02.06.2022 Справа №607/2150/22 Провадження № 2/607/1701/2022
Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:
головуючого судді Марциновської І.В.,
за участю: секретаря судового засідання Семенець Т.О.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача адвоката Братівника І.В.,
представника третьої особи Мелех О.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про позбавлення батьківських прав,
07.02.2022 ОСОБА_1 звернулася до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 24.03.2008 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21.09.2016. Після розірвання шлюбу позивачу відновлено дошлюбне прізвище ОСОБА_1 . Від даного шлюбу у сторін народилась дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позивач зазначає, що дитина сторін постійно проживає разом з нею та рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12.10.2018 визначено місце проживання дитини з матір`ю. Матеріальним забезпеченням та вихованням дитини займається лише позивач.
При цьому відповідач, який проживає окремо, ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо утримання та виховання дитини, оскільки жодним чином не допомагає матеріально, не цікавиться життям дитини, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, а також не цікавиться її успіхами у школі. Крім цього, відповідач не спілкується з донькою, ніколи їй не телефонує та не надсилає жодних подарунків і привітань.
Також позивач звертає увагу, що під час спільного проживання та під час розлучення відповідач вчиняв відносно неї та її матері насильство, чинив постійний психологічний тиск та висловлював погрози щодо фізичної розправи та знищення майна. Вказані дії мали великий негативний вплив на психологічний стан дитини.
За таких підстав позивач просить позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
28.02.2022 відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 28.03.2022, надано сторонам строк для подання заяв по суті справи.
28.03.2022 підготовче засідання відкладено на 28.04.2022 у зв`язку з ненадходженням відповідного висновку органу опіки та піклування щодо розв`язання спору.
28.04.2022 закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті на 13.05.2022.
13.05.2022 судовий розгляд відкладено на 02.06.2022 у зв`язку з неявкою учасників справи.
У судовому засіданні 02.06.2022 позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Братівник І.В. позов підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, та просили позов задовольнити повністю. Представник позивача пояснив, що шлюб між сторонами розірваний, а також що наявне рішення суду щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини сторін. Крім цього, рішенням суду визначено місце проживання дитини разом з матір`ю. Позивач пояснила, що приблизно рік тому відповідач почав спілкування з дочкою, однак негативно висловлювався щодо позивача, а тому донька не бажала продовжувати спілкуватись з батьком. Відповідач не приймає жодної участі у вихованні їх спільної доньки та жодним чином не допомагає матеріально, при цьому здійснює сплату аліментів на утримання сина від першого шлюбу. Позивач спілкувалась з дитиною, пояснювала їй наслідки подання цього позову і дитина бажає, щоб відповідача позбавили батьківських прав. Не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.
У судовому засіданні 02.06.2022 представник третьої особи Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради Мелех О.Р. вважала, що є усі підстави для задоволення позову. Зазначила, що під час підготовки висновку органу опіки та піклування щодо розв`язання спору встановлено, що дитина ображена на батька та холодно відповідала на питання відносно їхніх взаємовідносин. Також встановлено, що відповідач не цікавиться шкільним життям доньки та не намагається налагодити спілкування з дитиною.
У судовому засіданні 02.06.2022 малолітня ОСОБА_4 , яка була допитана як свідок в присутності матері та представника органу опіки та піклування, повідомила, що повністю підтримує позовні вимоги своєї матері. Зазначила, що приблизно рік тому останній раз спілкувалась зі своїм батьком шляхом переписування за допомогою месенджерів. Однак під час такого спілкування батько не виявляв інтересу щодо її навчання у школі, спілкування з друзями тощо. При цьому під час переписки мали місце образи та негативні коментарі відносно її матері, у зв`язку з чим спілкування з батьком завершилось. Після цього батько жодного разу не виходив на контакт з нею. Дитина зазначила, що навіть у зв`язку з війною в країні, батько жодного разу не подзвонив та не поцікавився, як у неї справи та чи в безпеці вона. Вказала, що не пам`ятає, коли батько останній раз дарував їй будь-які подарунки. Пояснила, що розуміє, що суд може позбавити її батька батьківських прав відносно неї, та вказала, що бажає цього.
У судове засідання 02.06.2022 відповідач ОСОБА_2 , належним чином повідомлений про дату, час і місце цього судового засідання, у тому числі і через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, не з`явився. Правом подання відзиву відповідач не скористався. Заяв чи клопотань на день розгляду справи від відповідача до суду не надходило.
Ураховуючи наявність усіх умов, визначених ст. 280 ЦПК України, суд прийшов до переконання про можливість здійснення заочного розгляду даної справи та ухвалення за наслідками її розгляду заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.
Заслухавши пояснення учасників справи та показання малолітнього свідка, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно з ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замініють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Суд встановив, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21.09.2016 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був розірваний (а.с 6). Додатковим рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23.09.2016 ОСОБА_1 відновлено дошлюбне прізвище ОСОБА_1 (а.с 7).
У даному шлюбі у сторін народилась дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Указане підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 27.08.2009 (а.с. 8).
