Справа № 569/5145/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2022 року

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі головуючої судді - Панас О.В.

при секретарі судового засідання - Алексейчук Ю.М.

з участю:

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - адвоката Кухарука І.М.

відповідачки - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди, зобов`язання вчинення дії, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Рівненського міського суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди, зобов`язання вчинення дії. Просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди у розмірі 10 000,00 грн. Зобов`язати ОСОБА_2 привести зовнішній вигляд вхідних дверей до квартири АДРЕСА_1 , в належний естетичний стан, видаливши з них біологічні сліди життєдіяльності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (нашарування слини) шляхом виконання обов`язку в натурі в спосіб миття вказаних вхідних дверей. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесенні судові витрати пов`язані із розглядом справи, а саме: витрати на професійну правничу допомогу 1000 грн. 00 коп, витрати із сплати судового збору в сумі 908 грн. 00 коп, витрати на подання доказів в справі на проведене генетичне дослідження в сумі 5200,00 грн., а всього 7108,00 грн. Свої вимоги обґрунтував наступними доводами.

Позивач зареєстрований та проживає в багатоквартирному будинку, що за адресою АДРЕСА_2 , тривалий час, по сусідству із останнім поверхом вище проживає Відповідач, яка є конфліктною особою, що систематично вчиняє протиправні дії відносно нього та його родини, а саме, порушує громадський порядок, безпідставні чіпляння до особи Позивача, з метою провокування на сварку. З метою забезпечення власної безпеки та схоронності майна, встановив видимі камери відеоспостереження за східцевим майданчиком власної квартири та вхідних дверей до квартири останнього.

Як наслідок, 20 листопада 2020 року, камери відеонагляду зафіксували чергову протиправну поведінку Відповідача по відношенню до майна та особи Позивача, зокрема Відповідач, нехтуючи загально прийнятими нормами моралі, етики та добросусідства, умисно з мотивів особистої неприязні, заплювала вхідні двері до квартири Позивача тим самим принизивши особу останнього. Зокрема наявність характерних біологічних виділень Відповідача, на вхідних дверях, принижує особистість Позивача, «чому останній має прибирати виділення іншої особи?, та взагалі власними руками мати відношення до такого біоматеріалу, який може містити різні хвороби». Зібрав частини вказаного біоматеріалу, відповідно до інструкцій ТОВ «Медикал Геномик України» та передав на дослідження до відповідного центру дослідження ДНК.

Крім того, 13.12.2020 року, Позивач за вищевказаним фактом із заявою звернувся до Рівненського відділу поліції ГУНП в Рівненській області про вчинення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 неправомірних дій щодо нього та його майна, а саме плювання на вхідні двері квартири.

За результатами розгляду заяви, Рівненським ВП ГУПН в Рівненській області було складено протокол від 24.12.2020 року, про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення передбаченого ст. 173 КУпАП.

Така протиправна поведінка Відповідача, викликали у Позивача значні душевні страждання, пов`язані із приниженням гідності, як жити в квартирі та/або приходити до дому після робочого дня та спостерігати факт того, що твої вхідні двері обпльовані, на них наявні нашарування чужої слини, це дуже гнітюче почуття, а ще саме прибирання цієї слини викликає значних гидливих (відразливих) емоцій. Після написання заяви до Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області конфлікт не вирішився, а тільки посилився, Позивач та його сім`я постійно перебуваємо у пригніченому стані, у Позивача знизився життєвий тонус і погіршилося загальне самопочуття, що негативно позначилося на його стосунках з оточуючими та призвело до порушення нормальних життєвих зв`язків, порушився сталий життєвий рим, так останній вимушений тратити свій час на спілкування із правоохоронними органами, звертатися за правовою допомогою, нести витрати на адвоката, тощо. Позивачу болісно усвідомлювати, який приклад подано для молодшого покоління та оточуючих котрі проживають у будинку, адже дана справа набула достатнього розголосу серед мешканців не тільки їхнього, а й сусідніх будинків.

Кожного дня, знаходячись біля дверей своєї квартири Позивач згадує те, що було побачене особисто ним на відеоспостереженні. Це відбивається на його емоційному стані, а враховуючи нинішню ситуацію з коронавірусом, такі дії Відповідача є неприпустимими та такими, що посягають на його честь та гідність. У період пандемії, коли карантин у розпалі, плювати на двері, житлового приміщення, де живуть люди - це наражає оточуючих навколо на небезпеку ураження вірусом СОVID-19.

