Справа № 237/5532/19
Провадження № 2/237/78/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.01.2022 м. Курахове

Мар`їнський районний суд Донецької області у складі

головуючого судді Приходько В.А.,

за участю секретаря судового засідання Лахно Т.Г.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника третьої особи Кобзар Г.А. , Рубль Н.С. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: Служба у справах дітей виконавчого комітету Курахівської міської ради, центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Мар`їнської райдержадміністрації, про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки та стягнення аліментів та про визначення місця проживання дитини

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Курахівської міської ради про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки, стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини - ОСОБА_4 .

Позов обґрунтовує тим, що відповідачка є її донькою та матір`ю малолітнього ОСОБА_4 , тобто вона є бабусею ОСОБА_4 .

У 2010 році відповідачці було призначене кримінальне покарання у вигляді 9 років позбавлення волі. Після повернення додому у 2017 році, ОСОБА_3 почала вести аморальний спосіб життя, вживати спиртні напої, покидати сина ОСОБА_4 одного вдома. З 2018 року ОСОБА_3 мешкає окремо від позивачки та свого сина. Допомоги на утримання малолітнього ОСОБА_4 не надає, його станом здоров`я, фізичним та духовним розвитком дитини не цікавиться, участі у вихованні не приймає.

Вказуючи на те, що відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню сина, позивачка просить позбавити батьківських прав ОСОБА_3 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначити ОСОБА_1 опікуном малолітнього ОСОБА_4 , стягнути з відповідачки аліменти на утримання ОСОБА_4 та визначити його місцем проживання разом з бабусею - ОСОБА_1 .

Від ОСОБА_3 надійшов відгук на позовну заяву, де зазначає, що вона не згодна з позовом, проти того, щоб її позбавляли батьківських прав та просить відмовити ОСОБА_1 у її вимогах, оскільки має намір забрати свого сина до себе, піклуватися та виховувати його.

Позивач у судовому засіданні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Зазначила, що коли її донька ОСОБА_3 перебувала у місцях позбавлення волі, вона була опікуном ОСОБА_4 протягом семи років. Після повернення ОСОБА_3 , уваги дитині остання не приділяла, займалась особистим життям, залишала сина вдома одного, на що бабуся бігла доглядати онука. Наголошує, що відповідачка притягалась до адміністративної відповідальності, вимагала від свого сина працювати, а саме збирати металобрухт. Коли відповідачка поїхала мешкати до м. Маріуполь, то разом зі своїм співмешканцем намагалась силоміць забрати ОСОБА_4 , після чого той втік з дому. ОСОБА_4 проти сумісного проживання з матір`ю. Позивач зазначає, що відносини з дитиною у неї добрі, навчається хлопець гарно, отримує нагороди. Вважає необхідним, та просить суд позбавити ОСОБА_3 батьківських прав, призначити її опікуном, стягнути з доньки аліменти на утримання онука та залишити його жити з нею.

Представник позивача ОСОБА_2 підтримала думку ОСОБА_1 , вважає, що інтереси дитини повністю на стороні позивачки.

Відповідачка у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог. Вважає, що її особисті відносини з матір`ю призвели до звернення матері до суду, а також для отримання грошових коштів на дитину. За час перебування у місцях позбавлення волі просила зв`язатися з сином, на що отримувала від позивачки відмову та в подальшому чинила перешкоди у їх спілкуванні. Матеріальну допомогу на дитину надавала по змозі свого матеріального становища, намагалась постійно наладити зв`язок з сином. Просила ОСОБА_1 дозволити забирати свого сина на канікули, вихідні дні, не заперечуючи про подальше навчання хлопця у своїй школі за місцем мешкання з бабусею.

