Справа № 750/960/22
Провадження № 2/750/651/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2022 року м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова в складі:

судді Карапута Л.В.,

секретаря Сотник Р.О.

за участі позивача, представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,

в с т а н о в и в:

31.01.2022 року позивач звернулася до суду та просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість яка виникла за період з 01 жовтня 2018 року по 13 вересня 2021 року внаслідок невиконання умов договору позики укладеного 06 вересня 2018 року про надання коштів в борг в розмірі 20000 грн. та 1000 доларів США, суму процентів від суми позики в розмірі 7098 грн. 07 коп., суму 3% річних за порушення грошового зобов`язання в розмірі 1803 грн. 29 коп. та 90,16 доларів США, суму індексу інфляції в розмірі 4836 грн. 66 коп., а всього 33738 грн. 02 коп. та 1090,16 доларів США. На підтвердження своїх позовних вимог позивач зазначила, що підставою для звернення до суду та нарахування штрафних санкцій за період з 01.08.2021 по 31.08.2021 є заборгованість, яка утворилася внаслідок невиконання відповідачкою умов договору позики, який був укладений 06 вересня 2018 року з кінцевим терміном виконання до 01 жовтня 2018 року.

У судовому засіданні позивач позов підтримала.

Представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову та подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що у вересні 2021 року позивач зверталася до суду із позовом про стягнення заборгованості за договором позики. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 11.01.2022 року позовну заяву ОСОБА_2 залишено без розгляду. Вказана ухвала набула чинності, при повторному зверненні до суду позивач пропустила строк звернення до суду, заяву про поновлення строку звернення з позовом до суду не подавала.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 06 вересня 2018 року була складена розписка, яка посвідчує факт передачі позивачем грошових коштів в сумі 20000,00 (двадцять тисяч) грн. та 1000,00 (однієї тисячі) доларів США і отримання її відповідачкою.

Відповідно до ст. 1046 Цивільного Кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальнику) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У відповідності до вимог ст. 1047 Цивільного Кодексу України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Як передбачає ст. 1049 Цивільного Кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківській рахунок.

У розписці від 06 вересня 2018 року вказано, що позичальник зобов`язаний повернути гроші не пізніше 01 жовтня 2018 року.

Таким чином, саме з 01 жовтня 2018 року починається обчислюватися трирічний строк встановлений ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України для захисту особою свого порушеного права.

Як вбачається з тексту позовної заяви та доданих до неї документів, позивач у вересні 2021 року звернулася до Деснянського районного суду м. Чернігова з тих же саме підстав із тими ж самими вимогами до відповідача.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 11.01.2022 року по справі №750/10507/21 позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, залишено без розгляду.

У відповідності до приписів ч. 1 ст. 265 Цивільного кодексу України, залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності.

Таким чином строк звернення громадянки ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики від 06 вересня 2018 року закінчився 02 жовтня 2021 року.

Вказану ухвалу від 11 січня 2022 року позивач отримала до 21 січня 2022 року, про що свідчить відмітка «Згідно оригіналу вірно», яка була зроблена 21 січня 2022 року позивачем не оскаржувалася, що підтверджує її згоду з доводами суду про залишення заяви без розгляду.

У відповідності до роз`яснень викладених в інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 січня 2013 року «Про окремі питання застосування строків позовної давності» особливо наголошується, що відповідно до частин третьої та четвертої статті 267 Цивільного Кодексу України позовна давність застосовується лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення.

Таким чином, оскільки позов був поданий поза межами строків позовної давності, а позивач в своїй заяві не заявила про необхідність поновлення таких строків і відповідно не надала доказів на підтвердження поважності пропуску, керуючись вимогами ст.ст. 256-258 Цивільного Кодексу України позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню в повному обсязі і в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі в зв`язку з пропуском граничних строків звернення до суду. Вказана правова позиція неодноразово була зазначена у постановах Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України: від 09 вересня 2015 року у справі №6-933цс15; від 23 вересня 2015 року у справі №6-352цс15; 11 листопада 2015 року у справі №6-2056цс15; 02 грудня 2015 року у справі №6-1707цс15.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 141, 264, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 03.06.2022.

Суддя Л.В. Карапута