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо утримання та виховання дитини, жодним чином не допомагає матеріально, не цікавиться життям дитини, а також не піклується про її фізичний та духовний розвиток.
Так, відповідно до рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29.09.2016 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 04.07.2016 і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 11).
Також рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12.10.2018 визначено місце проживання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому зі змісту вказаного рішення вбачається, що ОСОБА_2 у судове засідання з не з`явився, однак не заперечував проти визначення місця проживання дочки разом з матір`ю (а.с. 9-10).
При цьому з довідки Тернопільської спеціалізованої школи І-ІІ ступенів № 5 з поглибленим вивченням іноземних мов Тернопільської міської ради Тернопільської області за вих. № 02-12/15 від 18.01.2022 та пояснювальної записки класного керівника від 17.01.2022 вбачається, що ОСОБА_4 дійсно навчається у Тернопільській спеціалізованій школі І-ІІ ступенів № 5 з поглибленим вивченням іноземних мов Тернопільської міської ради Тернопільської області. Зі слів класного керівника, батько учениці ОСОБА_2 у період 2020-2021 та 2021-2022 навчальних років не відвідував батьківські збори та не звертався до класного керівника чи інших вчителів з питаннями щодо навчання та виховання дитини (а.с. 23).
З висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Тернопільської міської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради № 413 від 04.05.2022, вбачається, що орган опіки та піклування з метою захисту інтересів дитини вважає за доцільне позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 67, 68).
Так, працівниками органу опіки та піклування встановлено, що у відповідача наявна заборгованість зі сплати аліментів, останній не приймає участь у шкільному житті доньки, зокрема, не відвідує її у школі та не приймає участі у батьківських зборах. При цьому під час розмови з малолітньою ОСОБА_4 з`ясовано, що батько не проживає з нею та матір`ю, не вітає її з Днем народження, не цікавиться її навчанням, а тому дівчинка повністю підтримує позовні вимоги матері.
Також суд приймає до уваги пояснення, надані дитиною ОСОБА_4 у судовому засіданні, яка зазначила, що впродовж останнього року відповідач жодного разу не намагався вийти на зв`язок з нею, не цікавився її успіхами школі, станом здоров`я та матеріальним забезпеченням.
Крім цього, суд враховує, що навіть у зв`язку з введеним на території України воєнним станом, а відтак і підвищеною небезпекою для життя і здоров`я малолітньої дитини, відповідач жодного разу не вийшов на контакт з донькою та не поцікавився місцем її перебування, станом фізичного та психологічного здоров`я дитини, а також не намагався надати будь-яку матеріальну чи моральну підтримку.
Разом з тим суд критично оцінює витяги з журналу єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та події (ЄО) Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області (а.с. 15,16), зі змісту яких вбачається, що відповідач вчиняв домашнє насильство відносно позивача та її матері.
Згідно з роз`ясненнями, які містяться у п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Такий обов`язок батьків передбачений і ч. 2 ст. 150 СК України.
Статтею 9 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Частиною 1 ст. 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.
Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Таким чином суд констатує безумовне право батька на виховання дитини, однак вважає, що у даному випадку неможливо надати перевагу саме цьому праву, оскільки воно суперечить інтересам дитини, які мають першочергове значення при вирішенні справи.
Суд вважає, що позивач належними, допустимими та достатніми доказами довела, що відповідач не проявляє батьківської турботи та любові по відношенню до своєї дитини ОСОБА_4 , не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не забезпечує дитину необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, а також не спілкується з дитиною взагалі і, зокрема, в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу.
За таких підстав суд доходить висновку, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню малолітньої дитини ОСОБА_4 , а тому позов є обґрунтованим, доведеним, а відтак таким, що підлягає задоволенню.
При цьому суд зазначає, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.
Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 29.09.2021 у справі № 459/3411/17.
Відтак суд доходить висновку, що рішення про позбавлення батьківських прав відповідача відповідає якнайкращим інтересам дитини, не позбавляючи при цьому відповідача можливості за його бажанням піклуватися про дитину. Більше того за правилами ст. 169 СК України позбавлені батьківських прав батьки вправі звернутися до суду з позовом про поновлення батьківських прав за умови зміни своєї поведінки, якщо це буде відповідати інтересам дитини.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Так, при зверненні до суду з даним позовом позивач сплатила судовий збір у сумі 992 грн 40 коп., що підтверджується квитанцією № 1-453ЗК від 28.01.2022. Відтак з урахуванням вказаних норм закону сплачений судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст. 150 ч. 2, 3, 152, 164, 167 СК України, ст. 4, 76-82, 89, 133 ч. 1, 141 ч. 1, 259, 263-265, 280, 282-284, 288, 289, 354 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про позбавлення батьківських прав задовольнити повністю.
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , судові витрати у виді судового збору у сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Відомості про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .
Відповідач: ОСОБА_2 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .
Третя особа: Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, місцезнаходження: бульвар Т.Шевченка, буд. 1, м. Тернопіль; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 43459222.
СуддяІ. В. Марциновська
Повне рішення суду складене 08.06.2022.