Провадження № 4-с/522/52/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2022 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Домусчі Л.В.,

при секретарі судового засідання Кулябко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі справу за скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» - Албул Володимира Сергійовича, заінтересована особа: головний державний виконавець Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Калашніков Руслан Володимирович, на дії державного виконавця,

ВСТАНОВИВ:

До суду 07.04.2021 року надійшла скарга представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» - Албул Володимира Сергійовича, заінтересована особа: головний державний виконавець Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Калашніков Руслан Володимирович, на дії державного виконавця, згідно якої просили:

-визнати поважними причини пропуску строку та поновити строк на подання скарги на постанову головного державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Калашніков Р.В.;

-постанову Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) №65553843 від 10.02.2022 року про закінчення виконавчого провадження визнати неправомірною та скасувати;

-зобов`язати головного державного виконавця Другого Приморський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Калашнікова Р.В. відновити виконавче провадження по виконанню судового наказу №522/14350/19 від 16.09.2019 року про стягнення з ОСОБА_1 суми боргу за спожиту електричну енергію в розмірі 8962,68 грн, 3% річних 94,73 грн., інфляційних нарахувань 63,54 грн та судового збору 192,10 грн.

Згідно обґрунтувань скарги представник посилався на те, що на виконанні в Другому Приморському ВДВС у місті Одесі ПМУМЮ (м. Одеса) перебуває виконавче провадження №65553843 із примусового виконання судового наказу Приморського районного суду м. Одеси по справі №522/14350/19 від 16.09.2019 року про стягнення з ОСОБА_1 суми боргу за спожиту електричну енергію в розмірі 8962,68 грн, 3% річних 94,73 грн., інфляційних нарахувань 63,54 грн та судового збору 192,10 грн.

Представник скаржника, вказує, що у межах зазначеного виконавчого провадження головним державним виконавцем Другого Приморський ВДВС у місті Одесі ПМУМЮ (м. Одеса) Калашніковим Р.В. винесено постанова про закінчення вище вказаного виконавчого провадження на підставі п.3 ч.1 ст. 39,40 Закону України «Про виконавче провадження», а саме смерті боржника ОСОБА_1 відповідно до актового запису №9742 від 28.07.2021 р., свідоцтва про смерть НОМЕР_1 від 28.07.2021 р.

Між тим, зазначені дії державного виконавця з приводу закінчення виконавчих проваджень заявник вважає неправомірними та необґрунтованими із тих підстав, що станом на теперішній час залишок нестягнутого з ОСОБА_1 боргу за спожиту електричну енергію складає 8314,31 грн. Згідно вимог п.3 ч.1 ст.39 Закону, виконавче провадження підлягає закінченню у разі смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідацї юридичної особи сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництво. Тобто, закінчення виконавчого провадження з наведених підстав можливе лише за умови, якщо виконання обов`язків боржника не допускає правонаступництво. Згідно ч.1 ст.1231 ЦК України до спадкоємця переходить обов`язок відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем, отже зобов`язання по сплаті заборгованості боржником перед ТОВ «ООЕК» не може розглядатися, як таке, що могло бути виконане лише боржником в силу його особливих можливостей, яких не має інша особа, а лише таке зобов`язання не припиняється та допускає правонаступництво.

Вважають, що усупереч вимог законодавства, державний виконавець не розібрався всебічно з усіма обставинами по справі та закрив виконавче провадження у зв`язку зі смертю боржника, хоча виконавець зобов`язаний був вжити всі заходи щодо примусового виконання судового наказу. Після отримання даних про смерть виконавець має отримати підтвердження чи спростування таких даних, звернутись до органу державної РАЦС, що дасть змогу виконавцеві з`ясувати, які особи як спадкоємці померлої сторони виконавчого провадження зверталися за отриманням спадщини та що саме ними було успадковано згідно зі свідоцтвом про право на спадщину. Однак державним виконавцем не вчинено дій щодо отримання даних, необхідних для вирішення питання про заміну померлого боржника, як сторони виконавчого провадження її спадкоємцями. Отже, заявник вважає, що головний державний виконавець не правомірно закрив виконавче провадження постановою від 10.02.2022 року.

За викладених обставин звернулись до суду з дійсною скаргою.

