Справа № 130/473/19
Провадження № 4-с/761/50/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2022 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді: Осаулова А.А.

за участю секретаря судових засідань: Путря Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Києві скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Шевченківського районного відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Алексеєва В.В., начальника відділу Нещадим І.С., боржник - ОСОБА_2 ,-

в с т а н о в и в:

У серпні 2021 р. ОСОБА_1 звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва зі скаргою на дії державного виконавця Шевченківського районного відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Алексеєва В.В., начальника відділу Нещадим І.С., боржник - ОСОБА_2 , в якій з урахування додаткової скарги від 05.08.2021 р. просила суд: визнати неправомірним повідомлення держвиконавця Шевченківського районного відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Алексеєва В.В. від 21.07.2021 р. про повернення виконавчого документа №130/473/2020 стягувачу, як ухвалене внаслідок бездіяльності та неповноти виконавчих дій; визнати неправомірними дії начальника Шевченківського районного відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ): щодо ухиляння від перевірки обставин дій і бездіяльності держвиконавця та від прийняття щодо них відповідного рішення, щодо ухиляння від надання відповіді на заяві від 20.02.2021 р.; визнати неправомірною бездіяльність начальника Шевченківського районного відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо прийняття відповідних мір для забезпечення обов`язкового виконання держвиконавцем положень Закону України «Про виконавче провадження» та роз`яснень ВС України, якими чітко визначено обов`язки державного виконавця та алгоритм і послідовність його дій; зобов`язати начальника Шевченківського районного відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) усунути порушення Закону України Про виконавче провадження» в своїх діях та бездіяльності, а також держвиконавців відділу.

Скарга вмотивована тим, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 27.02.2020 р. витребувано з володіння ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 автомобіль марки «ВАЗ-21104-11-.01», 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , № кузова НОМЕР_2 , легковий седан-В. 20.02.2021 р. до Шевченківського районного відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було направлено заяву щодо примусового виконання вказаного рішення, яка залишена без реагування.

18.06.2021 р. заявник отримала виконавчий лист щодо примусового виконання вказаного рішення та звернулась повторно 14.07.2021 р. до Шевченківського районного відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

26.07.2021 р. заявник отримала повідомлення від 21.07.2021 р. про повернення виконавчого документа стягувачу, оскільки виконавчий лист не відповідає вимогам, передбачених Закону України «Про виконавче провадження», вказане судом в резолютивній частині рішення та у виконавчому листі «витребування» не є заходом примусового характеру.

Вказане повідомлення заявник вважає неправомірним, зазначає, що рішення про витребування майна з чужого незаконного володіння підлягає примусовому виконанню в порядку, передбаченому ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження». Крім цього, зазначає, що відсутність у виконавчому листі ідентифікаційного номера та дати народження боржника не є підставою для повернення виконавчого документа без прийняття до виконання. Начальник Шевченківського районного відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) вказані недоліки не перевірені та не усунуті, що стало підставою для звернення до суду зі скаргою.

В судове засідання представник заявника не з`явився, в скарзі просила провести розгляд справи у її відсутність.

Представник Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) та боржник в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду заяви повідомлялись належним чином, про причини неявки суду не повідомили, проте, їх неявка не є перешкодою для вирішення даного питання.

Зважаючи на строки розгляду скарги передбачені ст. 450 Цивільним процесуальним кодексом України та на належність повідомлення заінтересованих осіб про дату та час розгляду скарги, суд вважає за можливе розглянути скаргу за наявними доказами в матеріалах справи.

Ухвалою судді від 06.08.2021 р. відкрито провадження за скаргою, призначено судове засідання, витребувано у Шевченківському районному відділі ДВС у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) копію матеріалів виконавчого провадження в рамках якого винесено повідомлення про повернення виконавчого листа №130/473/19 від 18.06.2021 р. стягувачу без прийняття до виконання.

Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (ст. 447 ЦПК України).

