Дата документу 08.06.2022 Справа № 2-258/11
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 2-258/11Головуючий у 1-й інстанції Геєць Ю.В.
Пр. № 22-ц/807/1148/22Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2022 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Маловічко С.В., Подліянової Г.С.

за участі секретаря Камалової В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника Куща Євгена Євгеновича на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10 грудня 2021 року про відмову у відкритті провадження за заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами

у справі ЄУН № 2-258/11 за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», третя особа управління Національного банку України в Запорізькій області, про визнання недійсними кредитного договору та договору іпотеки та за зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20.01.2011 року у справі ЄУН № 2-258/11 (а.с. 6-8), яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 17.03.2011 року, позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ «ОТП Банк», третя особа управління Національного банку України в Запорізькій області про визнання недійсними кредитного договору та договору іпотеки, залишені без задоволення. Зустрічний позов ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором - задоволений. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість по кредитному договору у розмірі 535914,14 грн., судовий збір у розмірі 1700 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн., а всього стягнуто суму у розмірі 537734,14 грн.

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду першої інстанції у справі ЄУН № 2-258/11 (а.с. 2-5), в якій просила визнати причину пропуску строку подачі заяви поважними та поновити його, скасувати рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20.01.2011 року у справі ЄУН № 2-258/11 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні вимог АТ «ОТП БАНК».

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Геєць Ю.В. (а.с. 17).

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10 грудня 2021 року (а.с. 18-19) у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку для подання заяви про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення відмовлено, у відкритті провадження за нововиявленими обставинами за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20 січня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», третя особа управління Національного банку України в Запорізькій області, про визнання недійсними кредитного договору та договору іпотеки та за зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права судом першої інстанції при її постановленні, ОСОБА_1 в особі представника Куща Є.Є. у своїй апеляційній скарзі (а.с. 27-29) просила ухвалу суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у цій справі скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Маловічко С.В. та Подліянову Г.С. (а.с. 36).

Ухвалою апеляційного суду від 16 лютого 2022 року (а.с.40) дану справу було повернуто до суду першої інстанції для належного оформлення. Дана справа повернута апеляційному суду з належного оформлення судом першої інстанції 21 лютого 2022 року (а.с.42). Проте, у період з 18 лютого 2022 року по 10 травня 2022 року включно суддя-доповідач перебувала у відпустах (а.с. 53).

Ухвалою апеляційного суду від 11 травня 2022 року апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито (а.с. 46), дану справу призначено до апеляційного розгляду (а.с. 48).

Учасники не скористалось своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом.

Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

У дане судове засідання належним чином повідомлені апеляційним судом про дату, час і місце розгляду цієї справи (а.с. 54, 57-60) всі учасники цієї справи не з`явились, окрім представника ОСОБА_1 - адвоката Куща Є.Є. (ордер, а.с. 31), про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.

За змістом ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.

Крім того, в силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції має бути розглянута протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

При вищевикладених обставинах, апеляційний суд визнав неповажними причини неявки у дане судове засідання учасників цієї справи, що не з`явились, і на підставі ст. ст. 371- 372 ЦПК України ухвалив розглядати дану справу апеляційним судом у даному судовому засіданні за відсутністю останніх за присутністю представника ОСОБА_1 - адвоката Куща Є.Є. (ордер, а.с. 31).

Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.

Заслухавши у даному судовому засіданні доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 - адвоката Куща Є.Є., перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали по заяві, надані судом першої інстанції, які не є матеріалами справи ЄУН № 2-258/11, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_1 в особі представника Куща Є.Є. у цій справі підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд не обмежений доводами апеляційної скарги та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення…(ст. 367 ч. 4 ЦПК України).

Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В силу вимог ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Судовими рішеннями є: ухвали.., постанови…(ст. 258 ч. 1 ЦПК України).

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, відмовляючи у відкритті провадження за нововиявленими обставинами за заявою ОСОБА_1 вищезазначеного рішення суду першої інстанції від 20 січня 2011 року у справі ЄУН 2-258/11, керувався ст.ст. 423, 424, 426 ЦПК України та виходив із такого.

Відповідно до ч. 1 п. ч. 2 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 424 ЦПК України заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подано з підстави, визначеної п. 1 ч. 2 ст. 423 цього Кодексу, - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про існування обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення.

За змістом ч. 1 п. 6 ч. 3 ст. 426 ЦПК України заяви про перегляд судових рішень суду за нововиявленими або виключними обставинами за формою і змістом повинні відповідати вимогам цього Кодексу щодо оформлення заяв до суду першої інстанції. У разі пропуску строку на подання заяви до неї додається клопотання про його поновлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

За правилом ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Вирішення питання про відкриття провадження про перегляд рішення за нововиявленими обставинами за заявою, яка подана з пропуском встановленого законом процесуального строку, можливе лише після вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку.

Згідно із ч.1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Поважними причинами пропуску строку є обставини, що позбавили особу можливості подати заяву у визначений законом строк, вони об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волі заявника і пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або істотно ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Ці обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

Ухвалюючи судове рішення про поновлення строку, суди повинні обґрунтувати відповідне рішення, встановити, чи виправдовують підстави поновлення такого строку втручанню у принцип res judicata, особливо, коли законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строку.

Вирішуючи питання про поновлення пропущеного строку, суди мають враховувати, що оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі, а будь-які причини не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для його поновлення. Поновленню підлягає лише строк, який пропущений з об`єктивних і незалежних від волі та поведінки особи причин. Якщо строк поновлюється зі спливом значного проміжку часу без поважних причин, таке рішення порушує принцип правової визначеності.

