Провадження № 4-с/761/84/2022
У Х В А Л А

Іменем України

02 червня 2022 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарі: Бондар О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Акціонерне товариство «Сбербанк», приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька Оксана Олександрівна про визнання протиправними дій та скасування постанов,-

В С Т А Н О В И В:

22.11.2021 року до суду надійшла зазначена скарга в якій заявник просить:

- визнати протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької Оксани Олександрівни;

- скасувати постанову від 24.12.2020 року про відкриття виконавчого провадження №63995448;

- скасувати постанову про опис та арешт майна боржника від 28.10.2021 року;

- скасувати постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 08.11.2021 року.

Вимоги скарги обґрунтовані тим, що на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької Оксани Олександрівни перебуває виконавчий лист №2-7364/10, виданий 31.05.2012 року Шевченківським районним судом м.Києва у справі за позовом ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Постановою приватного виконавця від 24.12.2020 року було відкрито виконавче провадження. В подальшому, постановою від 28.10.2021 року було описано та арештоване майно боржника та постановою від 08.11.2021 року призначено суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання.

Як зазначає заявник, 08.11.2021 року його представник ознайомився з матеріалами виконавчого провадження та йому стало відомо про накладення арешту на майно боржника.

На думку заявника, приватний виконавець не мала права вчиняти виконавчі дії, оскільки заявник не отримував постанову про відкриття виконавчого провадження.

Крім того, на думку заявника приватний виконавець постанову про опис та арешт майна від 28.10.2021 року виніс з порушенням вимог ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» оскільки приватний виконавець не була обізнана щодо стану квартири АДРЕСА_1 , не зафіксувала стан майна за допомогою фото, відео, обмежившись лише даними експлікації до плану будинку.

Крім того, в порушення положень статті 20 Закону України «Про виконавче провадження» приватним виконавцем була винесена постанова про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання.

В судове засідання заявник не з`явився, уповноважений представник звернувся до суду із заявою про слухання справи в його відсутність та просив задовольнити вимоги скарги в повному обсязі.

Інші сторони в судове засідання не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомили.

24.01.2022 року до суду надійшли заперечення приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької Оксани Олександрівни на вимоги скарги в яких вона просить відмовити в задоволенні скарги на тій підставі, що на виконання вимог статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» на адресу боржника було направлено постанову про відкриття виконавчого провадження рекомендованим листом (список згрупованих поштових відправлень) трекінг поштового відправлення 044. Виконавець не повинен пересвідчуватись в отриманні боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження. Опис квартири відбувався в присутності заявника (боржника у виконавчому провадженні) та його дружини, проводилась фото фіксація описаного майна, а тому твердження заявника про те що йому не було відомо про проведення опису не відповідає дійсності. Так само заявник не зазначив які порушення були при призначенні суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання. Як зазначає приватний виконавець, всі дії у виконавчому провадженні здійснені без порушення прав сторін виконавчого провадження та чинного законодавства України.

У відповідності до положень ч.2 ст.450 ЦПК України суд продовжив слухання справи у відсутність сторін, які не з`явились в судове засідання.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази, врахувавши заперечення приватного виконавця, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні скарги за наступних підстав.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно з ч.1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення, зокрема на підставі, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Як встановлено в судовому засіданні, на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької Оксани Олександрівни перебуває виконавче провадження №63995448 з примусового виконання виконавчого листа №2-7364/10, який виданий 31.05.2012 року Шевченківським районним судом м.Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Сбербанк» заборгованість за кредитним договором 76 512,20 доларів США, що в еквіваленті складає 629 265,10 грн., судовий збір 1 700,00 грн., 120,00 грн.

З копії виконавчого листа вбачається, що він неодноразово пред`являвся до примусового виконання.

Постановою від 24.12.2020 року приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька Оксана Олександрівна відкрила виконавче провадження №63995448 щодо примусового виконання зазначеного вище виконавчого листа.

Заявник у вимогах скарги просив скасувати постанову від 24.12.2020 року про відкриття виконавчого провадження, однак в скарзі не зазначив підстав для її оскарження.

Стаття 13 ЦПК України визначає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Так як заявник не вказав які положення Закону України «Про виконавче провадження» порушені приватним виконавцем при відкритті виконавчого провадження, суд позбавлений можливості перевірити правомірність винесення такої постанови.

При зверненні до суду із скаргою заявник зазначав, що приватний виконавець не міг права вчиняти виконавчі дії, оскільки боржник не отримав постанову про відкриття виконавчого провадження. В той же час, лише після того як приватний виконавець пересвідчиться щодо отримання боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження, приватний виконавець міг застосовувати засоби і способи примусу.

Однак суд не може погодитись із зазначеним позивачем з наступних підстав.

