Провадження № 2/521/1003/22
15 березня 2022 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - Мирончук Н.В.,
секретаря судового засідання - Шлапак А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту освіти та науки Одеської міської ради, про стягнення невиплаченої заробітної плати в сумі ненарахованої оплати за відпрацьований понадурочний час, компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів виплати сум за відпрацьований понадурочний час,
До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся ОСОБА_1 з позовом до Департаменту освіти та науки Одеської міської ради, про стягнення невиплаченої заробітної плати в сумі ненарахованої оплати за відпрацьований понадурочний час, компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів виплати сум за відпрацьований понадурочний час.
Позов обґрунтований наступними обставинами.
Наказом управління освіти та науки Одеської міської ради, від 31.12.2008 року, позивача було прийнято на посаду командира взводу офіцера-вихователя комунального загальноосвітнього навчального закладу «Одеський ліцей з посиленою військово-фізичною підготовкою» (перейменований Рішенням Одеської міської ради № 5252-У, від 22.01.2010 року, на Одеський ліцей з посиленою військово- фізичною підготовкою Одеської міської ради Одеської області) з 09.01.2009 року.
Позивач вказав, що наказом начальника Одеського ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою Одеської міської ради Одеської області, від 31.12.2010 року, № 73-к його було переведено на посаду вихователя з 01.01.2011 року. Наказом управління освіти та науки Одеської міської ради, від 20.01.2011 року, позивача було переведено на посаду заступника начальника ліцею з навчальної роботи з 25.01.2011 року.
Як вказав позивач, наказом начальника Одеського ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою Одеської міської ради Одеської області, від 15.01.2021 року, № 01-к його було звільнено з роботи з 30.01.2021 року за власним бажанням на підставі ст. 38 Кодексу законів про працю України. Пунктом 2 даного наказу встановлено виплатити позивачу компенсацію за 56 календарних днів невикористаної щорічної основної відпустки за період з 09.01.2020 року по 08.01.2021 року та за 3 календарні дні невикористаної щорічної основної відпустки за період з 09.01.2021 року по 30.01.2021 року.
Позивач стверджує, що на його лист до департаменту освіти та науки Одеської міської ради, від 25.01.2021 року, про надання розгорнутої помісячної довідки про нарахування йому заробітної плати за період з січня 2009 року по лютий 2011 року, було надано відповідь, від 11.02.2021 року № 01-19-4/284/538 до якої долучено лише витяг з картки-довідки особових рахунків з нарахування заробітної плати працівників Одеського ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою Одеської міської ради за 2009, 2010 та січень 2011 років, який не містить тижневого та місячного навантаження.
Також, як вказав позивач, відповіддю № 36-люб-157, від 09.04.2021 року, на його звернення до департаменту освіти та науки Одеської міської ради, від 01.03.2021 року, зазначено, що остаточний розрахунок з ОСОБА_1 при звільненні проведено у встановленому законодавством розмірі та своєчасно, одночасно з відповіддю надано розрахунковий лист за січень 2021 року.
На підтвердження своїх позовних вимог, позивачем до суду надано розрахунок як він вважає, фактично відпрацьованих ним годин, який грунтується на визначенні різниці між нормами тривалості робочого часу при 30-годинному робочому тижні (визначених листами Міністерства праці та соціальної політики) та даними табелів обліку використання робочого часу, згідно яких, надурочні роботи ОСОБА_1 (без урахування перебування у відпустках) складають 1540,1 годин, з яких: за січень - грудень 2009 року - 959 годин; за січень - грудень 2010 року - 544,1 годин; за січень 2011 року - 37 годин.
У відкрите судове засідання позивач не з`явився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання неодноразово повідомлявся належним чином, про що свідчить рукописний текст з підписом на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (а. с. 105, 110). Будь-яких заяв чи клопотань щодо розгляду справи, а також відзив на позов до суду не подав.
У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України.
Згідно ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, надані письмові докази, відповідно до вимог закону, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що Наказом управління освіти та науки Одеської міської ради, від 31.12.2008 року, ОСОБА_1 було прийнято на посаду командира взводу офіцера-вихователя комунального загальноосвітнього навчального закладу «Одеський ліцей з посиленою військово-фізичною підготовкою» з 09.01.2009 року (а. с. 18, 45).
