Номер провадження: 2/205/1010/2022
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2022 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Мовчан Д.В.

при секретарі Волкобоєвої А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрзалізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи,-

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

ОСОБА_1 (далі Позивач) звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства «Укрзалізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона, ОСОБА_1 , працює інженером з організації та нормування праці 1 категорії відділу нормування праці служби праці, заробітної плати і структур управління регіональної філії «Придніпровська залізниця». Позивач зазначає, що з 30 листопада 2021 року по 09 грудня 2021 року вона перебувала на лікарняному, а 10 грудня 2021 року, їй надали лист ознайомлення про обов`язкове профілактичне щеплення проти COVID-19, де повідомлялось про необхідність надати сертифікат про щеплення або довідку протипоказань, в іншому випадку буде відсторонена від роботи без збереження заробітної плати з 09 грудня 2021 року. І того ж дня, 10 грудня 2021 року позивач зазначає, що вона отримала наказ Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Укрзалізниця» від 10.12.2021 року за № НОК-1975/ОС «Про відсторонення від роботи». В наказі було зазначено, що керуючись ст. 46 КЗпП її, ОСОБА_1 , було відсторонено від роботи без збереження заробітної плати з 08.11.2021 року на час відсутності щеплення проти COVID-19.

Позивач вважаючи вказаний наказ протиправним, та такими, що виданий із порушенням норм чинного законодавства, вимушена звернутись до суду із вказаним позовом, та просити суд визнати незаконним та скасувати наказ № НОК-1975/ОС від 10.12.2021 року Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Укрзалізниця» «Про відсторонення від роботи ОСОБА_1 ».

Представником відповідача було подано відзив на позовну заяву, в якому такий учасник справи просила відмовити у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень посилалась на ту обставину, що спірний наказ виданий на підставі ст.46 КЗпП України, ч.2 ст.12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» та на виконання Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 № 1236, Наказу Міністерства охорони здоров`я України № 2153 від 04.10.2021 «Про затвердження Переліку професій, виробництв і організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням».

Даний наказ не суперечить вимогам чинного законодавства, відсторонення від роботи відповідача має тимчасовий характер та не є звільненням, а тому право позивача, як працівника в даному випадку не порушується.

Будь-яких інших заяв по суті справи до суду не надходило.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

Позивач у судове засідання не з`явилась, надала заяву в якій просить суд справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явилась, також, надала заяву в якій просить суд справу розглянути без її участі, позовні вимоги не визнала та просила відмовити у повному обсязі з підстав, що вказані у відзиві на позовну заяву.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

Процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не застосовувалися.

З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів, та аргументів сторін, суд ухвалює рішення про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває у трудових відносинах із АТ «Укрзалізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця». Зокрема, матеріалами справи підтверджено, що позивач на підставі наказу № НОК-2578/ОС від 22.04.2019 року б переведена на посаду інженера з організації та нормування праці 1 категорії відділу нормування праці служби праці, заробітної плати і структур управління регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Укрзалізниця».

Судом також встановлено, що відповідно до наказу від 10.12.2021 року за № НОК-1975/ОС «Про відсторонення від роботи» відсторонено ОСОБА_1 , інженера з організації та нормування праці 1 категорії відділу нормування праці служби праці, заробітної плати і структур управління, від роботи з 10 грудня 2021 року без збереження заробітної плати до дня фактичного щеплення проти COVID-19 або висновку лікаря щодо наявності протипоказань до проведення профілактичних щеплень проти COVID-19 (форма № 028-1/о).

Оглядом вказаного наказу судом встановлено, що такий нормативний акт індивідуальної дії було видано заступником директора регіональної філії з управління персоналом та соціальної політики «Придніпровської залізниці» Акціонерного товариства «Укрзалізниця» Литвиновою І.Л., із посиланням на 46 КЗпП України, ч.2 ст.12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» від 06.04.2000 року № 1645-ІІІ, та наказ МОЗ «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» від 04.10.2021 № 2153.

Також у спірному наказі зазначено, що підставою його видачі є повідомлення про обов`язкове профілактичне щеплення та відсторонення у випадку його не проведення. З вказаним наказом ОСОБА_1 була ознайомлена, підписав його 10.12.2021 року о 10 год. 00 хв.

