Справа № 517/653/21
Провадження № 2/517/10/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2022 рокусмт. Захарівка

Фрунзівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Гончар І.В., при секретарі Заболотній Л.В., за участі: позивача ОСОБА_1 , представника позивача - адвоката Крижевського А.С., відповідача ОСОБА_2 , представника Відділу служби у справах дітей Захарівської селищої ради Роздільнянського району Одеської області - Коваль Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, про визначення способів участі у вихованні дитини та графіка зустрічей з дитиною,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, про визначення способів участі у вихованні дитини та графіка зустрічей з дитиною. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 20.08.2015 року між ним та ОСОБА_2 було укладено шлюб. У шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син - ОСОБА_3 . Рішенням Фрунзівського районного суду Одеської області від 05.03.2021 року шлюб між ними було розірвано. 25.02.2021 року Фрунзівським районним судом Одеської області було видано судовий наказ про стягнення на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів) платника, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку. Любашівським ВДВС у Подільському районі ПМУ МЮ (м.Одеса) було відкрито виконавче провадження, боржником за яким є ОСОБА_1 .. ОСОБА_1 із зазначеним у судовому наказі розміром аліментів не погоджується з огляду на стан його здоров`я (хронічний синдром/хвороба Бехчета та хронічна екзема шкіри кистей рук). Також звертає увагу на те, що в нього відсутні на праві власності будь-які майно та майнові права. Позивач бажає брати участь у піклуванні, вихованні свого сина, однак відповідач чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити. Відповідач в судовому засідані позовні вимоги визнала частково. Заперечувала проти позовних вимог, щодо зменшення розміру аліментів та проти того, щоб ОСОБА_1 без її присутності відпочивав з дитиною, так як син його не бачив більше чотирьох років. Також зазначила, що шлюб між ними було розірвано в 2021 році, але фактично вони не проживали з 2017 року і за цей період позивач не виявляв ніяких спроб зустрітися з сином. Заборгованість по аліментам позивач почав сплачувати тільки після того, як державним виконавцем було накладено на нього обмеження. Син взагалі не знає батька, в чому позивач виний сам, оскільки не відвідував дитину, не телефонував, не надавав матеріальної допомоги. Всі підстави для цього зазначені у відзиві на позовну заяву. Представник третьої особи: Відділ служби у справах дітей Захарівської громади (селищна рада) Одеської області Коваль Ю.В., що діє на підставі довіреності у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог, щодо зменшення розміру аліментів заперечувала. А щодо визначення способів участі у вихованні дитини та встановлення графіку зустрічей підтримала частково. Зазначила, що зважаючи на вік дитини та на те, що син не бачив батька дуже давно наполягає, щоб зустрічі відбувались в присутності матері. Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що коли родився родився ОСОБА_3 , то вони пару раз приходили до нього, приносили памперси і все більше не приходили. Суд, розглянувши матеріали цивільної справи в межах заявлених позовних вимог, вислухавши сторони та дослідивши докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Під час ухвалення рішення суд керується Декларацією прав дитини та Конвенцією про права дитини, положеннями Конституції України, Сімейного кодексу України, Законом України "Про охорону дитинства", а також іншими правовими актами. Так, Конвенцією про права дитини визнано, що дитині для повного, гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові та розуміння. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство та батьківство охороняються державою. Частинами 1, 2 ст. 24 Конституції України декларовано, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Судом встановлено, що перебуваючи у шлюбі, який укладено 20 жовтня 2015 року , в ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Рішенням Фрунзівського районного суду Одеської області від 05.03.2021 року шлюб між ними було розірвано та син залишився проживати з ОСОБА_2 .. 25.02.2021 року Фрунзівським районним судом Одеської області було видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів) платника, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку. Але заборгованість по аліментам позивач почав сплачувати тільки після того, як державним виконавцем Любашівського ВДВС у Подільському районі ПМУ МЮ (м.Одеса) було накладено на нього обмеження, а саме було винесено слідуючі постанови: - про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 10.08.2021 року; - про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання від 10.08.2021 року; - про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною зброєю; - про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 10.08.2021 року до погашення заборгованості по аліментам; - про арешт коштів боржника від 10.08.2021 року. Виходячи зі змісту ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду не вважається незмінним. Отже, у з`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст. 