22.01.2010 року Рішенням Одеської міської ради № 5252-V комунальному загальноосвітньому навчальному закладу «Одеський ліцей з посиленою військово-фізичною підготовкою» змінено найменування на Одеський ліцей з посиленою військово-фізичною підготовкою Одеської міської ради Одеської області (а. с. 46).
Наказом начальника Одеського ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою Одеської міської ради Одеської області, від 31.12.2010 року, № 73-к ОСОБА_1 було переведено на посаду вихователя з 01.01.2011 року (а. с. 46).
Наказом управління освіти та науки Одеської міської ради, від 20.01.2011 року, № 13-К ОСОБА_1 переведено на посаду заступника начальника ліцею з навчальної роботи з 25.01.2011 року (а. с. 46).
Наказом начальника Одеського ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою Одеської міської ради Одеської області, від 15.01.2021 року, № 01-к ОСОБА_1 було звільнено з роботи з 30.01.2021 року за власним бажанням на підставі ст. 38 Кодексу законів про працю України (а. с. 43, 47)
Пунктом 2 вказаного наказу № 01-к, від 15.01.2021 року, встановлено виплатити ОСОБА_1 компенсацію за 56 календарних днів невикористаної щорічної основної відпустки за період з 09.01.2020 року по 08.01.2021 року та за 3 календарні дні невикористаної щорічної основної відпустки за період з 09.01.2021 року по 30.01.2021 року.
Відповіддю департаменту освіти та науки Одеської міської ради № 01-19-4/284/538, від 11.02.2021 року, про надання розгорнутої помісячної довідки про нарахування ОСОБА_1 заробітної плати за період з січня 2009 року по лютий 2011 року, надано витяг з картки-довідки особових рахунків з нарахування заробітної плати працівників Одеського ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою Одеської міської ради за 2009, 2010 та січень 2011 років (а. с. 60 - 63).
Згідно відповіді № 36-люб-157, від 09.04.2021 року, на звернення ОСОБА_1 до департаменту освіти та науки Одеської міської ради, від 01.03.2021 року, остаточний розрахунок з ОСОБА_1 при звільненні проведено у встановленому законодавством розмірі та своєчасно, одночасно з відповіддю надано розрахунковий лист за січень 2021 року (а. с. 69 - 70).
Частиною 7 статті 43 Конституцї України встановлено, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Відповідно до статті 50 КЗпПУ, нормальна тривалість робочого часу працівників не може перевищувати 40 годин на тиждень.
Положеннями ст. 51 КЗпПУ передбачено, що законодавством встановлюється скорочена тривалість робочого часу для окремих категорій працівників (учителів, лікарів та інших).
Згідно частини 1 статті 25 Закону України «Про загальну середню освіту» (в редакції, що діяла на час спірних відносин), педагогічне навантаження вихователя загальноосвітнього навчального закладу становить 30 годин, вихователя загальноосвітньої спеціальної школи (школи-інтернату) - 25 годин на тиждень, що становить тарифну ставку.
Аналогічні норми містить частина 4 статті 24 Закону України «Про повну загальну середню освіту» (в редакції на день звернення).
Надурочні роботи можливі лише для працівників, які працюють на умовах нормального (тобто 40-годинного ст. 50 КЗпПУ) чи скороченого (ст. 51 КЗпПУ) робочого часу. У випадку, коли працівник виконує роботу за розпорядженням роботодавця або з його відома понад нормальну тривалість робочого дня, то така робота є надурочною.
Статтею 52 КЗпПУ передбачена можливість встановлення п`ятиденного та шестиденного робочого тижня. При цьому тривалість щоденної роботи визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку або графіками змінності і, фактично, не може перевищувати восьми годин на день при тижневій нормі 40 годин.
Згідно зі статтею 12 Закону України "Про оплату праці" підвищена оплата за роботу у святкові, неробочі дні, нічний та надурочний час відноситься до державних гарантій в оплаті праці, які є обов`язковими для підприємств усіх форм власності та господарювання.