У судовому засідання ОСОБА_4 , у присутності психолога-педагога ОСОБА_6 , яка працює у Курахівській ЗЗСО №1, розповів, що навчається у ЗЗСО №1 у сьомому класі, має успіхи у навчанні, займається з шести років міні-футболом, є вратарем у команді та отримує нагороди у чемпіонатах у зазначеному виді спорту. Вдома усе добре, живе з бабусею та мамою - ОСОБА_7 , яка є його рідною тіткою. Рідну матір не бажає називати мамою, бо вона є для нього чужою людиною, спілкуватися з нею також не має бажання. Згадував про неприязні стосунки з її співмешканцем, через якого взагалі не хоче жити разом у сім`ї матері. Вважає, що відповідачка

ОСОБА_6 прокоментувавши розповідь дитини, вважає, що хлопець відчуває тиск з боку матері і нічого іншого, не має емоційного зв`язку з ОСОБА_3 , у той самий час у сім`ї де він мешкає, разом з бабусею отримує підтримку, догляд і комфортне середовище для повноцінного розвитку.

Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні зазначив, що він є сусідом ОСОБА_1 , де проживає ОСОБА_4 . Відмітив, що сім`я гарна, відносини спокійні, хлопчина доглянутий, ввічливий. Зловживання у сім`ї алкоголем не помічав, спокій сусідський не порушували. Рідна матір у вихованні хлопця не була помічена, більш того, при її проживанні у квартирі, сусіди чули постійні сварки, крики, викликали поліцію, знає напевне, що наразі його виховують бабуся та тітка. За відсутності ОСОБА_3 стало спокійно у зазначеній квартирі.

Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні зазначив, що є сусідом сім`ї ОСОБА_3 , де мешкає ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , інколи бачив ОСОБА_3 , яка приїжджала з іншого міста. Відмітив, що сварок у сім`ї не чув, ОСОБА_4 гарний, добре вихований хлопчина, має досягнення у спорті.

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні зазначила, що є донькою позивачки та рідною сестрою відповідачки. ОСОБА_4 виховує разом зі своєю матір`ю, наголошувала на гарних досягненнях хлопця у навчанні та спорті. Вважає, що відповідачка втратила емоційну близькість з хлопцем через свою байдужість, не бажанням зрозуміти мрії, побажання підлітка. Також, зазначила, що відповідачка при зустрічах висловлюється нецензурною бранню по відношенню до своєї сім`ї, матері та сестри, тому навіть при бажанні спілкуватися не вбачає нормального ставлення до свого сина, беручи до уваги, що до спілкування з сином вона не має ніяких перешкод. Вважає, що ОСОБА_4 краще буде залишитися у бабусі, продовжувати навчання у школі, займатися спортом. На теперішній час, він не має бажання жити з відповідачкою.

Представник служби у справах дітей виконавчого комітету Курахівської міської ради Іванченко А.І., зазначила, що була свідком та провідною людиною у збереженні біологічної сім`ї, а саме матері ОСОБА_3 з її сином ОСОБА_4 після її звільнення з місця відбування покарання. Характеризувала ОСОБА_3 з позитивної сторони, зазначає, що відповідачка після звільнення намагалась працевлаштуватись та згодом була офіційна влаштована на роботу та мала дохід. По відношенню до сина також проявляла зацікавленість, намагалась з ним спілкуватись, дбала про нього, налагоджувала добрі стосунки. По завершенню соціального супроводу відповідачки, відмітила, що вона виїхала до іншого міста, залишив дитину мешкати разом з бабусею. Як відбувались події розвитку стосунків між ОСОБА_3 та її сином представнику не відомо. Вважає, що ОСОБА_3 в змозі належно виховувати ОСОБА_4 .

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснив, що він є знайомим ОСОБА_1 , відомо, що ОСОБА_4 мешкає разом позивачем. Свідок знає напевне, що вихованням хлопця займається бабуся, виховує його, купує необхідні речі для участі у змаганнях з футболу. Мати ОСОБА_4 бачив один раз разом з ним, склалось враження, що ОСОБА_4 не подобається знаходитись разом із матір`ю. Більше, ні на змаганнях, ні у школі ОСОБА_3 не була помічена у зацікавленості життям ОСОБА_4 .

