Справа № 276/1300/19
Провадження по справі №2/276/31/22
28 січня 2022 року смт. Хорошів
Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді Збаражського А.М.
за участю секретаря судового засідання Ігнатенко О.М.,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні Володарсько-Волинського районного суду цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» в особі філії «Іршанський гірничо-збагачувальний комбінат» Акціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» до ОСОБА_1 про стягнення надмірно сплачених коштів,
В обгрунтування позову вказано, що наказом директора філії від 06.04.2017 року №74 ОСОБА_1 було прийнято на роботу за посадою електрогазозварник траспортно-технологічного цеху філії. Перебуваючи у трудових відносинах з філією «ІГЗК» ПАТ «ОГКХ» 11.07.2017 року ОСОБА_1 строком на шість місяців уклав з Міністерством оборони України у складі окремої механізованої бригади Контракт про проходження військової служби у Збройних силах України, у зв`язку з чим був направлений до відповідної військової частини для подальшого проходження військової служби. Згодом, по закінченню строку дії даного контракту про проходження військової служби, 09 01.2018 року відповідачем було укладено новий контракт на проходження військової служби у Збройних силах України строком на шість місяців.
Враховуючи вимоги Закону України від 27.03.2014 року №1169-VII «Про військовий обов`язок і військову службу» ОСОБА_1 на період несення військової служби за контрактом, було збережено середній заробіток за основним місцем роботи.
В подальшому зважаючи на строковість укладеного відповідачем контракту про проходження військової служби у Збройних силах України, позивачем 31.10.2018 року було направлено запит щодо надання інформації стосовно перебування працівника філії «ІГЗК» ПАТ «ОГКХ» на військовій службі (продовження чи укладення нового контракту).
Хорошівський районний військовий комісаріат повідомив позивача, що солдат ОСОБА_1 17 липня 2018 року був звільнений з військової служби в запас у зв`язку із закінченням терміну контракту. Зважаючи на встановлені обставини та відсутність на робочому місці відповідача, позивач здійснив процедуру звільнення ОСОБА_1 з посади електрозварника ТТЦ на підставі п.4 ст.40 КЗпП. В такому випадку, передбачена чинним законодавством підстава щодо збереження середнього заробітку ОСОБА_1 у зв`язку з його проходженням військової служби за контрактом відпала з моменту закінчення строку дії контракту, а саме, 17 липня 2018 року.
Ухвалою судді Володарсько Волинського районного суду Житомирської області від 21.09.2020 року позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків, що не перевищує десять календарних днів з моменту отримання копії ухвали. На виконання вимог ухвали судді, позивачем були усунені зазначені в ній недоліки, а саме надано платіжне доручення на підтвердження сплати судового збору.
Ухвалою судді Володарсько Волинського районного суду Житомирської області від 27.10.2020 року відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою Володарсько Волинського районного суду Житомирської області від 26.07.2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено судовий розгляд по суті.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, на адресу суду надіслав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримують.
Відповідач копію ухвали про відкриття провадження у справі від 27.10.2020 року разом з судовою повісткою про виклик д осуду та копію позовної заяви з додатками ним отримано 19.01.2021 року, що підтверджено повідомленням про вручення поштового рекомендованого відправлення (а.сп.116), однак в судове засідання на 08.02.2021 року не з`явився, причину неявки суд не повідомив, відзив на позов до суду не надав, заяв та клопотань не направив.
В подальшому, відповідачу направлялись рекомендованим листом повістки про виклик до суду, однак повертались до суду з відмітками «за закінченням терміну зберігання» та «адресат відсутній за вказаною адресою». Крім того, відповідача повідомлено про дату час та місце розгляду справи через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке оприлюднено 27.07.2021 (а.с.124).
У судові засідання 26.07.2021, 24.11.2021 та 28.01.2022 відповідач не з`явився.
Відповідно ч.11 ст.128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.
Таким чином відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи.
Згідно ч.1 ст.174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи.
Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, відповідно до ст.ст.211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін.
Згідно частини 2 статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Стаття 263 ЦПК України, регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.
Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статтею 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.
Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.
Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до наказу №74 від 06.04.2017 року ОСОБА_1 було прийнято на роботу з 07.04.2017 року до 30.09.2017 року по строковому трудовому договору, на посаду електрогазозварника траспортно-технологічного цеху філії «Іршанський гірничо-збагачувальний комбінат» (а.сп.70).