За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу (ч. 1 ст. 451 ЦПК України).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, як ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що судове рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання. Стаття 18 ЦПК України передбачає, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно ч. 1 до ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 27.02.2020 р. витребувано з володіння ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 автомобіль марки «ВАЗ-21104-11-.01», 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , № кузова НОМЕР_2 , легковий седан-В.

18.06.2021 р. Шевченківським районним судом м. Києва видано виконавчий лист №130/473/19 щодо примусового виконання рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 27.02.2020 р.

На ухвалу судді від 06.08.2021 р. Шевченківський районний відділ ДВС у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надав копії матеріалів виконавчого провадження №66149985 з примусового виконання виконавчого листа №130/473/19.

Так, 14.07.2020 р. ОСОБА_1 звернулась до Шевченківського районного відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з заявою про відкриття виконавчого провадження, до якої додано оригінал виконавчого листа, копію рішення суду з ухвалою про виправлення описки.

Повідомленням державного виконавця Шевченківського районного відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Алексеєва В.В. від 21.07.2021 р. виконавчий документ повернуто стягувачу без прийняття до виконання на підставі п.6 ч.4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно вказаного повідомлення у матеріалах заяви відсутня інформація щодо дати народження та РНОКПП або серії та номеру паспорта стягувача, а також у виконавчому документі відсутня інформація про заходи примусового виконання рішення, а «витребування» не є заходом примусового характеру.

Щодо не зазначення у виконавчому документі дати народження та РНОКПП або серії та номеру паспорта стягувача варто зазначити наступне.

Згідно ст. 4 ч.1 п.3,4 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються: повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків)

Згідно ст. 4 ч.4 п. 6, Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

Варто зазначити, що згідно повідомлення державного виконавця Шевченківського районного відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Алексеєва В.В. від 21.07.2021 р. дійсно, у виконавчому документі відсутня дата народження стягувача.

Між тим, у постанові Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі

№ 471/283/17-ц (провадження № 61-331св18) зроблено висновок, що «згідно з частинами першою та другою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Пунктом 3 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну. Тому відсутність у виконавчому листі відомостей про дату народження боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків та його паспортні дані не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчих документів без прийняття до виконання».

Такі ж висновки викладені у постанові Верховного Суду від 16 жовтня

2019 року у справі № 219/7439/14-ц (провадження № 61-31681св18) та у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08 травня 2019 року у справі № 813/2125/16 (адміністративне провадження № К/9901/21841/18).

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд»

було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це моглоб породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, , № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку про те, що сама лише відсутність у виконавчому документі окремих відомостей про особу боржника або стягувача не є підставою для повернення виконавчих документів без прийняття до виконання.

Щодо посилання держвиконавця про те, що у виконавчому документі відсутня інформація про заходи примусового виконання рішення, а «витребування» не є заходом примусового характеру, варто зазначити наступне.

Статтею 388 ЦК України визначені підстави і порядок витребування майна із чужого незаконного володіння.

Вказаний спосіб захисту цивільних прав кореспондує із заходом примусового виконання, передбаченим пунктом 3 частини першої статті 10 Закону України «Про виконавче провадження», а саме - вилучення та передача предметів стягувачу.

Враховуючи те, що судом видано виконавчий лист, який відповідає резолютивній частині судового рішення, судове рішення в силу статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягає примусовому виконанню до його фактичного виконання у повному обсязі.

Поняття «витребування» слід вважати тотожним поняттю «вилучення та передача предметів», що зазначене у пункті 3 частини першої статті 10 Закону України «Про виконавче провадження» у переліку заходів примусового виконання рішення.

Вказаного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 14.01.2020 р. у справі № 2-690/11.

Беручи до уваги те, що державним виконавцем Алексєєвим В.В. передчасно винесено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, є підстави для визнання неправомірними дій державного виконавця Шевченківського районного відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Алексеєва В.В. щодо винесення повідомлення від 21.07.2021 про повернення без прийняття до виконання стягувачу виконавчого документа - виконавчого листа №130/473/19, виданого 18.06.2021 р.