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні, зазначив, що він є тренером ОСОБА_4 та відмітив ОСОБА_4 як кращого вратаря, тренує хлопця близько шести років з першого класу. Мати ОСОБА_4 ОСОБА_3 знає, бачив, вона цікавилась про успіхи хлопця.

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні, зазначила, що вона є знайомою ОСОБА_7 , інколи, навідуючись у гості до сім`ї ОСОБА_3 , де мешкає ОСОБА_4 , ОСОБА_3 не бачила, помітила, що хлопець матір`ю називає ОСОБА_7 . У сім`ї, відмітила теплі, дружелюбні відносини.

Вислухавши пояснення учасників справи, заслухавши свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи.

Відповідно до ст.164 СК України батько, мати можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від своїх обов`язків по вихованню дитини.

Стаття 150 цього Кодексу перелічує обов`язки батьків щодо виховання дитини.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є сином ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , копія якого міститься в матеріалах справи.

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 матір`ю ОСОБА_3 є ОСОБА_1 , тобто позивачка є рідною бабою малолітнього ОСОБА_4 .

Згідно вироку Мар`їнського районного суду Донецької області від 24.09.2010 року ОСОБА_3 була визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 115 КК України та призначено покарання у вигляді 9 років позбавлення волі. Постановою Колегії суддів по кримінальним справам Апеляційного суду Донецької області вирок Мар`їнського районного суду залишив без змін.

Згідно рішення виконавчого комітету Курахівської міської ради Марійського району Донецької області № 416 від 30.11.2010 року встановлено опіку над малолітнім ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і призначено ОСОБА_1 його опікуном. Закріплено житлову площу з адресою: АДРЕСА_1 за малолітнім ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно виконавчого листа № 2-533-205-12 від 25 січня 2012 року стягнуто з ОСОБА_3 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі у розмірі 256 грн.

29 лютого 2012 року постановою серії ВП № 31460840 відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_3 аліментів.

Згідно довідок відділу державної виконавчої служби Сніжнянського міського управління юстиції ГУЮ у Донецькій області, виданих ОСОБА_1 у тому, що вона дійсно отримувала аліменти з ОСОБА_3 а саме: за 2012 рік було отримано 43 грн. 76 коп., за 2013 рік отримано 331 грн. 95 коп., за 2014 рік отримано 756 грн. 39 коп.

Тобто, перебуваючи у місцях позбавлення волі, відповідачка не нехтувала своїми батьківськими обов`язками, аліменти на утримання ОСОБА_4 були стягнуті, але не у повному обсязі.

14.06.2017 року мати дитини - ОСОБА_3 була звільнена із Снежнянської виправної клонії.

Після звільнення відповідачки, згідно висновку органу опіки та піклування районної державної адміністрації від 21.07.2017 року, який вважав доцільним повернути малолітнього ОСОБА_4 на виховання в родину матері ОСОБА_3 .

Згідно акту техніка-доглядача КП «Міська служба єдиного замовника» Курахівської міської ради від 28.05.2019 року, ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , але не мешкає за вказаною адресою.

Згідно довідки Управління праці та соціального захисту населення Мар`їнської райдержадміністрації №281 від 16.07.2009 року громадянка ОСОБА_3 перебуває на обліку та з 01.06.2009 року по 01.06.2027 рік їй призначено допомогу як одинокій матері на сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З 01.12.2018 року розмір допомоги складав 1651,14 грн. щомісяця.

Згідно довідки ТОВ «Фірма Маріта» від 11.12.2019 року ОСОБА_3 працює швачкою на фірмі з 12.08.2019 року.

Згідно висновку органу опіки та піклування від 06.04.2020 року, який вважав недоцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітнього ОСОБА_4 , оскільки мати проти цього та має намір та бажання утримувати, виховувати проживати разом з сином та громадським чоловіком за однією адресою.