Відповідно до статті 106 КЗпП України, робота в надурочний час повинна бути компенсована тільки в грошовій формі. Заміна надурочної роботи відгулом не допускається. Зазначені норми стосуються і випадків, коли застосовується підсумований облік робочого часу.
Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.
Відповідно до переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14,06.2000 р. № 963. посада «вихователь» належить до посад педагогічних працівників.
Оплата праці вихователя здійснюється відповідно до наказів Міністерства освіти і науки України від 26.09.2005 р. № 557 «Про впорядкування умов оплати праці та затвердження схем тарифних розрядів працівників навчальних закладів, установ освіти та наукових установ» та від 15.04.93 р. № 102 «Про затвердження Інструкції про порядок обчислення заробітної плати працівників освіти».
Позивачем до суду надано розрахунок фактично відпрацьованих ним годин, який грунтується на визначенні різниці між нормами тривалості робочого часу при 30-годинному робочому тижні (визначених листами Міністерства праці та соціальної політики) (а. с. 72 - 89) та даними табелів обліку використання робочого часу (а. с. 18 - 42), згідно яких, надурочні роботи ОСОБА_1 (без урахування перебування у відпустках) складають 1540,1 годин, з яких:
- за січень - грудень 2009 року - 959 годин;
- за січень - грудень 2010 року - 544,1 годин;
- за січень 2011 року - 37 годин.
Згідно Висновку експертного дослідження № 143/с, від 09.07.2021 року, проведеного економічним експертом ПП «Ніка Консалт» ОСОБА_2 (а. с. 49 - 58), ОСОБА_1 на посаді вихователя Одеського ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою у період з січня 2009 року до лютого 2011 року фактично відпрацьовано 4229 годин. За період роботи ОСОБА_1 на посаді вихователя період з січня 2009 року до лютого 2011 року, відпрацьовано понад встановлену норму, тобто надурочно 1540,1 годин (а. с. 51 - 52).
Розрахунок складений позивачем на підставі висновку експерта, іншого розрахунку відповідачем до суду надано не було, як і не було надано відзиву на позов, хоча судом відкладався розгляд справи для надання відповідачу часу скористатися своїми правами, підготувати та надати до суду відзив і докази, на підтвердження своїх заперечень.
У відповідності до статті 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 №2050-ІІІ, підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
За змістом статті 2 Закону № 2050-ІІІ компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Приписами статей 3,4 Закону № 2050-ІІІ обумовлено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
Згідно з пунктом 1 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159, його дія поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Відповідно до пунктів 2, 4 Порядку № 159, компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.
Сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.
Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом.
Положеннями пункту 3 Порядку № 159 передбачено, зокрема, що компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: заробітна плата (грошове забезпечення).
На спростування наведеного, стороною відповідача не долучено жодного доказу, зокрема, не надано до суду і інших розрахунків.
Також, суд вважає за необхідне зазначити, що Верховний Суд у своїй постанові, від 11.02.2021 року, по справі № 1540/3742/18, вказав, що компенсація за порушення строків виплати виникає тоді, коли грошовий дохід особи з вини відповідача не нараховувався, своєчасно не виплачувався і через це особа зазнала втрат.
Крім того, відповідно до ст. 233 КЗпП України, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
Виходячи з системного аналізу наведених норм права та доказів, вивчених у судовому засіданні, суд приходить до висновку про задоволення позову.
Відповідно до частини 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Позивач звільнений від сплати судового збору.
Враховуючи те, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, а тому судовий збір по справі складає 908,00 грн., який підлягає стягненню з відповідача на користь держави.
Керуючись ст. ст. 50 - 52, 106, 116, 233 КЗУпП, ЗУ «Про оплату праці», ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», ст. ст. 76-80, 83, 89, 258-259, 263-265, 268, 280-284, 354, 355 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту освіти та науки Одеської міської ради, про стягнення невиплаченої заробітної плати в сумі ненарахованої оплати за відпрацьований понадурочний час, компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів виплати сум за відпрацьований понадурочний час, задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів, з дня вручення йому повного тексту заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені ст. ст. 354, 355 ЦПК України.

Суддя: Н.В. Мирончук