С О Л О М ' Я Н С Ь К И Й Р А Й О Н Н И Й С У Д М І С Т А К И Є В А
_________________________________________________________________________________________
Провадження 4-с/760/26/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

І . Вступна частина

10 червня 2022 року в місті Києві

Солом`янський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді Коробенка С.В.

за участю секретаря Семененко А.Д.

розглянув матеріали скарги боржника ОСОБА_1 на рішення та дії старшого державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Юрчик Інни Олександрівни.

ІІ. Описова частина

24 листопада 2021 року до суду надійшла скарга боржника ОСОБА_1 на рішення старшого державного виконавця Солом`янського РВДВС Сірацької М.В. Зокрема, Скаржниця просила:

-скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 02 червня 2016 року, винесену старшим державним виконавцем Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у мсті Києві Юрчик І.О., на примусове виконання виконавчого листа №2-2694/11 про стягнення з ОСОБА_1 суми боргу у розмірі 124962,14 гривень;

-визнати виконавчий лист №2-2694/11 від 12.01.2012 про стягнення з ОСОБА_1 суми боргу у розмірі 124962,14 гривень.

Свої вимоги Скаржниця обгрунтовує наступним.

Зазначає, що на виконанні у Солом`янському районному відділі державної виконавчої служби міста Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавчий лист, виданий 12.01.2012 Солом`янським районним судом міста Києва у справі №2-2694/11 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» (Стягувача) заборгованості в сумі 124962,14 гривень.

Скаржниця вказує, що зазначений виконавчий лист був пред`явлений до виконання 31 травня 2016 року, а 02 червня 2016 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №51287412.

ОСОБА_1 зазначає, що на момент подання виконавчого листа від 12.01.2012 до виконання річний строк його пред`явлення до виконання закінчився, а тому підстав для відкриття виконавчого провадження не було і у зв`язку з цим постанова має бути скасована, а виконавчий лист визнаний таким, що не підлягає виконанню.

У зв`язку з викладеним просила скаргу задовольнити.

У судовому засіданні представник Скаржниці підтримав скаргу.

Державний виконавець у судове засідання не з`явився, надав копію матеріалів виконавчого провадження №51287412.

ІІІ. Мотивувальна частина

Судом встановлено, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 21 квітня 2011 року за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 суму заборгованості за кредитним договором № від 09.04.2008 в розмірі 123606,65 гривень та судові витрати в розмірі 1356,07 гривень.

12 січня 2012 року на виконання рішення суду був виданий виконавчий лист №2-2694/11.

Згідно з ухвалою суду від 08.07.2013 Стягувачу було поновлено строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Ухвалою суду від 28.12.2018 стягувача у виконавчому листі - Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» було замінено на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп».

З матеріалів справи вбачається, що 31 травня 2016 року Стягувач звернувся до Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ ГТУЮ у м. Києві із заявою про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа від 12.01.2012 №2-2694/11.

02 червня 2016 року старшим державним виконавцем Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ ГТУЮ у м. Києві Юрчик І.О. відкрите виконавче провадження №51287412.

Що стосується аргументу Скаржниці про порушення стягувачем строків пред`явлення виконавчого листа до виконання, то суд звертає увагу на наступне.

Рішення суду від 21.04.2011 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» набрало чинності 02.05.2011. Згідно з чинним на той час законодавством строк пред`явлення виконавчого листа до виконання становив 1 рік.

Згідно з частиною четвертою та п`ятою статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 21 квітня 1999 року № 606-XIV) строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: пред`явлення виконавчого документа до виконання; надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Тлумачення частини четвертої та п`ятої статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 21 квітня 1999 року № 606-XIV) свідчить, що після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання у зв`язку з його пред`явленням до виконання перебіг строку починається заново з наступного дня після його повернення. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Таким чином, повернення виконавчого документа без виконання не позбавляє стягувача права на повторне пред`явлення виконавчого документа до виконання в межах строку, встановленого статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 21 квітня 1999 року № 606-XIV).

З наявної у справі копії виконавчого листа №2-2694 від 12.01.2012 вбачається наявність в ньому відмітки про повернення його 30 червня 2015 року на підставі п. 7 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 21 квітня 1999 року № 606-XIV).

Таким чином, з дня повернення виконавчого листа строк пред`явлення розпочався заново, а тому на момент повторного його подання на примусове виконання 31 травня 2016 року річний строк, передбачений Законом, не пройшов.

Відтак, Стягувач не пропустив встановлених в Законі «Про виконавче провадження» строків, а тому і підстав для задоволення скарги немає.

ІV. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 447-451 Цивільного процесуального кодексу України, суд ухвалив:

1.У задоволенні скарги ОСОБА_1 на рішення державного виконавця відмовити.

2.Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 15 днів з дня складання її повного тексту.

Суддя: