Справа №751/256/22
Провадження №2/751/576/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2022 року місто Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Деркача О. Г.

секретар судового засідання Коробович А.Ю.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними в справі матеріалами цивільну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області до ОСОБА_1 про стягнення переплати пенсії,

В С Т А Н О В И В :

Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення 14512 грн. 37 коп. суми переплати пенсії.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру». На виконання постанови Деснянського районного суду м. Чернігова від 31.05.2016 року у справі № 750/2918/16-а, Чернігівським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України з 01.02.2016 року було здійснено перерахунок пенсії відповідачу, виходячи з 82% заробітної плати, без обмеження її максимального розміру, згідно статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року №1789-ХІІ, з урахуванням довідки прокуратури Чернігівської області від 03.02.2016 року № 18-60. Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 20.05.2021 року по справі №620/3002/20 зобов`язано позивача з 13.12.2019 року здійснити відповідачу перерахунок і виплату пенсії за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України від 14.10.2014 №1697-VП «Про прокуратуру» на підставі довідки прокуратури Чернігівської області від 02.03.2020 №18-74 з урахуванням раніше проведених виплат. Так як рішенням суду від 20.05.2021 року не було зобов`язано здійснити перерахунок пенсії у розмірі 82% заробітної плати, позивачем було здійснено перерахунок у розмірі 60%. Відсотковий розмір від місячної (чинної) заробітної плати, в якому призначається пенсія, визначено частиною 2 статті 86 Закону № 1697-VІІ, а саме пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. Позивач посилається на те, що стаття 86 Закону № 1697-VІІ не містить жодних інших положень щодо визначення відсоткового розміру чи зміни відсоткового розміру призначених відповідно до цієї статті пенсій під час їх перерахунку. Під час проведення перерахунку пенсій згідно частини 20 статті 86 Закону № 1697-VІІ можливе використання лише визначеного частиною 2 статті 86 Закону № 1697-VІІ розміру - 60%. Розмір пенсії до виконання рішення суду по справі № 620/3002/20 становив 17851 грн. 15 коп. (оклад 21769,70 грн.*82%). З 13.12.2019 року пенсію обчислено з розрахунку: оклад 41537 грн. 32 коп.*60% - 24922 грн. 39 коп., з 01.10.2020 року оклад 75000,00 грн.*60% = 45000 грн. 00 коп., з 01.02.2021 року оклад 76518,40 грн.*60% = 45911 грн. 04 коп. Розмір пенсії відповідача, з урахуванням рішення суду, з 13.12.2019 року обмежений максимальним розміром пенсії і склав 16380 грн. 00 коп., з 01.07.2020 року 17120 грн. 00 коп., з 01.12.2020 року 17690 грн. 00 коп., з 01.07.2021 року 18540 грн. 00 коп., з 01.12.2021 року 19340 грн. 00 коп. Оскільки рішення суду № 620/3002/20 набрало законної сили з 22.06.2021 року, а перерахунок проведений з 13.12.2019 року, виникла переплата пенсії за період з 01.12.2019 року по 30.06.2021 року у сумі 14512 грн. 37 коп.