Згідно з копією контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України, ОСОБА_1 11.07.2017 року уклав (підписав) з Міністерством оборони України в особі командира 30 окремої механізованої бригади підполковника ОСОБА_2 контракт і добровільно взяв на себе зобов`язання проходити військову службу у Збройних силах України протягом строку контракту; строк на який укладено контракт 6 місяців (а.сп.74).
Згідно з копією контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України, ОСОБА_1 09.01.2018 року уклав (підписав) з Міністерством оборони України в особі командира 30 окремої механізованої бригади полковника ОСОБА_2 контракт і добровільно взяв на себе зобов`язання проходити військову службу у Збройних силах України протягом строку контракту; строк на який укладено контракт 6 місяців (а.сп.76).
Відповідно до ч.2 ст.39 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» №1169-VII, громадяни України, призвані на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або прийняті на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану, користуються гарантіями, передбаченими частинами третьою та четвертою статті 119 Кодексу законів про працю України.
Частинами третьою та четвертою статті 119 Кодексу законів про працю України передбачено, що за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 №184 від 17.07.2018 року встановлено, що наказом командира 30 окремої механізованої бригади від 16 липня 2018 року №114-рс солдата контрактної служби ОСОБА_1 звільнено у запас відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за підпунктом «а» (у зв`язку з закінченням строку контракту) (а.сп.77).
З метою підтвердження або спростування перебування працівника філії «ІГЗК» ПАТ «ОГКХ» ОСОБА_1 на службі у Збройних силах України, позивачем 31.10.2018 року за №02/2795 надіслано лист до ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Листом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 №2045 від 06.11.2018 року, позивача повідомлено, що солдат ОСОБА_1 звільнений з військової служби в запас за ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» п.6 пп. «а» (в зв`язку з закінченням терміну контракту) (а.сп.79).
Дослідженими в судовому засіданні матеріалами цивільної справи, а саме: актом про відсутність працівника на роботі від 07.11.2018 року, актом про відсутність працівника на роботі від 08.11.2018 року, актом про відсутність працівника на роботі від 09.11.2018 року, поясненнями працівників філії, доповідною запискою начальника ТТЦ філії «ІГЗК» АТ «ОГКХ» В.І. Андрійчука від 09.11.2018 року, поданням директора філії на ім`я голови профспілкового комітету Іршанського ГЗК щодо надання згоди на звільнення працівника за ініціативою роботодавця (п.4 ст.40 КЗпП) від 12.11.2018 року та випискою з протоколу засідання профспілкового комітету від 13.11.2018 року №49, підтверджено, що ОСОБА_1 був відсутній за місцем роботи в філії «ІГЗК» ПАТ «ОГКХ» після звільнення з військової служби, а також не повідомив керівництво філії про звільнення з військової служби у зв`язку з закінченням строку контракту (а.сп.80-93).
Разом з тим, відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статтею 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.
З урахуванням викладеного вище, оскільки під час судового розгляду справи підтверджено належними та допустими доказами виплату відповідачу надмірно сплачених коштів у зв`язку з виконанням позивачем вимог ч.2 ст.39 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» №1169-VII та вимог частини 3 та 4 статті 119 Кодексу законів про працю України, відповідачем доводи позивача не спростовано, суд прийшов до висновку про обґрунтованість заявлених вимог позивача та їх задоволення.
Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України, оскільки судом задоволено позов, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені судові витрати в розмірі 1921 грн. 00 коп..
Керуючись ст.ст.4, 81, 89, 137, 141, 259, 265, 268, 273, 280-282, 354, 355 ЦПК України, суд,
Позовну заяву Акціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» в особі філії «Іршанський гірничо-збагачувальний комбінат» Акціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» до ОСОБА_1 про стягнення надмірно сплачених коштів задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» в особі філії «Іршанський гірничо-збагачувальний комбінат» Акціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» судові витрати в розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. 00 коп.
Рішення може бути оскаржене позивачем безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: Акціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» в особі філії «Іршанський гірничо-збагачувальний комбінат» Акціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія», місцезнаходження: смт. Іршанськ, вул. Шевченка, 1, Житомирська область, 12110; .
Відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 .

Суддя А.М. Збаражський