Окремим цинізмом зі сторони Відповідача, якій мало було просто обплювати вхідні двері Позивача, стало те, остання написала заяву до Рівненського відділу поліції ГУ Національної поліції в Рівненській області з проханням притягнути Позивача до адміністративної відповідальності, вказуючи на нібито не правомірну поведінку Позивача.

Однак, її неправдива та недостовірна заява не знайшла підтвердження, а лише стала підтвердженням негативного ставлення до особи Позивача, так постановою Рівненського міського суду по справі №569/11277/20 від 08 вересня 2020 року провадження у справі відносно ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП було закрите у зв`язку з відсутністю в діях події та складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 173 КУпАП.

Такі дії Відповідача - постійні безпідставні суперечки, виклики поліції, відвідування судових засідань, плювання на вхідні двері квартири завдали Позивачу сильні душевні страждання.

Неправомірні дії Відповідача виразилася в тому, що продукти життєдіяльності організму Відповідача, привели до порушення естетичного вигляду вхідних дверей, до кв. АДРЕСА_1 , та можуть бути усунуті без фактичної заміни елементів, а виключно в спосіб миття вказаних вхідних дверей, однак добровільно усунути таку шкоду ОСОБА_4 не бажає.

Факт вчинення неправомірних дій Відповідача підтверджується матеріалами про адміністративні правопорушення із судової справи №569/340/21.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Кухарук І.М. підтримали позов у межах його доводів, просили позов задовольнити повністю. Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнала з підстав, викладених у відзиві. Просила відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до викладеної у відзиві правової позиції зазначила, що з постановою від 15 січня 2021 року по справі № 569/340/21 вона не згідна, її не оспорювала та виконала 26 травня 2021 року в повному обсязі, що підтверджується банківськими квитанціями, копії яких є додатками до відзиву.

Враховуючи наведене, позивачем вірно зазначені обставини, які відбулися 22 листопада 2020 року та встановлені рішенням суду, що набрало законної сили по справі № 569/340/21 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/95230581).

Стягнення з відповідача 10 000 грн. за плювок на двері буде подвійним стягненням особи за одне і теж правопорушення, адже обставини на які посилається позивач, встановлені рішенням суду в справі № 569/340/21.

Відповідно до ст. 82 ЦПК України:

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи.

Натомість, позивач серед іншого безпідставно ставить перед судом вимогу стягнення вартості генетичного дослідження в сумі 5200 грн. Висновок експерта, долучений до матеріалів позову є передчасним, адже факт події ніхто не оспорює, він встановлений рішенням суду, яке набрало законної сили.

Як стало їй відомо з матеріалів позовної заяви, постановою Рівненського міського суду від 29 січня 2021 року по справі №569/948/21 її притягнуто до відповідальності нібито за правопорушення, яке відбулося 30 липня 2020 року в АДРЕСА_3 в коридорі гуртожитку. У зазначене судове засідання вона не викликалася, встановлені у цьому рішенні обставини не відповідають дійсності, у зв`язку з чим вона звернулася із апеляційною скаргою на вказане рішення.

Позовні вимоги у даній справі № 569/5145/21 мають виключно штучний характер, метою яких є намагання збагатитися через завдання їй майнової шкоди у абсолютно неспівмірному розмірі за діяння яке вона вже понесла покарання у встановленому законом розмірі та порядку. Позивач, стверджуючи про те, що її дії спричинили йому душевні страждання, не наводить належного обґрунтування таким стражданням та не надав жодних доказів отримання таких страждань у наслідок її дій, лише зазначає про порушення естетичного вигляду вхідних дверей, до приміщення кв. АДРЕСА_1 , та можуть бути усунуті без фактичної заміни елементів, а виключно в спосіб миття вказаних дверей.

Співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам повинна виходити із засад розумності та справедливості. З огляду на те, що розумність» і «справедливість» є оціночними поняттями, необхідною є пінка фактичних обставини справи, що мають широку свободу розсуду під час визначення розумного та справедливого (співмірного) розміру відшкодування моральної шкоди.

Право на компенсацію моральної шкоди - це можливість людини, якій заподіяно таку шкоду внаслідок порушення її загально-соціальних природних) прав чи свобод, вимагати від порушника його обов`язку вчинити певні дії, спрямовані на усунення або ж послаблення в неї негативних психічних станів та процесів, викликаних (внаслідок цього порушення) приниженням оцінки її гідності, а також її можливості звернутися, в разі потреби, до компетентних національних чи міжнародних органів по примусове забезпечення виконання зазначеного обов`язку.