Відповідач надіслала на адресу суду відзив на позов, в якому заперечує щодо позовних вимог і просить у позові відмовити зазначивши при цьому, зокрема, що позивачем не надано суду доказів на підтвердження того, що відповідач допустила будь-яку недобросовісну поведінку, вчиняла дії, які призвели або могли призвести до виникнення переплати пенсії. Позивач посилається на те, що оскільки рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 20.05.2021 року не було зобов`язано позивача здійснити перерахунок пенсії у розмірі 82% та без обмеження її максимальним розміром, то він вирішив здійснити перерахунок пенсії з розрахунку 60% та з обмеженням максимальним розміром. Проте, той факт, що виплата пенсії здійснювалась на підставі постанови Деснянського районного суду від 31.05.2016 року по справі №750/2918,16-а, яка набрала законної сили і є чинною на даний час, та якою зобов`язано позивача здійснювати виплату пенсії в розмірі 82% та без обмеження її максимальним розміром, позивач проігнорував, чим грубо порушив положення діючого законодавства. Посилання позивача на ст.ст. 1212 та 1215 ЦК України, якими регулюється порядок повернення (не повернення) безпідставно набутого майна є нікчемним, оскільки ним не надано жодних доказів, які б свідчили про безпідставне отримання мною пенсії, обчисленої та нарахованої відповідно до вимог діючого законодавства. Разом з тим, стаття 1215 ЦК України встановлює випадки, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Так, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Велика Палата Верховного Суду у постанові у справі №753/15556/15 (провадження №14-445цс18) дійшла висновку, що у статті 1215 ЦК України передбачені загальні випадки, за яких набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки особи, яка проводила таку виплату; по друге, у разі недобросовісності набувача такої виплати. При цьому, правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних сум. Закон встановлює два винятки з цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача. Ця умова повернення переплаченої суми коштів зазначена і в ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яка передбачає, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Кошти підлягають поверненню у разі доведеності рахункової помилки та недобросовісності відповідача. Позивачем не надано суду доказів на підтвердження рахункової помилки, а також доказів того, що відповідач допустила будь-яку недобросовісну поведінку, вчиняла дії, які призвели або могли призвести до виникнення переплати пенсії. Як вбачається із рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 20.05.2021 по справі №620/3002/20, на яке посилається позивач, Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зобов`язано провести мені перерахунок та виплату пенсії, а не нарахування переплати, як зробив це позивач внаслідок надуманого перерахунку моєї пенсії з 13.12.2019 року, виходячи з 60% заробітної плати та з урахуванням обмеження пенсії десятьма розмірами прожиткового мінімуму, чим штучно створив заборгованість пенсії в сумі 14512 грн. 37 коп. Враховуючи те, що позивачем нараховано віртуальну заборгованість за період з 13.12.2019 року по 30.06.2021 року, а фактично розмір пенсії зменшено не було, оскільки включно по червень 2021 року її розмір становив 17851 грн. 15 коп. при максимальному 17690 грн. 00 коп., а з 01.07.2021 року максимум було збільшено до 18540 грн. 00 коп., то необхідності звертатись до суду за захистом формально порушеного права не було.

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 31.01.2022 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи з повідомленням (участю).

Відповідно до п. 1, 2 ч. 6 ст. 279 ЦПК України, суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов: 1) предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання відповідача про розгляд справи з викликом (повідомленням) осіб.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

На виконання постанови Деснянського районного суду м. Чернігова від 31.05.2016 року у справі № 750/2918/16-а, Чернігівським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України з 01.02.2016 року було здійснено перерахунок пенсії відповідачу, виходячи з 82% заробітної плати, без обмеження її максимального розміру, згідно статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року №1789-ХІІ, з урахуванням довідки прокуратури Чернігівської області від 03.02.2016 року № 18-60.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 20.05.2021 року по справі №620/3002/20 зобов`язано позивача з 13.12.2019 року здійснити відповідачу перерахунок і виплату пенсії за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України від 14.10.2014 №1697-VП «Про прокуратуру» на підставі довідки прокуратури Чернігівської області від 02.03.2020 №18-74 з урахуванням раніше проведених виплат.

Позивач посилається на те, що рішення Чернігівського окружного адміністративного суду по справі № 620/3002/20 набрало законної сили з 22.06.2021 року, а перерахунок проведений з 13.12.2019 року, у зв`язку з чим виникла переплата пенсії за період з 01.12.2019 року по 30.06.2021 року у сумі 14512 грн. 37 коп.

Згідно статті 76 ЩІК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Положеннями статей 1212, 1215 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Разом з тим, стаття 1215 ЦК України встановлює випадки, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Так, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Велика Палата Верховного Суду у постанові у справі №753/15556/15 (провадження №14-445цс18) дійшла висновку, що у статті 1215 ЦК України передбачені загальні випадки, за яких набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки особи, яка проводила таку виплату; по друге, у разі недобросовісності набувача такої виплати.

При цьому, правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних сум.

Отже, закон встановлює два винятки з цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача.

Ця умова повернення переплаченої суми коштів зазначена і в ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яка передбачає, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Таким чином, з наведеного вбачається, що кошти підлягають поверненню у разі доведеності рахункової помилки та недобросовісності відповідача.

Пунктом 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року встановлено, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Аналогічний висновок також міститься у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки», у справі «Ґаші проти Хорватії» та у справі «Трґо проти Хорватії» (постанова від 05.02.2018 року в справі №556/1231/17).

Позивачем не надано суду доказів на підтвердження рахункової помилки, а також доказів того, що відповідач допустила будь-яку недобросовісну поведінку, вчиняла дії, які призвели або могли призвести до виникнення переплати пенсії.

За таких обставин, суд доходить висновку, що заявлений позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76 - 81, 141, 223, 247, 280 - 282, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області до ОСОБА_1 про стягнення переплати пенсії відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну і резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 01.06.2022 року.

Головуючий - суддя О. Г. Деркач