У відповідності до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують , та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

При вирішенні питання про позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки.

Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.

При розгляді даної справи судом не встановлено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків свідомо, тобто, що вона систематично не виконує свої батьківські обов`язки, оскільки такі обставини не підтверджені, суд вбачає, що відповідач протягом часу окремого перебування від дитини допомагала своїй матері виконувати належно потреби дитини.

Умовою по ухиленню від обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п. 2. ч.1 ст. 164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідача відносно своєї дитини в матеріалах справи відсутні.

Суд не вбачає, що поведінка відповідача відносно її неповнолітнього сина є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками.

З пояснень сторін, суд встановив, що між сторонами фактично склалися неприязні відносини, що вплинуло на подальше спілкування відповідачки ОСОБА_3 з дитиною.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком).

З урахуванням наведеного, суд вбачає, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є не доцільним, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, який за обставин, що склались, застосовувати не можна.

Разом з тим, під час розгляду справи було з`ясовано і виявлено низький рівень сприяння соціальних служб по справам дітей у налагоджування стосунків між матір`ю та дитиною, неякісне виконання працівниками своїх обов`язків, що вплинуло на стан відносин між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Суд вважає, що після звільнення відповідачки з місць позбавлення волі була втрачена можливість налагодити контакт між нею та дитиною і це є недолік роботи відповідних працівників тих служб, які покликані допомогти особам, які потребують такої допомоги.

Так, жодного разу не була проведена спільна зустріч з матір`ю та дитиною, не організована зустріч та робота з психологом, не з`ясовувались проблемні питання у спілкуванні. Служба у справах дітей однобоко приймала участь у житті цієї сім`ї, спілкувавшись лише з відповідачкою ОСОБА_3 , і ті думку суду, були проведені формально, без глибокого аналізу ситуації. Жодного разу працівники служби не опитали позивачку - бабусю, яка виховувала дитину.

В результаті був втрачений час і дитина охолола до матері, хоча у разі, якщо б була вчасно надана допомога зовні покликаними на те державними службами у вигляді роботи з психологом, спільними зустрічами та бесідами, то можливо було зберегти зв`язок між матір`ю та дитиною, тим більш, що, як було з`ясовано під час розгляду справи, дитина потребувала цього.

Як вбачається з матеріалів справи, перебуваючи на вихованні та доглядом ОСОБА_4 у ОСОБА_1 , хлопчик ріс у належних умовах проживання, мав успіхи у навчанні, що підтверджується табелями Курахівської ЗЗСО №1 про гарні досягнення, також численні грамоти та сертифікати про зайняття ОСОБА_4 перших місць у турнірах з міні-футболу, Всеукраїнського конкурсу з українознавства, про значні успіхи в математиці також свідчать про атмосферу любові, злагоди моральної та матеріальної забезпеченості хлопчика.

Також, беручи до уваги, що згідно висновку оцінки потреб сім`ї КУ «Центр надання соціальних послуг Курахівської міської ради» стан потреб ОСОБА_4 є задовільним, вплив факторів сім`ї та середовища - позитивний, існування проблем - відсутні, тобто для дитини створені необхідні умови проживання, суд вважає необхідним залишити малолітнього ОСОБА_4 проживати за колишнім місцем мешкання разом з бабусею.

На підставі викладеного, керуючись статтями 4-13,76-89,258-273 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: Служба у справах дітей виконавчого комітету Курахівської міської ради, центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Мар`їнської райдержадміністрації про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки та стягнення аліментів та про визначення місця проживання дитини - задовольнити частково.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Курахівської міської ради про визначення місця проживання дитини - задовольнити.

Визнати місцем проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з бабусею, громадянкою України - ОСОБА_1 за місцем їх постійного мешкання, а саме АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги ОСОБА_1 про позбавлення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав, призначення ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_4 та стягнення з ОСОБА_3 аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення подається безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлений 01.02.2022 року.

Суддя В.А. Приходько