Ухвалою суду від 13.04.2022 року справу було прийнято до провадження та призначено до розгляду на 21.04.2022 року.

Розгляд справи 21.04.2022 року (через неявку сторін), 02.05.2022 року (за розпорядженням від 28.04.2022 року запровадження заходів правового режиму воєнного стану на території м. Одеси та Одеській області) відкладався на 18.05.2022 року.

Розгляд 18.05.2022 року через замінування суду відклався на 08.06.2022 року.

У судове засідання 08.06.2022 року, що проводилось в режимі відеоконференції з`явився представник скаржника ОСОБА_2 , заінтересована особа головний державний виконавцем Другого Приморського ВДВС у місті Одесі ПМУМЮ (м. Одеса) Калашніков Р.В. в судове засідання не з`явився. Про день та час слухання справи повідомлений належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомив.

Суд, за згодою присутніх осіб, із урахуванням положень ст.447-450 ЦПК України, ухвалив слухати справу за відсутності заінтересованої особи.

Представник скаржника подану скаргу підтримав та просив задовольнити, посилаючись на неправомірність дій головного державного виконавця з підстав викладених у скарзі та незаконність оскаржуваної постанови від 10.02.2022 року по ВП№65553843 про закінчення виконавчого провадження .

Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення.

У зв`язку з цим, датою складення цього судового рішення є 10.06.2022 року.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника скаржника, суд приходить до наступних висновків.

Згідно положення ч. 1, 2 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язанні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби має відбуватися згідно зі статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 447 Цивільного процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів». (ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження»).

Із матеріалів справи судом встановлено, що 16.09.2019 року Приморським районним судом м. Одеси по справі №522/14350/19 винесено судовий наказ виданий 19.05.2021 року , яким стягнуто з ОСОБА_1 суму боргу за спожиту електричну енергію в розмірі 8962,68 грн, 3% річних 94,73 грн., інфляційних нарахувань 63,54 грн та судового збору 192,10 грн на користь стягувача ТОВ «ООЕК».

На примусовому виконанні у Другому Приморському ВДВС у місті Одесі ПМУМЮ (м. Одеса) перебувало виконавче провадження №65553843 із примусового виконання судового наказу Приморського районного суду м. Одеси по справі №522/14350/19 від 19.05.2021 року про стягнення з ОСОБА_1 суми боргу за спожиту електричну енергію

10.02.2022 року головним державним виконавцем Другого Приморський ВДВС у місті Одесі ПМУМЮ (м. Одеса) Калашніковим Р.В. винесено постанову про закінчення ВП№65553843 виконавчого провадження на підставі п.3 ч.1 ст. 39,40 Закону України «Про виконавче провадження», а саме смерті боржника ОСОБА_1 відповідно до актового запису №9742 від 28.07.2021 р., свідоцтва про смерть НОМЕР_1 від 28.07.2021 р.

Згідно вимог п.3 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідацї юридичної особи сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництво. Тобто, закінчення виконавчого провадження з наведених підстав можливе лише за умови, якщо виконання обов`язків боржника не допускає правонаступництво.

Судом встановлено, що заборгованість боржником погашено не в повному обсязі, тобто є залишок заборгованості.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Згідно ч.1 ст.386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Згідно положень ст.1296 та 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, має одержати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно.

Свідоцтво про право на спадщину до матеріалів справи не додано.

Однак суд вважає, що державний виконавець повинен був вчинити всі дії для отримання даних необхідних для вирішення питання про заміну померлого боржника, як сторони виконавчого провадження її спадкоємцями.

Відповідно до ч.4 ст.1231 ЦК України майнова та моральна шкода, яка була завдана спадкодавцем, відшкодовується спадкоємцями у межах вартості рухомого чи нерухомого майна, яке було одержане ними у спадщину.

Згідно ч.1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Згідно положень ст.1296 та 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, має одержати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно.

Свідоцтво про право на спадщину до матеріалів справи не додано.

Відповідно до ч.4 ст.1231 ЦК України майнова та моральна шкода, яка була завдана спадкодавцем, відшкодовується спадкоємцями у межах вартості рухомого чи нерухомого майна, яке було одержане ними у спадщину.