Перевіряючи дотримання стороною процесуальних строків під час вирішення питання відкриття провадження про перегляд рішення за нововиявленими обставинами необхідно враховувати не тільки загальне правило дотримання процесуальних строків, також слід перевірити доводи заяви на предмет визначення часу, коли заявник дізнався або міг дізнатися про існування обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення.

ОСОБА_1 на обґрунтування заяви зазначала, що їй не була і не могла бути відома обставина про яку вона дізналася з матеріалів виконавчого провадження №62551309, з яким була ознайомлена 03.09.2021 року.

Ознаку «не були і не могли бути відомі особі» потрібно розглядати як сукупність двох необхідних умов, тобто для визнання обставини нововиявленою недостатньо, щоб особа та суд просто не знали про наявність певної істотної обставини, а потрібно, щоб і не могли знати про неї. Якщо особа все ж могла знати про певну обставину за умови добросовісного ставлення до справи, тоді така підстава для перегляду судового акта відсутня, що і підтверджується матеріалами справи.

Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 803/54/16 (провадження № К/9901/25132/18).

Дізнавшись про вказану обставину заявник мала протягом тридцяти днів звернутися до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами.

Згідно зі ст. 68 Конституції України незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності. Презумпція знання законодавства (лат. Ignorantia juris non excusat - незнання закону не вибачається) означає, що кожен вважається таким, що знає закони. З цього положення і випливає загальновідома формула: незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності, яка і міститься в частині другій статті 68 Конституції України. Презумпція знання законодавства поширюється тільки на закони та інші нормативно-правові акти, які доведені до відома населення у порядку встановленому законом. Згідно з частиною третьою статті 57 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права та обов`язки громадян, не доведені до відома населення у порядку, встановленому законом, є нечинними. І відповідно, не можуть застосовуватись. Тому основною умовою набрання нормативно-правовим актом законної сили, і, отже, обов`язку його знати є його офіційне оприлюднення, яке здійснюється шляхом опублікування у офіційних друкованих виданнях. Опублікування нормативно-правового акта є юридичною підставою презумпції знання законодавства. Суть цієї презумпції полягає в тому, що ніхто не може посилатись на незнання закону, якщо він був опублікований у встановленому законом порядку.

Позиція заявника фактично зводиться до того, що лише її власна бездіяльність, відсутність реальних дій щодо захисту свого права та незнання закону призвели до наслідків, які згідно статтею 68 Конституції України, принципам змагальності та диспозитивності є виключно особистою відповідальністю позивача.

Вказана правова позиція викладена в ухвалах Верховного Суду від 20 вересня 2021 року у справі № 914/1588/20, від 22 березня 2021 року у справі № 910/6936/20, від 28 вересня 2020 року у справі № 904/5145/19.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 просить здійснити перегляд за нововиявленими обставинами рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20.01.2011 року, посилаючись на те, що 03.09.2021 року вона дізналася про нововиявлену обставину, при цьому підстави пропуску процесуального строку обґрунтовує лише вирішенням питання позасудовим порядком, що не можуть бути визнаними поважними, а тому наявні підстави для висновку, що заява про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення подана із пропуском строку, визначеного п. 1 ч. 1 ст. 424 ЦПК України, а клопотання про поновлення строку для подання заяви про перегляд за нововиявленими обставинами не підлягає задоволенню.

Проте із такими висновками суду першої інстанції у цій справі повністю погодитись не можна з таких підстав.

Вказана ухвала суду першої інстанції вимогам законності та обґрунтованості у цій справі не відповідає.

Оскільки, відповідно до п. 18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 30.03.2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» заява підлягає розгляду в одному провадженні зі справою, в якій ухвалено судове рішення. Якщо справа не збереглася, заяву може бути розглянуто лише після відновлення втраченого судового провадження в порядку, визначеному …ЦПК України.

ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, передбачає Розділ Х: «Відновлення втраченого провадження» (ст. ст. 488-495).

В силу вимог ст. 489 ч. 1 ЦПК України втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою учасника справи або за ініціативою суду.

Однак, апеляційним судом встановлено, що судом першої інстанції у порушення норм процесуального права процесуальне питання по вищезазначеній заяві ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20.01.2011 року у справі ЄУН №2-258/11 помилково вирішувалось:

- поза межами провадження ЄУН №2-258/11, в якому було ухвалено вищевказане рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20.01.2011 року (довідка про знищення матеріалів справи ЄУН №2-258/11 відповідно до вимог Інструкції а.с. 44)

- і до вирішення питання про можливість (неможливість) відновлення втраченого судового провадження в останній повністю чи частково.

При вищевикладених обставинах, вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 в особі представника Куща Є.Є. лише частково ґрунтуються на цивільному процесуальному законі та наявних у цій справі доказах.

Допущені судом порушення норм процесуального права призвели до постановлення передчасної помилкової ухвали, що перешкоджає подальшому розгляду цієї справи, та в силу вимог ст. 379 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду (вирішення процесуального питання) до суду першої інстанції.

Крім того, встановлено, що ОСОБА_1 при подачі вищезазначеної апеляційної скарги було сплачено судовий збір (а.с. 26). Однак, в разі скасування ухвали суду першої інстанції у цій справі з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, питання про розподіл витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом, вирішується у подальшому судом першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 12, 81-82, 89, 141, 367, 371-372, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника Куща Євгена Євгеновича задовольнити частково.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10 грудня 2021 року у цій справі скасувати.

Направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.

Повний текст постанови апеляційним судом складений 09.06.2022 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Маловічко С.В.Подліянова Г.С.