Стаття 28 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній станом на 24.12.2020 року) визначає, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

На виконання положень статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» приватний виконавець на адресу, яка зазначена у виконавчому листі - АДРЕСА_2 направив ОСОБА_1 постанову про відкриття виконавчого провадження.

Однак вказана постанова не була отримана боржником, а тому у відповідності до положень ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, так як йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Діюче законодавство не передбачає обов`язку державного виконавця розпочинати примусове виконання рішення суду лише після отримання доказів вручення постанови про відкриття виконавчого провадження боржнику. Варто зазначити, що боржник, який не зацікавлений у примусовому виконанні рішення суду яке набрало законної сили може навмисно не отримувати копію постанови про відкриття виконавчого провадження, що буде перешкодою для проведення подальших виконавчих дій та належного виконання рішення суду, що є обов`язком приватного виконавця.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою від 28.10.2021 року на підставі статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» описано та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 . Як зазначено в постанові, квартира має загальну площу 77,5 кв.м., житлову площу 50,8 кв.м., яка складається з: 1,4 - коридор, 2 - кухня, 3,5,6 - житлові, 7 - санвузол, І - лоджія.

Крім того в постанові зазначено, що квартира передана на відповідальне зберігання ОСОБА_1 про що свідчить його підпис на копії постанови.

Стаття 56 Закону України «Про виконавче провадження» визначає порядок арешту і вилучення майна (коштів) боржника.

Згідно з ч.1 зазначеної статті, арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника (ч.2 ст.56 Закону).

Частиною 5 статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника.

У постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника обов`язково зазначаються:

1) якщо опису підлягає земельна ділянка - її розмір, цільове призначення, наявність комунікацій тощо;

2) якщо опису підлягає будівля, споруда, приміщення, квартира - загальна площа, кількість кімнат (приміщень), їх площа та призначення, матеріали стін, кількість поверхів, поверх або поверхи, на яких розташоване приміщення (квартира), інформація про підсобні приміщення та споруди;

3) якщо опису підлягає транспортний засіб - марка, модель, рік випуску, об`єм двигуна, вид пального, пробіг, комплектація, потреба у ремонті, колір тощо.

Копія постанови про опис та арешт майна (коштів) надається сторонам виконавчого провадження.

Зазначена норма не зобов`язує приватного виконавця використовувати фото фіксацію при здійсненні опису квартири.

Однак приватний виконавець зазначила, що вона здійснювала фото фіксацію при проведенні опису майна та на підтвердження цього надала копії фотокарток. В той же час, враховуючи, що в постанові не вказано про проведення фото фіксації при проведенні опису квартири та не вказано в додатках фотокартки, враховуючи що заявник заперечує факт проведення фотофіксації, суд позбавлений можливості взяти до уваги як належні докази фотокартки, які містяться в матеріалах виконавчого провадження.

В той же час варто зауважити, що зазначене заявником не впливає на правомірність прийняття постанови про опис та арешт майна.

В подальшому, постановою від 08.11.2021 року приватний виконавець призначила суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання ОСОБА_2 для визначення вартості описаного та арештованого майна.

Стаття 20 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає участь суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання у виконавчому провадженні.

Так, згідно з ч.1 зазначеної статті, для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець виносить постанову про залучення експерта або спеціаліста (кількох експертів або спеціалістів), а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання.

Вказана стаття регулює порядок призначення суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання та надання ними висновку (письмового звіту). Заявник у скарзі не зазначив яким чином приватний виконавець порушив положення вказаної статті при призначенні суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання. Таких порушень не було встановлено в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з ч.2 ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Отже, даючи юридичну оцінку зібраним по справі доказам, враховуючи, що діючим законодавством не передбачено обов`язку приватного виконавця вчиняти виконавчі дії лише після отримання доказів вручення постанови про відкриття виконавчого провадження боржнику, не встановлено порушень вимог Закону України «Про виконавче провадження» при описі та арешті квартири та призначенні суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання, оскільки боржник був обізнаний зі своїми борговими зобов`язаннями, присудженими за рішенням суду, і про наявність примусового виконавчого провадження, що вимагало від нього добросовісної процесуальної поведінки цікавитися у розумні строки перебігом виконавчого провадження та отримувати кореспонденцію, яка надходить на його адресу, тому суд вважає, що в діях приватного виконавця відсутнє порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження», а тому підстави для задоволення скарги відсутні.

На підставі вищевикладеного та керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 447-451 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Акціонерне товариство «Сбербанк», приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька Оксана Олександрівна про визнання протиправними дій та скасування постанов- в повному обсязі.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня виготовлення повного тексту ухвали безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ: Н.Г.Притула