Наявність психологічного стресу у позивача після подій 22 листопада 2020 року не підтверджена жодним документом. Припущення та твердження позивача не можуть розцінюватись як моральні страждання у розумінні статті 23 Цивільного кодексу України, а відтак позовні вимоги в частині стягнення 10000 грн., є безпідставними.

Враховуючи викладене, вважає, що відсутні підстави для задоволення позову в повному обсязі.

Просила відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідачкою до відзиву також долучено копії письмових документів, на які відповідач посилається як на докази та які були досліджені в судовому засіданні.

З оглянутої відповіді на відзив, вбачається, що позивач не погоджується з доводами відповідача та просить задовольнити її позов.

З оглянутих заперечень на відповідь на відзив вбачається, що відповідач не погоджується з доводами позивача.

Ухвалою суду від 17.03.2021 р. позовна заява ОСОБА_1 в частині вимоги про зобов`язання вчинення дії залишалася без руху з наданням строку для доплати судового збору у розмірі 908,00 грн. та подачі до суду квитанції про сплату судового збору.

На виконання ухвали суду позивач доплатив судовий збір в сумі 908,00 грн.

Ухвалою суду від 12.04.2021 р. у справі відкрите спрощене позовне провадження, призначений судовий розгляд з викликом сторін.

За клопотанням сторони позивача судом були витребувані та оглянуті в судовому засіданні матеріали адміністративних справ про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за скоєння адміністративних правопорушень, передбачених ст. 173 КУпАП України - Справа № 569/948/21, № 569/340/21.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідачки, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази у їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, ОСОБА_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_2 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_4 .

Отже , сторони у справі є сусідами, відтак на їхні правовідносини поширюється принципи добросусідських відносин.

Судом встановлено, що за зверненням ОСОБА_1 відносно ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення, яке мало місце 20.11.2020р.. Як встановлено судом, постановою судді Рівненського апеляційного суду від 03.11.2021р. скасовано постанову Рівненського міського суду від 29.01.2021р. відносно ОСОБА_2 , провадження у справі було закрите за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 173 КУпАП ,згідно досліджених судом матеріалів адміністративної справи № 569/948/21.

Окрім того, судом встановлено, що постановою судді Рівненського міського суду від 15.01.2021 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.. 173 КУпАП та застосоване адміністративне стягнення у виді штрафу ц розмірі 51 грн. З постанови суду вбачається, що 22.11.2020р. близько 15.30 год., за адресою: м.Рівне, вул.. Хліборобів,4, грн.. ОСОБА_2 , вчинила дрібне хуліганство, а саме: перебувала у під`їзді будинку, в громадському місці, плюнула на вхідні двері квартири АДРЕСА_5 , що належить гр.. ОСОБА_1 , чим порушила громадський порядок і спокій громадян. На арк.8 справи № 569/340/21 міститься пояснення ОСОБА_2 у якому вона підтвердила, що дійсно мала місце вищезазначена подія. Постанова суду не оскаржувалася та набрала законної сили.

З досліджених судом доказів, наданих відповідачкою ОСОБА_2 вбачається, що між нею та відповідачем має місце конфліктна ситуація. Так, встановлено, що ОСОБА_2 зверталася до Головного управління Держпродслужби у Рівненській області щодо антисанітарних умов у дворі житлового будинку, неналежне утримання тварин ОСОБА_1 . Згідно листа від 04.07.2020р. вих..№ 30-03-17/30-01-14/877-20 встановлено, що звернення ОСОБА_2 було розглянуте, комісією були виявлені порушення та направлено лист ОСОБА_5 з пропозицією про усунення виявлених порушень.

Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі , що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За правилом ч. 1 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до ст. 13 ЦК України, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

2. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині.

3. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Положення частини третьої статті 13 визнано такими, що відповідають Конституції України (є конституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду № 2-р(II)/2021 від 28.04.2021 \

4. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства.

5. Не допускаються використання цивільних прав з метою неправомірного обмеження конкуренції, зловживання монопольним становищем на ринку, а також недобросовісна конкуренція.

6. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.

Відповідно до п.п.5,9, ч.2ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути: примусове виконання обов`язку в натурі; відшкодування моральної(немайнової) шкоди.