Також судом встановлено, що відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я України від 25.02.2022 року № 380 «Про зупинення дії наказу Міністерства охорони здоров`я України від 04.10.2021 року № 2153» ОСОБА_1 , інженера з організації та нормування праці 1 категорії відділу нормування праці служби праці, заробітної плати і структур управління, відповідач допустив до роботи з 01.03.2022 року, та з 01.03.2022 року запровадив режим простою, що підтверджується відповідним наказом від 05.03.2021 року за № НОК-230/ОС.

V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.

Закон України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» регулює суспільні відносини, які виникають у сфері забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя, визначає відповідні права і обов`язки державних органів, підприємств, установ, організацій та громадян, встановлює порядок організації державної санітарно-епідеміологічної служби і здійснення державного санітарно-епідеміологічного нагляду в Україні.

За положеннями статті 27 вищевказаного Закону з метою запобігання захворюванням на туберкульоз, поліомієліт, дифтерію, кашлюк, правець та кір профілактичні щеплення в Україні є обов`язковими. Обов`язковим профілактичним щепленням для запобігання поширенню інших інфекційних захворювань підлягають окремі категорії працівників у зв`язку з особливостями виробництва або виконуваної ними роботи. Групи населення та категорії працівників, які підлягають профілактичним щепленням, у тому числі обов`язковим, а також порядок і терміни їх проведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

Правові, організаційні та фінансові засади діяльності органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, спрямованої на запобігання виникненню і поширенню інфекційних хвороб людини, локалізацію та ліквідацію їх спалахів та епідемій, встановлює права, обов`язки та відповідальність юридичних і фізичних осіб у сфері захисту населення від інфекційних хвороб визначені Законом України Про захист населення від інфекційних хвороб .

Статтею першою цього Закону особливо небезпечними інфекційними хворобами визнається інфекційні хвороби (у тому числі карантинні: чума, холера, жовта гарячка), що характеризуються важкими та (або) стійкими розладами здоров`я у значної кількості хворих, високим рівнем смертності, швидким поширенням цих хвороб серед населення. Крім цього, визначено, що нормативно-правовим актом центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, яким встановлюються перелік обов`язкових профілактичних щеплень та оптимальні строки їх проведення є календар профілактичних щеплень.

За положеннями частини першої статті 12 Закону України Про захист населення від інфекційних хвороб профілактичні щеплення проти дифтерії, кашлюка, кору, поліомієліту, правця, туберкульозу є обов`язковими і включаються до календаря щеплень.

Календар профілактичних щеплень в Україні, затверджений Наказом Міністерства охорони здоров`я України Про порядок проведення профілактичних щеплень в Україні та контроль якості й обігу медичних імунобіологічних препаратів за № 595 від 16.09.2011. Цей Календар включає обов`язкові профілактичні щеплення з метою запобігання захворюванням на дифтерію, кашлюк, кір, поліомієліт, правець, туберкульоз. Інші обов`язкові щеплення встановлюються відповідно до цього Календаря для груп населення: за віком; щеплення дітей з порушенням цього Календаря; щеплення ВІЛ-інфікованих осіб; за станом здоров`я; щеплення дітей після алло/ауто-ТСГК; щеплення на ендемічних і ензоотичних територіях та за епідемічними показаннями.

Відповідно до пункту 2 Розділу І вищевказаного Календаря щеплень обов`язковим профілактичним щепленням для запобігання поширенню інших інфекційних захворювань підлягають окремі категорії працівників у зв`язку з особливостями виробництва або виконуваної ними роботи.

Статтею першою Закону України Про захист населення від інфекційних хвороб особливо небезпечними інфекційними хворобами визнається інфекційні хвороби (у тому числі карантинні: чума, холера, жовта гарячка), що характеризуються важкими та (або) стійкими розладами здоров`я у значної кількості хворих, високим рівнем смертності, швидким поширенням цих хвороб серед населення.

Наказом Міністерства охорони здоров`я України за № 133 від 19.07.1995 згідно зі статтею 28 Закону України "Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення" затверджено Перелік особливо небезпечних, небезпечних інфекційних та паразитарних хвороб людини і носійства збудників цих хвороб, яким до особливо небезпечних інфекційних хвороб віднесено COVID-19.

Не зважаючи на це, Календар щеплень, тобто єдиний нормативно-правовий акт, яким встановлюються перелік обов`язкових профілактичних щеплень, не містить порядку проведення щеплення від COVID-19 та взагалі не визначає його ані як обов`язкове, ані як рекомендоване.

Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 04.10.2021 № 2153 (в редакції станом на 09.12.2021) відповідно до статті 10 Закону України "Основи законодавства України про охорону здоров`я", статті 12 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб", пункту 8 Положення про Міністерство охорони здоров`я України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 24 січня 2020 року № 90), та з метою забезпечення епідемічного благополуччя населення України, попередження інфекцій, керованих засобами специфічної профілактики", затверджено Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням.

При цьому, сам Наказ Міністерства охорони здоров`я України від 04.10.2021 № 2153 не містить положень про обов`язковість профілактичних щеплень проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, оскільки цим наказом було лише затверджено Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням.

Сам же Перелік містить посилання, що обов`язковим профілактичним щепленням проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, підлягають працівники: 1.Центральних органів виконавчої влади та їх територіальних органів; 2.Місцевих державних адміністрацій та їх структурних підрозділів; 3.Закладів вищої, післядипломної, фахової передвищої, професійної (професійно-технічної), загальної середньої, у тому числі спеціальних, дошкільної, позашкільної освіти, закладів спеціалізованої освіти та наукових установ незалежно від типу та форми власності. 4.Підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління центральних органів виконавчої влади. 5. Установ і закладів, що надають соціальні послуги, закладів соціального захисту для дітей, реабілітаційних закладів. 6.Підприємств, установ та організацій, включених до Переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2015 року № 83.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2015 року № 83 АТ Українська залізниця ( ) включено до Переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави.

Таким чином, обов`язковість профілактичних щеплень проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 наказом Міністерства охорони здоров`я України від 04.10.2021 № 2153 для працівників певних професій, виробництв та організацій, не встановлена, ним лише затверджено Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням.

Тобто, з прийняттям наказу Міністерства охорони здоров`я України від 04.10.2021 № 2153 перелік обов`язкових профілактичних щеплень не змінився. Як судом зазначалося вище, обов`язковими є лише профілактичні щеплення проти дифтерії, кашлюка, кору, поліомієліту, правця, туберкульозу.

Статтею 46 КЗпП (в редакції станом на день винесення оспорюваного наказу) передбачалося, що відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством.

Відповідно до вимог статті 7 Закону України Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення підприємства, установи і організації зобов`язані усувати за поданням відповідних посадових осіб державної санітарно-епідеміологічної служби від роботи, навчання, відвідування дошкільних закладів осіб, які є носіями збудників інфекційних захворювань, хворих на небезпечні для оточуючих інфекційні хвороби, або осіб, які були в контакті з такими хворими, з виплатою у встановленому порядку допомоги з соціального страхування, а також осіб, які ухиляються від обов`язкового медичного огляду або щеплення проти інфекцій, перелік яких встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

Частиною другою статті 27 вищевказаного Закону визначено, що обов`язковим профілактичним щепленням для запобігання поширенню інших інфекційних захворювань підлягають окремі категорії працівників у зв`язку з особливостями виробництва або виконуваної ними роботи. У разі необґрунтованої відмови від щеплення за поданням відповідних посадових осіб державної санітарно-епідеміологічної служби вони до роботи не допускаються.

Порядок внесення посадовими особами державної санітарно-епідеміологічної служби України подання про відсторонення осіб від роботи або іншої діяльності згідно із Законом України "Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення", а також форма подання та терміни відсторонення встановлені Інструкцією про порядок внесення подання про відсторонення осіб від роботи або іншої діяльності, затвердженою наказом Міністерства охорони здоров`я України від 14.04.1995 р. № 66, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01 серпня 1995 року за № 270/806.

Пунктом 2.3 вищевказаної Інструкції встановлено, що подання про відсторонення від роботи або іншої діяльності - це письмовий організаційно-розпорядчий документ державної санітарно-епідеміологічної служби України, який зобов`язує роботодавців у встановлений термін усунути від роботи або іншої діяльності зазначених у поданні осіб.

Згідно з підпунктом 1.2.5 пункту 1.2 Інструкції особами, які відмовляються або ухиляються від профілактичних щеплень, визнаються громадяни та неповнолітні діти, а також окремі категорії працівників у зв`язку з особливостями виробництва або виконуваної ними роботи, які необґрунтовано відмовились від профілактичного щеплення, передбаченого Календарем профілактичних щеплень в Україні, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я України від 16.09.2011 р. № 59, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 10 жовтня 2011 року за № 1159/19897.

Відповідно до 2.2 Інструкції право внесення подання про відсторонення від роботи або іншої діяльності надано головному державному санітарному лікарю України, його заступникам, головним державним санітарним лікарям Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва, Севастополя та їх заступникам, головним державним санітарним лікарям водного, залізничного, повітряного транспорту, водних басейнів, залізниць, Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державного управління справами, Служби безпеки України та їх заступникам, іншим головним державним санітарним лікарям та їх заступникам, а також іншим посадовим особам державної санітарно-епідеміологічної служби, що уповноважені на те керівниками відповідних служб.

Пунктом 2.5 Інструкції визначено, що подання про відсторонення від роботи або іншої діяльності складають у двох примірниках, один з яких направляється роботодавцю, що зобов`язаний забезпечити його виконання, а другий зберігається у посадової особи, яка внесла подання.

Згідно з пунктом 2.7 Інструкції термін, на який відсторонюється особа, залежить від епідеміологічних показань та встановлюється згідно з додатком № 2 до цієї Інструкції. При цьому, жодного посилання на гостру респіраторну хворобу COVID-19, спричинену коронавірусом SARS-CoV-2, цей додаток також не містить.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, посадові особи державної санітарно-епідеміологічної служби зобов`язані вносити подання про усунення працівників від роботи у визначений законодавством спосіб.

Відповідно до вищенаведеного, за відсутності в роботодавця належним чином оформленого подання відповідної посадової особи державної санітарно-епідеміологічної служби, відсторонення ним від роботи працівника, який працює за професією, на виробництві або в організації, які входять до Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 04.10.2021 № 2153 та на підприємстві, яке входить до Переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, лише у зв`язку з відмовою від надання документів щодо щеплення від COVID-19, є незаконним.

В даному випадку суду не представлено будь-яких доказів наявності у відповідача належним чином оформленого подання відповідної посадової особи державної санітарно-епідеміологічної служби щодо відсторонення ним від роботи позивача по справі.

Щодо заперечень АТ Укрзалізниця щодо доводів позивача, суд зазначає, що право на працю та право заробляти працею на життя гарантоване статтею 43 Конституції України та належить до основних прав і свобод людини та громадянина.

Пунктом 1 статті 92 Конституції встановлено, що права і свободи громадянина, гарантії цих прав і свобод, основні обов`язки громадянина визначаються виключно законами України.

У зв`язку з цим, суд дійшов висновку, що відсторонення від роботи є втручанням у право людини на працю та право заробляти працею на життя шляхом його обмеження, а тому, в силу положень пункту 1 статті 92 Конституції, таке втручання дозволено виключно законами України, а не підзаконними актами, до яких належать застосовані Укрзалізницею при винесенні оспорюваного наказу Постанова Кабінету Міністрів України та Наказ МОЗ.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відсторонюючи позивача від роботи, відповідач діяв на підставі вищевказаних нормативно-правових актів і переслідував легітимну мету запобігання поширення COVID-19.

Разом з цим, відстороненням від роботи позивача без збереження заробітку відповідач позбавив її професійної взаємодії та засобів до існування на невизначений строк, що є очевидно непропорційним (несправедливим); з цих мотивів втручання держави є неправомірним, що тягне необхідність судового захисту його права на повагу до приватного життя.

Враховуючи те, що відсторонення від роботи є своєрідним призупиненням трудових правовідносин та є особливим запобіжним заходом, який застосовується у виняткових випадках, і має за мету відвернення та/або попередження негативних наслідків та на період відсторонення робоче місце за працівником зберігається, суд приходить до переконання, що вимога визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення ОСОБА_1 від роботи у даному випадку буде мати ефективний судовий захист та відновлення її порушених прав.

Тому, з урахуванням вищевказаного, суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрзалізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи, у їх повному обсязі.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути пропорційно до розміру задоволених позовних вимог витрати по сплаті судового збору в загальному розмірі 908 грн. 00 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 79-83, 141, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, ст. 16 ЦК України, Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», Законом України "Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення", суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрзалізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи задовольнити в повному обсязі.

2. Визнати незаконним та скасувати наказ заступника директора регіональної філії з управління персоналом та соціальної політики «Придніпровської залізниці» Акціонерного товариства «Укрзалізниця» Литвинової І.Л. за № НОК-1975/ОС від 10.12.2021 року «Про відсторонення від роботи» ОСОБА_1 .

3. Стягнути з Акціонерного товариства «Укрзалізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» (місце знаходження: 49000, м. Дніпро, пр.. Дмитра Яворницького, буд. 108, код ЄДРПОУ 40081237) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) понесені та документально підтверджені судові витрати по справі у вигляді судового збору в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Суддя: Д.В. Мовчан