Згідно ч.1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Межі відповідальності спадкоємця визначаються державним виконавцем при виконанні судового рішення згідно вимог ЦК Украіїни та Закону Украіїни «Про виконавче провадження» (постанова Верховного Суду від 23.01.2019 року у справі №2-2697/11).

Разом з тим, законодавством не передбачено видачі нового виконавчого листа із зазначенням стягувача відповідно до ухвали суду про заміну сторони виконавчого провадження, оскільки виконавчиий лист видається із зазначенням сторін, вказаних у самому судовому рішенні (постанова Верховного Суду від 26.09.2018 у справі №712/14175/16-ц).

Згідно п.3 ч.3 ст.18 Закону, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Згідно з абз.2 п.1 розділу ІІ Інструкції, виконавець при здійсненні виконавчого провадження зобов`язаний використовувати всі надані йому права та повноваження необхідні для забезпечення неупередженого, ефективного, своєчасного і повного виконання рішення.

У свою чергу ч.5 ст.15 Закону передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Отже після отримання даних про смерть фізичної особи сторони виконавчого провадження, головний державний виконавець Другого Приморський ВДВС у місті Одесі ПМУ МЮ (м. Одеса) Калашніков Р.В. повинен був звернутись для підтвердження чи спростування таких даних відповідно до п.3 ч.3 ст.18 Закону із запитом до органу державної реєстрації актів цивільного стану згідно з компетенцією останнього, визначеного Законом України від 01.07.2010 р. №2398-VI»Про державну реєстрацію актів цивільного стану».

Після отримання відповідних доказів, щодо смерті боржника, який був стороною виконавчого провадження, головний державний виконавець Другого Приморський ВДВС у місті Одесі ПМУ МЮ (м. Одеса) Калашніков Р.В. повинен був вчинити дії щодо отримання даних, необхідних для вирішення питання про заміну такої сторони її спадкоємцями та надалі за заявою сторони звернутися до суду з відповідним поданням про заміну сторони виконавчого провадження.

Згідно частини першої статті 40 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

З урахуванням наведених вище законодавчих приписів, у разі смерті фізичної особи - сторони виконавчого провадження виконавець повинен перевірити, чи допускають відповідні правовідносини правонаступництво, чи ні.

Якщо ж виконавче провадження було закінчене виконавцем, у тому числі, у зв`язку зі смертю боржника, і виконавець при цьому не врахував відповідні вимоги чинного законодавства щодо можливого правонаступництва боржника, постанову про закінчення виконавчого провадження можливо оскаржити в судовому порядку.

Аналогічних висновків дійшов Верховний суд в своїх постановах від 03 листопада 2020 року по справі №916/617/17 та від 04 червня 2021 року по справі №202/755/20.

Відповідно до ч.1 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст.2 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад: верховенства права, обов`язковості виконання рішень, законності, диспозитивності, справедливості, неупередженості та об`єктивності, гласності та відкритості виконавчого провадження, розумності строків виконавчого провадження, співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішенням, забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Виходячи з вимог вищевказаної статті Закону, виконавець зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено провести виконавче провадження та забезпечити прийняття законних і неупереджених рішень.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державну виконавчу службу», працівник органу державної виконавчої служби зобов`язаний сумлінно виконувати службові обов`язки, не допускати в діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованих Конституцією України та законами України.

Стаття 18 Закону України «Про виконавче провадження» містить перелік дій, які виконавець має право та зобов`язаний вчиняти.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов`язаний 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Відповідно до висновків, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2020 року по справі №916/617/17: смерть, оголошення померлого або визнання безвісно відсутньою фізичної особи, яка була стороною виконавчого провадження, має виступати підставою для його закінчення лише коли виконання обов`язків такої особи чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва.

Суд вбачає, що державний виконавець дані вимоги закону не виконав, та не виконав дії, направлені на з`ясування наявності правонаступників боржника.

