлений термін огляду належного позивачу транспортного засобу і оцінку шкоди, здійснив розрахунок страхового відшкодування та виплатив його.

Відповідно до частин першої статті 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частинами першою, другою та п`ятою статті 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана, зокрема, з використанням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Положеннями статті 1192 ЦК України встановлено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до пункту 2.4 Методики вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Наведене дає підстави для висновку, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (частина друга статті 1192 ЦК України), тоді як розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню зі страховика, відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - виходячи з витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу.

Зазначене узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 02 вересня 2019 року у справі № 545/425/17 та від 11 березня 2020 року у справі № 754/5129/15-ц.

За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Встановивши, що позивач отримав від ПрАТ «УАСК АСКА» страхове відшкодування, якого не достатньо для повного відшкодування шкоди, завданої відповідачем у результаті ДТП, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, з яким погоджується колегія суддів апеляційного суду, що відповідач в силу статті 1194 ЦК України зобов`язана відшкодувати позивачу різницю між фактичним розміром шкоди, якою є вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу і страховою виплатою, яка одержана позивачем від страховика.

Доводи апеляційної скарги про необхідність надання позивачем документального підтвердження фактичної вартості ремонту суперечать положенням статті 22 ЦК України, відповідно до якої збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Зі змісту вказаної норми вбачається, що до збитків належать і витрати, які особа понесе у майбутньому. Крім того, жодним нормативно-правовим актом України не передбачено обов`язок потерпілого надати акт виконаних робіт, тоді як розмір понесених збитків підтверджується висновком експертизи.

Вказане узгоджується з висновком Верховного Суду викладеним у постанові від 22 квітня 2019 року у справі № 761/14285/16-ц.

Інших вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, апеляційна скарга не містить.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга та зміст оскаржуваного рішення не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені такі порушення норм матеріального чи процесуального права, які б відповідно до ст. 376 ЦПК України, могли б бути підставою для його скасування, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення місцевого суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Дарницького районного суду м. Києва від 13 квітня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: Судді: