Справа № 2601/7773/12
Провадження № 4-с/752/54/22
У Х В А Л А

іменем України

12.07.2022 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Шевченко Т.М. з участю секретаря Солодовник Я.С.., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Акціонерне товариство «Універсал Банк», ОСОБА_2 , на дії та постанову приватного виконавця виконавчого органу міста Києва Лановенко Людмили Олегівни про передачу майна стягувачу, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва зі скаргою, в якій просив:

- визнати неправомірними рішення та дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Л.О. по виконавчому провадженню № 61340057 щодо передачі квартири, що є предметом іпотеки - двокімнатної квартири, загальною площею 47,60 кв.м., житловою площею - 30,2 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , стягувачу - АТ «Універсал Банк»;

- визнати незаконною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Л.О. про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 30.09.2020 року по виконавчому провадженню № 61340057 та акт приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Л.О. про реалізацію предмета іпотеки від 30.09.2020 року по виконавчому провадженню № 61340057.

В обґрунтування вимог, викладених у скарзі, зазначено про те, що 20.02.2008 року між ОСОБА_1 та АТ «Універсал Банк» було укладено кредитний договір № 003-2008-337 на споживчі потреби, строком користування до 10.02.2038 року, зі сплатою 9,95% річних, та кредитний договір № 003-2008-342 від 20.02.2008 року на споживчі потреби, зі строком користування до 10.02.2028 року, зі сплатою 11,45% річних.

У забезпечення виконання зобов?язань за вказаними вище кредитними договорами між ОСОБА_1 та АТ «Універсал Банк» укладено 20.02.2008 року договір іпотеки, за умовами якого передано ОСОБА_1 передано в іпотеку банку двокімнатну квартиру, загальною площею 47,60 кв.м., житловою площею - 30,2 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Заявник зазначає, що вказана квартира є єдиним житлом, місцем реєстрації та місцем постійного проживання заявника.

На виконання умов кредитних договорів від 20.02.2008 року банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 90 000 швейцарських франків та 29 662 швейцарських франків.

Зобов?язання за кредитними договорами ОСОБА_1 виконано частково.

Заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 09.07.2012 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал банк» заборгованість за кредитним договором № 003-2008-337 від 20 лютого 2008 року в сумі 100 209,49 швейцарських франків, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 864 417,08 грн, заборгованість за кредитним договором № 003-2008-342 від 20 лютого 2008 року в сумі 34 204,00 швейцарських франків, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 295 047,12 грн, а всього стягнуто 1 159 464,20 грн. заборгованості та 3 219,00 грн. судового збору.

В подальшому, за рішенням суду стягувачу видано виконавчий лист, який пред`явлено до виконання.

Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Лановенко Л.О. 20 лютого 2020 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 61340057 з примусового виконання виконавчого листа №2601/7773/12, виданого Голосіївським районним судом міста Києва 19 лютого 2018 року.

30.09.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Лановенко Л.О. у виконавчому провадженні № 61340057 видано акт про реалізацію предмета іпотеки, відповідно до якого предмет іпотеки передано стягувачу АТ «Універсал Банк».

Також, 30.09.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Лановенко Л.О.у виконавчому провадженні № 61340057 винесено постанову про передачу майна стягувачеві у рахунок погашення боргу, відповідно до якої передано предмет іпотеки двокімнатну квартиру, загальною площею 47,60 кв.м., житловою площею - 30,2 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , АТ «Універсал Банк».

Заявник зазначає, що дії приватного виконавця та винесена нею оскаржувана постанову порушують положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки такі дії та постанова були вчинені приватним виконавцем в період дії вказаного закону; предмет іпотеки - двокімнатна квартира, загальною площею 47,60 кв.м., житловою площею - 30,2 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , є єдиним постійним житлом заявника, була передана в іпотеку за споживчим кредитом.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 24.06.2021 року відкрито провадження у справі (т. 4 а.с. 139).

30.07.2021 року до суду надійшли письмові пояснення приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Л.О. по суті скарги, в яких остання вважає, що скарга не підлягає задоволенню, оскільки на ОСОБА_1 не розповсюджуються положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», з огляду на його приналежність до осіб, що є суб?єктами Закону України «Про запобігання корупції». Також зазначила, що дії та рішення були вчиненні нею у повній відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження», протилежного заявником не доведено.

Заслухавши пояснення заявника, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд надходить до наступних висновків.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає зокрема, обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби.

Порядок розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби України під час виконання судового рішення, ухваленого за правилами ЦПК України, визначено розділом VІІ цього Кодексу у статтях 447-453 в рамках здійснення судового контролю за виконанням судових рішень.

Згідно положень ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що 20.02.2008 між Публічним акціонерним товариством «Універсал Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 003-2008-337 строком користування до 10.02.2038 зі сплатою 9,95% річних, та кредитний договір 003-2008-342 строком користування до 10.02.2028 року зі сплатою 11,45%, за якими кредитор зобов`язався надати позичальнику грошові кошти в сумі 90 000 швейцарських франків та 29 662 швейцарських франків відповідно.

У забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 003-2008-337 від 20.02.2008 та кредитним договором № 003-2008-342 від 20.02.2008, між ОСОБА_1 та банком укладено договір іпотеки/нерухомого майна - квартири/ від 20.20.2008 (із договорами про внесення змін), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чігріною Г.В., та зареєстрований у реєстрі за № 453.

Згідно з пунктом 1.1 договору іпотеки ОСОБА_1 передав в іпотеку квартиру, загальною площею 47, 60 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

У зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань за кредитними договорами, банк звертався до ОСОБА_1 та поручителя ОСОБА_2 з позовом про солідарне стягнення заборгованості.

Заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 09.07.2012 року, постановленим у цивільній справі № 2601/7773/12, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 28.01.2014, постаново ю Верховного Суду від 22.09.2021 року, постановою Верховного суду від 26.04.2022 року, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» задоволені повністю. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором № 003-2008-337 від 20.02.2008 р. в сумі 100 209,49 швейцарських франків, що в еквіваленті по курсу НБУ (курс 862,61 грн. за 100,00 швейцарських франків) становить 864 417,08 грн. та заборгованість за кредитним договором № 003-2008-342 від 20.02.2008 р. в сумі 34 204,00 швейцарських франків, що в еквіваленті по курсу НБУ (курс 862,61 грн. за 100,00 швейцарських франків) становить 295 047,12 грн., а також судовий збір в сумі 3 219,00 грн. (а.с. 113, 229 т.1)

20.02.2020 р. приватним виконавцем виконавчого округу міста КивєваЛановенко Л.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 61340057 з примусового виконання виконавчого листа № 2601/7773/12 від 19.02.2018р., виданого Голосіївським районним судом м. Києва.

30.09.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва складено акт про реалізацію предмета іпотеки та винесено постанову про передачу майна стягувачеві у рахунок погашення боргу, відповідно до якої передано предмет іпотеки - двокімнатну квартиру, загальною площею 47,60 кв.м, житловою площею 30,2 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , АТ «Універсал Банк».

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Закону України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону.

Підпунктом 1 пункту 1 Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" передбачено, що не може бути примусово звернено стягнення (відчужене без згоди власника) на майно, що віднесене до об`єктів житлового фонду (далі - нерухоме житлове майно), об`єкт незавершеного житлового будівництва, майнові права на нього, що є предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно/об`єкт незавершеного житлового будівництва/майнові права виступають як забезпечення виконання зобов`язань фізичної особи (позичальника або майнового поручителя) за кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:

- таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного житлового будівництва, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності немає іншого нерухомого житлового майна; або;

- таке нерухоме житлове майно придбавалося за кредитні кошти і при цьому умовами кредитного договору передбачена заборона реєстрації місця проживання позичальника або майнового поручителя за адресою знаходження нерухомого житлового майна, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності немає іншого нерухомого житлового майна;

- загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного житлового будівництва) не перевищує 140 квадратних метрів для квартири та 250 квадратних метрів для житлового будинку.

Згідно з пунктом 23 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, що діяла на момент укладення кредитного договору та договору іпотеки) споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції.

Пунктом 4 Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" передбачено, що протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

Судовим розглядом встановлено, що за умовами укладених 20.02.2008 р. між ОСОБА_1 та ПАТ «Універсал Банк» кредитного договору № 003-2008-337 та кредитного договору 003-2008-342, видача банком грошових коштів у кредит здійснювалася в іноземній валюті - швейцарських франках.

Також, матеріалами справи стверджується, що у ОСОБА_1 немає іншого нерухомого майна (житла), окрім квартири, загальною площею 47,60 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 постійно проживає та зареєстрований у квартирі, що є предметом іпотеки та розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відтак, в ході судового розгляду скарги суд вважає доведеною обставину, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 47,60 кв.м, є єдиним житлом ОСОБА_1 та використовувалася останнім, як місце постійного проживання.

Вказана обставина також встановлена і рішенням Господарського суду м. Києва від 05.04.2021 року у справі № 910/13760/20 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до АТ «Універсал Банк» та приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шевченка А.В. про визнання неправомірним та скасування рішення, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.09.2021 року.

