Справа № 562/3873/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" січня 2022 р. Здолбунівський районний суд

Рівненської області

в складі: головуючого судді Шуляка А.С.

при секретарі Аврамчук Н.П.

за участю заявника ОСОБА_1

представника заявника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м.Здолбунів цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Здовбицька сільська рада Рівненського району Рівненської області про встановлення факту родинних відносин

встановив:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до Здолбунівського районного суду Рівненської області із заявою про встановлення факту батьківства. В обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначила, що з 2007 року вона проживала однією сім`єю з ОСОБА_3 без реєстрації шлюбу, від спільного проживання у них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Запис про батька в актовому записі про народження дитини зроблений відповідно до ч.1 ст.135 СК України. Протягом сімейного життя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали однією сім`єю, вели спільне господарство, мали спільний бюджет. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер. На даний час заявник просить встановити факт, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заявник ОСОБА_1 та її представник - адвокат Ярмольчук В.С. в судовому засіданні вимоги підтримали та просять задовільнити заяву.

Представник заінтересованої особи Здовбицької сільської ради Рівненського району Рівненської області у судове засідання не з`явився. Просив суд розглядати справу без його участі, не заперечує щодо задоволення заяви.

Заслухавши заявника та його представника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні фактичні обставини справи, які підтверджені наданими доказами по справі.

Заяви про встановлення факту батьківства (материнства) суд розглядає у разі смерті особи, яку заявник визнає батьком (матір`ю) дитини, і вирішує їх з огляду на обставини, передбачені статтями 125, 130 Сімейного кодексу України.

Передумовою звернення до суду із заявою про встановлення батьківства є смерть особи, батьківство якої встановлюється, або оголошення її померлою.

Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про народження ОСОБА_4 , серії НОМЕР_1 виданого 06.11.2008 року Квасилівською селищною радою, Рівненського району, Рівненської області, він народився в смт. Квасилів, Рівненського району Рівненської області, батьками зазначені: ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про, що зроблений відповідний актовий запис № 84.

Відомості про батька дитини внесені відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька № 9 від 24.12.2021 року.

Згідно копії свідоцтва про смерть від 20.09.2014 року ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Костопіль, Костопільського району Рівненської області.

Свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підтвердили факт, що ОСОБА_4 є сином померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 . Оскільки померлий за життя визнавав його за сина з народження виховував та завжди підтримував сімейні стосунки, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 проживали в незареєстрованому шлюбі.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК Україниу судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї (частина 8 статті 7 СК України).

Відповідно до частини 2 статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.

Згідно із частинами першою, другою статті 128 СК Україниза відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України.

Частиною 1 статті 135 СК Українивизначено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Тобто, передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства є запис про батька дитини у книзі записів народжень за вказівкою матері.

Статтею 130 СК України передбачено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини 1 статті 135 СК України.

Пленум Верховного Суду України в п. 15 Постанови №5 від 31 березня 1995 року «Просудову практикув справахпро встановленняфактів,що маютьюридичне значення» зазначив, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини.

Пунктом 7 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів`роз`яснено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, такі материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зіст. 135 СК України.

Рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів. Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства.

Згідно зі статями 76,77,79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 лютого 2020 року у справі № 643/9245/18 (провадження № 61-16732св19) зроблено висновок що застосуваннястатті 130 СК Українита вказано, що «закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України».

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що суду надано достатньо доказів, які підтверджують батьківство ОСОБА_3 відносно дитини ОСОБА_4 , суд вважає, що заява про встановлення факту батьківства є обґрунтованою, законною та доведеною, в зв`язку з чим підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 263-268, 293-294, 315-319 ЦПК України, суд,

вирішив:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя

Повний текст судового рішення виготовлено 28 січня 2022 року.