Вказаний спосіб захисту є об`єктивно обумовлений обставинами, що склалися та буде максимально дієвим в розумінні національного законодавства

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 12.04.2012 р. № 9-рп/2012 наголосив, що в Україні як демократичній, правовій державі людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (статті 1,3 Основного Закону України).

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Частиною другою цієї статті передбачено, що моральна шкода може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

У статті 280 ЦК України передбачено, що якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. Тлумачення статей 11 та 1167 ЦК України дозволяє зробити висновок, що за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди.

За наведених обставин, суд прийшов до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення частково.

Факт заподіяння позивачу моральної шкоди суд вважає доведеним. Так, суд вважає, що внаслідок проправних дій відповідача , які мали місце 22.11.2020р.,позивачу була заподіяна моральна шкода, яка виразилася у порушенні його емоційного стану через душевні страждання за пошкодження майна обраним відповідачкою способом, який судом визнаний як хуліганство. За таких обставин, підстави для стягнення на користь позивача моральної шкоди наявні. Проте розмір, визначений позивачем у 10 000,00 грн., суд вважає завищеним і таким, що не відповідає характеру та ступеню завданої моральної шкоди, пов`язаної з забрудненням майна позивача. Враховуючи характер та обсяг моральних страждань, яких зазнав позивач, виходячи із засад розумності та справедливості, суд визначає розмір відшкодування, що належить до стягнення на користь позивача в сумі 1000,00 грн.

Також суд вважає, що слід зобов`язати ОСОБА_2 привести зовнішній вигляд вхідних дверей до квартири АДРЕСА_1 в належний естетичний стан, видаливши з них біологічні сліди життєдіяльності ОСОБА_2 шляхом виконання обов`язку в натурі в спосіб миття вказаних вхідних дверей.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини 3 статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Звертаючись до суду з позовними вимогами, позивач ОСОБА_1 просив суд стягнути з відповідачки на його користь понесені судові витрати: сплачений судовий збір та витрати на правничу допомогу.

Встановлено, що ОСОБА_1 згідно квитанції № 033646 від 09.03.2021р. сплатив за складання позову та подання позовної заяви 1000,00 грн. адвокату Меркулову С.А.

Положеннями статті 137 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Суд, проаналізувавши матеріали справи, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу при розгляді справи в суді позивачу, приймає до уваги обставини справи, співмірність виплати за надані юридичні послуги зі складністю справи; час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, вважає, що стягнення витрат за надання професійної допомоги адвоката, які поніс відповідач підлягає до задоволення частково. При цьому суд враховує, що дана справа є малозначною та розглядалася у спрощеному позовному провадженні, у даній категорії справ судова практика усталена,позицію відповідачки, яка позов не визнала, відтак, суд вважає, що підлягають до стягнення витрати в сумі 500,00 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає до стягнення судовий збір в сумі 1816,00 грн. ( з розрахунку за дві самостійні позовні вимоги по 908,00 грн.х 2) сплачений позивачем при пред`явленні позову до суду.

Всього підлягають до стягнення з відповідачки на користь позивача судові витрати на загальну суму 2316,00 грн.

Позивач як судові витрати просив стягнути сплачені кошти за проведення генетичного дослідження в сумі 5200,00 грн.

Так, до позову долучено дослідження проведене згідно договору № 036506.

Дослідження було проведене не за ухвалою суду, заперечується стороною відповідача, щодо урахування його як доказ, ніяких генетичних зразків у ОСОБА_2 не відбиралося, зміст його і висновки суду є незрозумілими. Окрім того, факт хуліганських дій ОСОБА_2 підтверджується матеріалами адміністративної справи. Відтак, суд вважає даний доказ до уваги не приймати, оскільки він є недостовірний, а вимога в частині відшкодування судових витрат за проведення генетичного дослідження до задоволення не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263-268, 273,354, 355 ЦПК України, суд ,

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди, зобов`язання вчинення дії, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 1000 (одна тисяча) грн. 00 коп.

Зобов`язати ОСОБА_2 привести зовнішній вигляд вхідних дверей до квартири АДРЕСА_1 в належний естетичний стан, видаливши з них біологічні сліди життєдіяльності ОСОБА_2 шляхом виконання обов`язку в натурі в спосіб миття вказаних вхідних дверей.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в сумі 2316 (дві тисячі триста шістнадцять) грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідачка: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_7 , РНОКПП НОМЕР_2 . Повний текст рішення виготовлено 05.08.2022 р.

Суддя О.В.Панас