Крім того, вказаним вище рішенням господарського суду також встановлено, що квартира, площею 47, 60 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 , яка використовується ОСОБА_1 , як місце постійного проживання та є його єдиним житлом, не може бути примусово стягнута на підставі дії Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", у тому числі за виданим ПАТ «Універсал Банк» нотаріусом свідоцтвом про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу ОСОБА_1 за кредитним договором № 003-2008-337 від 20.02.2008 р. та кредитним договором № 003-2008-342 від 20.02.2008 р., укладених в іноземній валюті.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд зазначає, що Закон України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" є правовою підставою, що унеможливлює вжиття органами і посадовими особами, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, заходів, спрямованих на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію положень цього Закону на період його чинності.

За встановлених обставин, суд надходить до висновку про те, що дії приватного виконавця Лановенко Л.О., а також винесена останньою оскаржувана постанова щодо передачі предмета іпотеки стягувачу, не відповідали вимогам закону, у зв?язку із чим скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, як обґрунтована.

Стосовно доводів приватного виконавця щодо того, що на ОСОБА_1 не розповсюджуються положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», з огляду на його приналежність до осіб, що є суб?єктами Закону України «Про запобігання корупції», суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є особи, які постійно або тимчасово обіймають посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або спеціально уповноважені на виконання таких обов`язків у юридичних особах приватного права незалежно від організаційно-правової форми, а також інші особи, які не є службовими особами та які виконують роботу або надають послуги відповідно до договору з підприємством, установою, організацією, - у випадках, передбачених цим Законом.

Як слідує з роз`яснення Національного агентства з питань запобігання корупції (НАЗК) № 1 від 13.02.2020 р., що опубліковане на офіційному веб-порталі за посиланням: https://nazk.gov.ua/wp-content/uploads/2020/04/II.-SHHodo-sub-yektiv- deklaruvannya.pdf, на питання «Чи стає особа суб`єктом декларування у разі тимчасового виконання обов`язків службової чи посадової особи (організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських обов`язків)?», у цілях визначення суб`єктів декларування, згідно із Законом, слід застосовувати вужче тлумачення і вважати службовими, посадовими особами - суб`єктами декларування лише тих працівників, на яких покладено відповідні обов`язки на постійній основі. Наприклад, наявність у посадовій інструкції працівника (спеціаліста, головного спеціаліста тощо) положення про те, що він може виконувати певні додаткові організаційно-розпорядчі або адміністративно-господарські обов`язки на час відсутності керівника структурного підрозділу не є достатнім для того, щоб вважати такого працівника посадовою чи службовою особою, яка є суб`єктом декларування відповідно до Закону. Цей висновок не змінюється навіть в разі призначення працівника тимчасово виконувачем обов`язків на посаді у зв`язку з відсутністю його колеги, який займає зазначену посаду і за яким зберігається робоче місце та посада (відпустка по догляду за дитиною, відрядження, перебування на лікарняному тощо). Адже виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника чи керівника - це заміна (яка визначається як суміщення посад) працівника, відсутнього через відпустку, тимчасову непрацездатність, відрядження та з інших причин, коли відповідно до чинного законодавства за ним зберігається місце роботи і посада. В той же час зовсім інші правові наслідки має призначення працівника виконувачем обов`язків на вакантній посаді (вакантною є посада, зазначена у штатному розписі відповідного органу, організації, установи, підприємства, на яку не укладено договір). В такому випадку вважається, що працівник призначений виконувачем обов`язків. При цьому враховуючи, що визначення певного строку у трудовому договорі (контракті) під час призначення працівника виконувачем обов`язків на вакантній посаді не має юридичного значення для здійснення правового регулювання цих правовідносин, така особа вважатиметься суб`єктом декларування в розумінні статей 3 та 45 Закону.

Виходячи з наведеного, керівник товариства з обмеженою відповідальністю приватного права не відноситься до суб`єктів, на яких поширюється дія Закону України "Про запобігання корупції", оскільки він не є суб`єктом, визначеним у пунктах 1-2 частини 1 статті 3 Закону України "Про запобігання корупції'".

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 259, 263-264, 447-451 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Акціонерне товариство «Універсал Банк», ОСОБА_2 , на дії та постанову приватного виконавця виконавчого органу міста Києва Лановенко Людмили Олегівни, про передачу майна стягувачу - задовольнити.

Визнати неправомірними рішення та дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмили Олегівни по виконавчому провадженню № 61340057 щодо передачі квартири, що є предметом іпотеки - двокімнатної квартири, загальною площею 47,60 кв.м, житловою площею 30,2 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , стягувачу АТ «Універсал Банк».

Визнати незаконними та скасувати постанову від 30.09.2020 року приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмили Олегівни про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу по виконавчому провадженню № 61340057 та акт від 30.09.2020 року приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмили Олегівни про реалізацію предмета іпотеки по виконавчому провадженню № 61340057.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали виготовлено 18 липня 2022 року.

Суддя