Справа № 127/972/22
Провадження № 2/127/147/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2022 рокум. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі судді Шаміної Ю.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Тимощук Володимир Вікторович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

14 січня 2022 року ОСОБА_1 через свого представника адвоката Піпка А. М. звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області із позовною заявою до ТОВ «Кошельок» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Свої позовні вимоги мотивував тим, що 21.05.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. було вчинено виконавчий напис, за реєстровим №52362 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кошельок» заборгованості за Договором про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №-295321 від 29 березня 2021 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Кошельок»,у загальному розмірі 8168,00 грн. На підставі вказаного виконавчого напису нотаріуса 14.06.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Тимощуком В.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №65805405 із примусового виконання виконавчого напису. Позивач зазначає, що оспорюваний виконавчий напис нотаріуса було вчинено на підставі кредитного договору, який нотаріально не посвідчений, в період часу, коли законодавством не була передбачена можливість вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору, укладеного в простій письмовій формі. Крім того, позивач заперечив підписання ним будь-якого кредитного договору. За таких обставин позивач просить визнати вказаний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню та стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 17 січня 2022 року зупинено стягнення на підставі оскаржуваного виконавчого напису.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 18 січня 2022 року вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив; залучено як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М, приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Тимощука В.В.; витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. належним чином завірені копії матеріалів на підставі яких було вчинено оскаржуваний виконавчий напис нотаріуса.

16 лютого 2022 року передставник відповідача Спірідонов Є.В., який діє на підставі довіреності від 12.04.2021, через систему «Електронний суд» подав відзив на позовну заяву (вх. №12473) згідно якого просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Зазначив, що 29 березня 2021 року між ТОВ «Кошельок» та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту №-295321 в електронній формі. Відповідачем належним чином виконанні умови договору, в той час як позивач отримані грошові кошти у передбачені строки не повернув внаслідок чого утворилась заборгованість за Договором про надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту №-295321 із сплати основного боргу та відсотків за користування кредитом. Загальний розмір заборгованості позивача перед ТОВ «КОШЕЛЬОК» станом на 21.05.2021 становить 8118,00 грн, з яких: 4100,00 грн - заборгованість за сумою кредиту; 4018,00 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. 21.05.2021 року ТОВ «КОШЕЛЬОК» звернулося до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.О. із заявою про вчинення виконавчого напису нотаріуса. Того ж дня приватним нотаріусом було прийнято рішення про вчинення виконавчого напису нотаріуса №52362 про стягнення з позивача на користь ТОВ «КОШЕЛЬОК» за Договором про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №-295321 від 29.03.2021 року. Вважає, що позовні вимоги позивача ґрунтуються виключно на його домислах, не доказані жодним матеріальним доказом та не можуть бути задоволеними. Крім того, позивачем не надано жодних розрахунків отриманих ним послуг на правничу допомогу, відсутні будь-які документальні підтвердження наданих ним послуг, не долучено жодної квитанції, яка б підтверджувала сплату зазначеної суми, та пояснень формування зазначеної суми.

Правом на подання відповіді на відзив позивач не скористався.

Треті особи своїм правом на надання письмових пояснень не скористалися.

Враховуючи вищевикладене та положення ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 21 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем було вчинено виконавчий напис, за реєстровим №52362 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» заборгованості за Договором (оферта) про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №-295321 від 29.03.2021, укладеним між ОСОБА_1 та ТОВ «Кошельок», за період з 29.03.2021 по 21.05.2021, в загальному розмірі 8168,00 грн, яка складається з: 4100,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 4018,00 грн - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами.

Вказаний виконавчий напис перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Тимощука Володимира Вікторовича (постанова про відкриття виконавчого провадження №65805405 від 14.06.2021).

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першої статті 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»).

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Тобто, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Таке вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. При цьому сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року за №1172.

З моменту прийняття цієї постанови і до 10 грудня 2014 року була чинною редакція Переліку, згідно якої стягнення кредитної заборгованості на підставі виконавчих написів було можливе тільки за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також звернення стягнення на заставлене майно.

10 грудня 2014 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою, зокрема, Перелік був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», яким створено можливість вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.

Для одержання виконавчого напису за кредитним договором, за яким боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначення заборгованості.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі №826/20084/14, про визнання нечинним і скасування п. 1 та п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 визнано незаконним та нечинним, зокрема розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», а відтак Перелік діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріуса на нотаріально не посвідченому кредитному договорі.

Тобто, виконавчий напис було вчинено 21 травня 2021 року, в період часу, коли законодавством не була передбачена можливість вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору, укладеного в простій письмовій формі, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі №826/20084/14.

При цьому, суд бере до уваги, що позивачем надано копію Договору №-295321 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 29.03.2021, укладеного між ТОВ «Кошельок» та ОСОБА_1 , який було надано нотаріусу для вчинення виконавчого напису, вказаний договір не було посвідчено нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Даний висновок відповідає правовому висновку, висловленому Верховним Судом у постанові від 12 березня 2020 року у справі №757/24703/18-ц.

При цьому суд звертає увагу, що такий виконавчий напис міг бути вчинений лише на підставі нотаріально посвідченого кредитного договору.

Розмір боргових зобов`язань позивача перед відповідачем, який визначений у виконавчому написі нотаріуса, не є безспірним.