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому, виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повині бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду. Із зазначених норм закону випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього. Але, щодо вимоги про зменшення розміру аліментів позивач не надав до суду належних доказів. Посилання на те, що він хворіє, то це не є належним доказом оскільки будь-яких довідок про стан здоров`я з 2021 року до суду не було надано. Відповідно до положень ст. 15 Закону України "Про охорону дитинства" дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом. Але позивач не звертався із заявою про визначення способів участі у вихованні дитини та встановлення графіка зустрічей з дитиною до відповідного органу опіки та піклування. Згідно до ст.153 СК України визначено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно з вимогами частин 1,2,3 ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ст.159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні та систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Згідно довідки Одеського закладу дошкільної освіти "Ясла-Садочак" № 166/01-15 від 07.12.2021 року - батько дитини ОСОБА_1 до дошкільного закладу не з`являвся, не спілкувався з вихователями, не відвідував батьківські збори, не цікавився успіхами та досягненнями дитини. Згідно з вимогами ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Щодо вирішення питання про усунення перешкод у спілкуванні відповідача з дитиною, суд вважає що позивач не надав належних та допустимих доказів щодо цього. Одним із принципових положень, закріплених у Декларації прав дитини, проголошеної 20.11.1959 р. Генеральною Асамблеєю ООН, є те, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. ст. 3, 18 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з пунктом 1 статті 3 Конвенції, дитина наділяється правом на те, щоб її найкращі інтереси оцінювалися і бралися до уваги в якості першочергового міркування при прийнятті в її відношенні будь-яких дій або рішень як в державній, так і в приватній сфері. Більш того, в ньому втілений один з фундаментальних принципів Конвенції. Метою законодавчого закріплення права батьків на спілкування з дитиною і є насамперед захист інтересів дитини. Здійснення батьками своїх прав і виконання обов`язків повинно ґрунтуватися на повазі до прав дитини і її людської гідності. Суд вважає, що сторонам слід налагодити відносини між собою в частині досягнення належного спільного виховання дітини та знайти спільні мирні шляхи вирішення питання щодо можливості періодичного спілкування позивача із дітьми. Судом встановлено, що з боку відповідача не чиняться перешкоди щодо надання можливості позивачу бачитись та спілкуватись з дитиною, але враховуючи вік дитини та те, що вона не бачила батька дуже давно, суд вважає, що спілкування з дитиною повино відбуватись в присутності матері. При вирішенні питання про можливість ОСОБА_1 встановити систематичні побачення з дитиною кожної суботи місяця з 14.00 до 20.00 год., кожної неділі місяця з 9.00 до 20.00 год., з 01 до 15 липня кожного року та з 25 до 30 грудня кожного року - з правом відвідування розважальних, освітніх закладів та закладів культури, з можливістю ночівлі за місцем проживання ОСОБА_1 без присутності матері, суд враховуючи вік дитини та те, що вона не бачила батька значний час, вважає за можливе позовну вимогу задовольнити частково, тобто надати вищевказану можливість тільки в присутності матері. Також враховуючи те, що позивач працездатного віку, обставини що наводить позивач в обгрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищевказаних норм матеріального закону не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за судовим наказом розміру аліментів. Розмір стягуваних аліментів за судовим рішенням не є завищеним та відповідає розміру, передбаченому нормами діючого СК України, а тому в задоволенні позовних вимог в частині зменшення розміру аліментів слід відмовити. Більш того, суд роз`яснює сторонам, що з урахуванням вікових змін дітей, їхнього розвитку та потреб, батьки не позбавлені в майбутньому права змінити встановлений спосіб участі у вихованні малолітньої дітини, що буде відповідати, насамперед її інтересам. На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 159, 257, 263 СК України, ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року, ЗУ «Про охорону дитинства», ст.ст. 2, 10, 12, 13, 27, 81, 82, 89, 137, 181, 192, 200, 211, 258-259, 263, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, про визначення способів участі у вихованні дитини та графіка зустрічей з дитиною - задовольнити частково.

Визначити спосіб участі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у вихованні дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме:

- встановити графік зустрічей із ним шляхом встановлення систематичних побачень із дитиною, за попередньою домовленістю із матір`ю дитини кожної неділі місяця з 09:00 до 20.00 години в присутності матері - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ;

- з 01 липня до 15 липня кожного року та з 25 грудня до 30 грудня кожного року з правом відвідування розважальних, освітніх закладів та закладів культури з присутністю матері - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

В позовних вимогах, щодо зменшення розміру аліментів - відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду.

Суддя: І.В. Гончар