Справа №203/4836/21
Провадження №2/0203/445/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2022 року Кіровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Католікяна М.О.,

при секретарі Гапоновій К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант» про стягнення страхового відшкодування,

у с т а н о в и в:

1. 09 листопада 2021 року позивачка звернулася до суду з позовом до АТ «СК «Мега-Гарант» про стягнення страхового відшкодування. Заявлені позовні вимоги обґрунтовано тим, що 22.06.2018 на 33 км автодороги «Знам`янка-Олександрія-Луганськ-Ізварине» сталася дорожньо-транспортна пригода, у якій пасажир автомобіля марки «ВАЗ-2108» (реєстраційний номер - НОМЕР_1 ) - ОСОБА_2 , загинув. Позивачка доводиться померлому матір`ю. Після настання страхового випадку позивачка звернулася до відповідача, який застрахував ризики власника автомобіля марки «ВАЗ-2108». Між тим, відповідач відшкодував лише немайнову шкоду в сумі 65 286,00 грн. Відшкодування, пов`язане із втратою годувальника, страховик сплачувати відмовився. Викладені обставини стали причиною звернення позивачки до суду з позовом про стягнення з відповідача страхового відшкодування у сумі 134 028,00 грн (страхове відшкодування, пов`язане із втратою годувальника) (а.с.а.с. 1 - 3, 18).

2. 10 грудня 2021 року відповідач подав до суду відзив на позов, у якому зазначив, що, звернувшись до нього з відповідною заявою, позивачка не надала доказів того, що перебувала у сина на утриманні. Більш того, позивачка є пенсіонером за віком, отже має самостійний дохід (а.с.а.с. 29 - 35).

3. Позивачка до суду не з`явилася, звернувшись із заявою про розгляд справи за її відсутності (а.с.а.с. 26 - 28).

4. Представниця відповідача до суду також не з`явилася, була повідомлена належним чином. Раніше у судовому засіданні представниця відповідача заперечувала проти позову, пояснивши, що, звернувшись до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування, позивачка не надала доказів того, що перебувала у сина на утриманні. Більш того, позивачка є пенсіонером за віком, отже має самостійний дохід.

5. Заслухавши пояснення представниці відповідача, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

6. Судом встановлено, що 22.06.2018 на 33 км автодороги «Знам`янка-Олександрія-Луганськ-Ізварине» сталася дорожньо-транспортна пригода, у якій пасажир автомобіля марки «ВАЗ-2108» (реєстраційний номер - НОМЕР_1 ) - ОСОБА_2 (син позивачки), загинув (а.с.а.с. 7 - 9, 13 - 16).

7. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «ВАЗ-2108» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів №АМ/4314122 застрахована відповідачем.

8. 16 серпня 2018 року позивачка звернулася до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування в сумі 200 000,00 грн (витрати з поховання, моральна шкода, втрата годувальника), додавши до неї довідку про склад сім`ї, а також довідку ОСББ «Кірова-43,45» про перебування на утриманні сина (а.с.а.с. 10 - 12).

9. У період від 30.10.2018 по 04.01.2019 відповідач сплатив позивачці компенсацію заподіяної моральної шкоди в сумі 65 286,00грн. У задоволенні решти вимог було відмовлено у зв`язку з відсутністю доказів перебування позивачки на утриманні сина (а.с.а.с. 36 - 43).

10. Відповідно до пункту 2.1 статті 2 Закону України від 01.07.2004 №1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон №1961-IV) відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

11. Згідно з пунктом 27.2 статті 27 Закону №1961-IV страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

12. За правилами, встановленими частиною 1 статті 1200 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.

13. Пунктами 35.1, 35.2 статті 35 Закону №1961-IV встановлено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. До заяви, у тому числі, додаються документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника.

14. За приписами підпункту «г» пункту 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» при вирішенні позовів про відшкодування шкоди, заподіяної втратою годувальника, слід мати на увазі, що при наявності підстав, передбачених законом, непрацездатні члени сім`ї загиблого, які мали самостійний заробіток або одержували пенсію на час його смерті, можуть бути визнані утриманцями потерпілого, якщо частка заробітку останнього, що припадала на кожного з них, була основним і постійним джерелом їх існування. Розмір відшкодування у зв`язку з втратою годувальника у цих випадках визначається з його заробітку без врахування заробітку або пенсії, що одержували зазначені особи.

16. Відтак з огляду на зміст приведених вище норм суд доходить висновку про те, що для підтвердження наявності підстав для застосування приписів частини 1 статті 1200 ЦК, відповідачу необхідно було надати документи, що доводять перебування позивачки на утриманні сина, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, докази того, що частка заробітку сина, що припадала на позивачку, була основним і постійним джерелом її існування. Жодного з цих документів у розпорядження відповідача надано не було.

17. Відповідно до пункту 331.1 статті 331 Закону №1961-IV страхувальник, інша особа, відповідальність якої застрахована, водій транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди, особа, яка має право на отримання відшкодування (потерпілий), зобов`язані сприяти страховику та МТСБУ в розслідуванні причин та обставин дорожньо-транспортної пригоди, а саме: надати для огляду належний їй транспортний засіб або інше пошкоджене майно, повідомити страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) про всі відомі їй обставини та надати для огляду та копіювання наявні у неї документи щодо цієї дорожньо-транспортної пригоди протягом семи робочих днів з дня отримання нею відповідної інформації або документа. Якщо зазначені особи з поважних причин не мали змоги виконати ці дії, вони мають підтвердити це документально.

18. Аналіз приведених норм свідчить про те, що завдання з доведення факту настання страхової події та наявності підстав для одержання страхового відшкодування законодавцем покладено на страхувальника, отже саме позивачка, звернувшись до відповідача, мала надати необхідний обсяг доказів, що підтвердив би законність її намірів одержати таке відшкодування.

16. З доданих до позовної заяви доказів вбачається, що позивачка не надала відповідачеві належних доказів, які б дозволили страхувальнику задовольнити її заяву.

17. При цьому довідка про склад сім`ї за місцем реєстрації та довідка ОСББ «Кірова-43,45» про перебування на утриманні сина не є належними доказами, які б об`єктивно дозволили страхувальнику визначити право позивачки на одержання страхового відшкодування у зв`язку із втратою годувальника.

18. Ураховуючи викладене, суд не знаходить достатніх підстав для задоволення заявленого у справі позову.

19. У порядку статті 141 Цивільного процесуального кодексу судові витрати у справі необхідно віднести на рахунок держави.

20. Керуючись статтями 5, 7, 10 - 13, 19, 23, 76 - 81, 89, 133, 141, 209, 210, 213, 228, 229, 258, 259, 263 - 265, 274, 275, 279 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 ; АДРЕСА_1 ) у позові до акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант» (ідентифікаційний код - 30035289; 61057, Україна, місто Харків, вулиця Донця-Захаржевського, 6/8) про стягнення страхового відшкодування відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється від дня складення повного судового рішення. Рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя М.О. Католікян