Крім того, ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 18 січня 2022 року, зокрема, задоволено клопотання представника позивача витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. належним чином завірені копії матеріалів на підставі яких було вчинено оскаржуваний виконавчий напис нотаріуса. Проте, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. не надано суду витребуваних документів та про причини неможливості їх ненадання суду не повідомлено.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо витрат на правничу допомогу, то слід зазначити, що ч. 1 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. При цьому п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу віднесені саме до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата ), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікаціяі досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом з тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат враховується: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За змістом ст. 137, 141 ЦПК України витрати на правничу допомогу мають бути дійсними (реальними), необхідними, а їх розмір розумним з огляду на складність справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини наведеної, зокрема, у пункті 95 рішення від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», пункті 80 рішення від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», пункті 88 рішення від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. При цьому, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини (рішення від 23.01.2014 у справі «East|West Aliance Limited» проти України», заява № 19336/04), обґрунтованим слід вважати розмір витрат, що є співмірним до складності справи, виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та часом, витраченим на виконання таких робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також з ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З огляду на правову позицію Верховного Суду, наведену у додатковій постанові від 05.09.2019 у справі № 826/841/17 (провадження № К/9901/5157/19), суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обгрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо, керуючись принципом справедливості як одним з основних елементів верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість та кількість підготовлених документів, витрачений адвокатом час тощо, є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19) зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Суд повинен оцінити витрати сторони у справі на оплату правничої допомоги у сукупності з критеріями, на які звертає увагу Європейський суд з прав людини, ураховуючи реальні обставини їх понесення та необхідності таких трат. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 та ч. 8 ст. 141 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, від 22.01.2021 в справі №925/1137/19, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02.12.2020 в справі № 317/1209/19, від 03.02.2021 у справі № 554/2586/ 16-ц.

Як слідує з матеріалів справи позивач на підтвердження витрат на правничу допомогу надав ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АВ №1025794 від 10.01.2021, копію договору №2 про надання правової допомоги від 10.01.2022, з укладеного між Адвокатським бюро «Піпко і партнери» та ОСОБА_1 , копію розрахунку часу, витраченого на надання правничої допомоги вих №12/01/22/1Р від 12.01.2022, копію акта №1 приймання-передачі наданих послуг від 12.01.2022, а також попередній розрахунок судових витрат, наведений у позовній заяві.

При цьому, у п. 3.1 договору №1 про надання правової допомоги сторони погодили, що клієнт сплачує Адвокатському бюро за надання правової допомоги гонорар у розмірі 40 (сорок) відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за одну годину участі особи, яка надає правову допомогу у справі в судовому засіданні, поза судовим засіданням під час ознайомлення з матеріалами справи у суді.

На підставі укладеного 10.01.2022 між АБ «Піпко і партнери» та ОСОБА_1 договору про надання правової допомоги №1 адвокатом надано наступні послуги: надання правової інформації, консультацій та роз`яснень з правових питань у справі 10.01.2022 - 30 хв.; адвокатський запит від 10.01.2022 - 30 хв., позовна заява від 12.01.2022 - 7 год. 00 хв., що підтверджується розрахунком часу, витраченого на подання правничої допомоги вих №12/01/22/1Р від 12.01.2022 (а.с. 35).

Як вбачається з акта №1 приймання-передачі наданих послуг від 12.01.2022 клієнтом визнано належне виконання Адвокатським бюро умов договору (а.с. 36).

Таким чином, матеріалами справи підтверджується обсяг наданих послуг та виконаних робіт, при цьому суд звертає увагу, що заперечення відповідача в частині відсутності розрахунків отриманих позивачем послуг на правничу допомогу та підтвердження їх надання повністю спростовуються матеріалами справи. Крім того, суд не приймає до уваги заперечення в частині відсутності підтвердження сплати витрат на правничу допомогу, оскільки, як зазначалося вище, витрати на оплату професійної правничої допомоги підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено (буде сплачено).

У свою чергу, зважаючи на надання відповідачем письмових заперечень щодо витрат на правничу допомогу, суд бере до уваги, що дана справа є незначної складності, в даній категорії справ наявна узгоджена та усталена судова практика, через що позовні заяви у даних справах є майже типовими та фактично шаблонними, існує відпрацьована адвокатська практика у даній категорії справ, а обсяг досліджених доказів є невеликим, а тому враховуючи посилання відповідача на неспівмірність розміру витрат на правничу допомогу із заявленими позовними вимогами, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 5000,00 грн витрат на правничу допомогу. Саме такий розмір витрат є об`єктивним, співмірним з виконаною адвокатом роботою у цій справі.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 992,40 грн за подання позову та 496,20 грн за подання заяви про забезпечення позову.

Керуючись Законом України «Про нотаріат», постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року за №1172, ст. 2, 81-82, 141, 263-265, 280-282, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №52362 вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» заборгованості за Договором (оферта) про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №-295321 від 29.03.2021 у загальному розмірі 8168,00 грн

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» на користь ОСОБА_1 судовий збіру розмірі 992,40 грн (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок) за подання позову та 496,20 грн (чотириста дев`яносто шість гривень двадцять копійок) за подання заяви про забезпечення позову, а також 5000,00 грн (п`ять тисяч гривень) витрат на правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кошельок», , місцезнаходження: вул. Авіаконструктора Антонова, буд. 8А, с. Чайки, Києво-Святошинський район, Київська область;

третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, місцезнаходження: вул. Мала Житомирська, 6/5, м. Київ, Київська область;

третя особа: приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Тимощук Володимир Вікторович, місцезнаходження: вул. Соборна, буд. 8, оф. 301, м. Вінниця, Вінницька область.

Суддя Шаміна Юлія Анатоліївна