Що стосується вимог про визнання неправомірними дії начальника Шевченківського районного відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ): щодо ухиляння від перевірки обставин дій і бездіяльності держвиконавця та від прийняття щодо них відповідного рішення, а також визнання неправомірною бездіяльність начальника Шевченківського районного відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо прийняття відповідних мір для забезпечення обов`язкового виконання держвиконавцем положень Закону України «Про виконавче провадження» та роз`яснень ВС України, якими чітко визначено обов`язки державного виконавця та алгоритм і послідовність його дій; зобов`язати начальника Шевченківського районного відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) усунути порушення Закону України Про виконавче провадження» в своїх діях та бездіяльності, а також держвиконавців відділу, варто зазначити наступне.

Згідно ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня. Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом. Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова.

Із урахуванням положення частини третьої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» на начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, покладений обов`язок здійснювати контроль за рішеннями, діями чи бездіяльністю підпорядкованих йому державних виконавців, у тому числі й шляхом розгляду скарг стягувачів у виконавчому провадженні (постанова Верховного Суду від 29.07.2021 р. у справі № 2-1670/11)

Між тим, доказів звернення стягувача до начальника відділу в порядку статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» щодо дій, підпорядкованого йому державного виконавця щодо винесення повідомлення від 21.07.2021 р., матеріали справи не містять.

А тому, скарга в частині визнання неправомірними дії начальника Шевченківського районного відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), а також зобов`язання його вчинити дії передчасна та задоволенню не підлягає.

Що стосується вимог про визнання неправомірними дії начальника Шевченківського районного відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо ухиляння від надання відповіді на заяву від 20.02.2021 р., варто зазначити наступне.

В матеріалах скарги міститься заява ОСОБА_1 від 20.02.2021 р. про прийняття до примусового виконання рішення суду.

Між тим, у вказаній заяві від 20.02.2021 р. не зазначено особу, якій вона адресована, а з наданого фіскального чеку від 21.04.2021 р. неможливо встановити направлення даної заяви саме Шевченківського районного відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Згідно абзацу 27 пункту 2 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270, документом, який підтверджує надання послуг поштового зв`язку, є розрахунковий документ встановленої відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» форми та змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо).

Відповідно до пункту 61 Правил у разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв`язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв`язку повинен зазначити номер поштового відправлення. За бажанням відправника на примірнику опису, що вкладається до поштового відправлення, вартість предметів може не зазначатися.

Таким чином, належним доказом надіслання документів може бути опис вкладення разом з розрахунковим документом, що в сукупності підтверджують факт оплати відправником та надання відділенням зв`язку послуг з пересиланням листів з описів вкладення і перевірку працівником поштового зв`язку відповідності вкладення опису.

З огляду на викладене, заявником не доведено факту звернення до Шевченківського районного відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з заявою від 02.02.2021 р. та ігнорування начальником відділу її, а тому підстави для визнання неправомірними дій начальника Шевченківського районного відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо ухиляння від надання відповіді на заяву від 20.02.2021 р. відсутні.

Враховуючи наведене вище, на підставі ст. 129-1 Конституції України, Законом України «Про виконавче провадження», керуючись ст.ст. 4, 76, 77, 81, 258 - 260, 268, 273, 447-453 ЦПК України, суд -

У х в а л и в :

скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Шевченківського районного відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Алексеєва В.В., начальника відділу Нещадим І.С., боржник - ОСОБА_2 , - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Шевченківського районного відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Алексеєва В.В. щодо винесення повідомлення від 21.07.2021 про повернення без прийняття до виконання стягувачу виконавчого документа - виконавчого листа №130/473/19, виданого 18.06.2021 р.

В задоволенні іншої частини скарги, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги до або через Шевченківський районний суд м.Києва протягом 15-днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без повідомлення учасників справи або без участі учасників зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту вказаного судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: А.А.Осаулов

Дата складення повного тексту ухвали 24.01.2022 р.