Таким чином, суд погоджується з твердженнями скаржника з приводу того, що закінчення виконавчого провадження №65553843 з примусового виконання рішення суду, яке було відкрито на підставі судового наказу №522/14350/19 від 19.05.2021 року про стягнення з ОСОБА_1 суми боргу за спожиту електричну енергію на користь ТОВ «ООЕК» відбулось з порушенням чинного законодавство, оскільки державним виконавцем не вчинено дій щодо отримання даних необхідних для вирішення питання про заміну померлого боржника, як сторони виконавчого провадження її спадкоємцями, натомість державним виконавцем передчасно винесено постанову про закриття виконавчого провадження.

Щодо пропущеного строку на подання скарги на постанову головного державного виконавця Другого Приморський ВДВС у місті Одесі ПМУ МЮ (м. Одеса) Калашнікова Р.В., яка отримана 23.02.2022р., суд вважає причину скаржника поважною, зазначивши, що

Указом Президента України Зеленського В.О. №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України Зеленського В.О. №133/2022 від 14.03.2022 року продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год.30 хв. 26.03.2022 року строком на 30 діб.

21.04.2022 року Верховною Радою України прийнято ЗУ «Про затвердження Указу Президента України «Про Продовження строку дії в Україні» від 19.04.2022 року №7300, за яким воєнний стан в Україні продовжують з 25.04.2022 року строком на 30 діб до 25.05.2022 року.

Указом Президента України від 17.05.2022 року №341/2022 «Про Продовження строку дії воєнного стану в Україні» щодо продовження строку дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 25.05.2022 року строком на 90 діб.

Воєнний стан в Україні особливий правовий режим, що вводиться у разі загрози національній безпеці. У зв`язку з введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачених статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах і обсязі, які необхідні для забезпечення можливості впровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, передбачені частиною першою статті 8 Закону України „Про правовий режим воєнного стану». Серед цих прав і свобод таємниця телефонних розмов і листування, недоторканність житла, свобода пересування і самовираження. Ці права можуть обмежуватися в межах і обсязі, обмежених ч.1 ст.8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану.

Правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється (ст.12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану»).

У роз`ясненнях, наданих Верховним Судом України від 04.03.2022 року також зазначено, що запровадження воєнного стану на певній території є поважною причиною для поновлення процесуальних строків.

Згідно ч.1 ст.449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Відповідно до ч.2 ст.449 ЦПК України пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Ч.1 ст.127 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

У зв`язку з викладеним суд вважає, що представник ТОВ «ООЕК» був позбавлений фізичної та технічної можливості своєчасно підготувати та подати до суду зазначену скаргу, а також направити її стороні.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст. 76-81 ЦПК України засобами доказування у цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експертів, показання свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі "Чіжов проти України" (заява №6962/02) зазначено, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантій, які закріплені у п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

На підставі вище викладеного, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги скарги представника ТОВ «ООЕК», заінтересована особа: головний державний виконавець Другого Приморського ВДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Калашніков Р.В., на дії державного виконавця підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись 124 Конституції України, Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст.2, 4, 10-12, 43, 48, 76, 81, 89, 247, 258, 259, 260, 263, 268, 447, 450-451 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» - Албул Володимира Сергійовича (, місцезнаходження м. Одеса, вул. Мала Арнаутська, буд.88) на дії державного виконавця - задовольнити.

Поновити строк на подання скарги представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» на дії державного виконавця Калашнікова Руслана Володимировича.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Калашнікова Руслана Володимировича щодо винесення постанови від 10.02.2022 року про закінчення виконавчого провадження №65553843 та скасувати постанову державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Калашнікова Руслана Володимировича від 10.02.2022 року про закінчення виконавчого провадження №65553843.

Зобов`язати головного державного виконавця Другого Приморський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Калашнікова Руслана Володимировича усунути допущені порушення Закону України «Про виконавче провадження» шляхом відновлення виконавчого провадження №65553843 на виконання судового наказу №522/14350/19 від 19.05.2021 року про стягнення з ОСОБА_1 суми боргу за спожиту електричну енергію в розмірі 8962,68 грн, 3% річних 94,73 грн., інфляційних нарахувань 63,54 грн та судового збору 192,10 грн.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі в 15 денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, а в разі її оскарження - після розгляду справи апеляційним судом, якщо вона не буде скасована.

Повний текст ухвали суду складено 10.06.2022 року.

Суддя Домусчі Л.В.