РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2022 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Воробйова Т.А.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк»

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

Акціонерне товариство Комерційний банк «Приват Банк» (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 176 667,86 грн.

Обґрунтовано позов тим, що відповідач ОСОБА_1 звернувся до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 04.10.2017, згідно з якою отримав кредит в розмірі 200 000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Однак, відповідач взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредитних коштів належним чином не виконував, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка відповідачем у добровільному порядку не погашена.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 01.11.2021 відкрито провадження у справі, ухвалено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи.

Копію ухвали про відкриття провадження у справі, матеріали позовної заяви з додатками відповідач ОСОБА_1 отримав 03.02.2022.

Відповідач не скористався своїми процесуальними правами та відзиву на позов до суду не направив.

Сторони не скористались своїм правом та не подали до суду клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 04.10.2017 ОСОБА_1 підписано Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку.

У Анкеті-заяві вказано, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді (а.с. 16).

Принцип свободи договору як один із загальних засад цивільного законодавства декларується в ст. 3 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 Цивільного кодексу України).

Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у даному випадку АТ КБ «Приватбанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, то вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

В разі укладення кредитного договору відсотки за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Однією з засад цивільного судочинства є його диспозитивність. Так, відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч.ч. 1, 2, 8 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

В силу приписів ч. 1 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу.

Зі змісту наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором №б/н від 04.10.2017 року, станом на 19.09.2021 заборгованість ОСОБА_1 становить 176 667,868 грн, з чого: заборгованість за тілом кредиту в сумі 166 767,85 грн, заборгованість за процентами за користування кредитом в сумі 9900,01 грн (а.с. 6-13).

Позивач стверджує, що підписаною заявою від 04.10.2017 підтверджується той факт, що відповідач був повністю проінформований про умови кредитування в Приватбанку, які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі.

У позові вказано, що ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 200 000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок та щодо встановлення та зміни кредитного ліміту позивач керувався п.п. 2.1.1.2.3., 2.1.1.2.4. Умов та правил надання банківських послуг на підставі яких відповідач при укладенні договору дав свою згоду на прийняття будь якого кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку.

Банк нараховує відсотки за користування кредитом у розмірі, встановленому Тарифами Банку, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті https://privatbank.ua, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, згідно п.2.1.1.12.6 Умов та правил надання банківських послуг.

У разі виникнення прострочених зобов`язань за кредитом, згідно п.2.1.1.12.2.1. Умов та правил надання банківських послуг клієнт сплачує банку проценти в подвійному розмірі від зазначених в Тарифах, що діють на дату нарахування.

Відповідно до п. 1.1.7.11 Умов та правил надання банківських послуг, договір діє на протязі 12 місяців з моменту його підписання. Якщо на протязі цього строку жодна із сторін не проінформує другу сторону про розірвання даного договору.

На підтвердження обставин позову позивач посилається, зокрема, на довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки; довідку про видані картки; виписку по рахунку.

Так, судом встановлено, що відповідачу надавалися у користування наступні кредитні картки: № НОМЕР_1 , видана 28.03.2017 зі строком дії до вересня 2018 року, № НОМЕР_2 , видана 15.06.2018 зі строком дії до червня 2021 року; № НОМЕР_3 , видана 21.12.2018 зі строком дії до грудня 2021 року (а.с. 15).

Згідно з довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 , старт карткового рахунку - 28.03.2017; 11.06.2018 встановлено кредитний ліміт 36 000,00 грн, 15.06.2018 збільшено кредитний ліміт до 200 000,00 грн, 31.08.2021 зменшено кредитний ліміт до 0 грн (а.с. 14).

З виписки по рахунку вбачається, що відповідач користувався виданими кредитними картками, зазначеними вище, починаючи з 28.03.2017.

Також встановлено, що Анкета-заява від 04.10.2017 містить лише анкетні дані відповідача, його контактну інформацію, відомості про майновий стан та трудову діяльність. Проте, Анкета не містить даних про розмір кредитних коштів та про умови кредитування, відомостей про те, яку кредитну картку відповідач отримав, строк дії цієї картки, який рахунок відкривається на ім`я відповідача та дані про видачу відповідачу пам`ятки клієнта.

Проаналізувавши викладене, з урахуванням того, що Анкету-заяву (Договір про надання банківських послуг) було підписано ОСОБА_1 04.10.2017, а долучені довідки та виписка свідчать про початок користування кредитними коштами 28.03.2017, суд дійшов висновку, що довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, довідка про видані картки, виписка по рахунку не є належними та достовірними доказами, які підтверджуюь надання, отримання кредиту та наявність кредитних правовідносин, що виникли між сторонами саме на підставі Анкети-заяви від 04.10.2017. Будь-яких інших доказів надання, отримання чи перерахування кредитних коштів на картку чи на рахунок відповідача, користування ОСОБА_1 кредитними коштами, позивачем не надано.

Долучений до позову розрахунок заборгованості за кредитним договором №б/н від 04.10.2017, без надання доказів отримання кредитних коштів відповідачем, не є підтвердженням наявності заборгованості.

11.01.2018 ОСОБА_1 підписано Інформацію про умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту, передбачено, що процентна ставка в межах пільгового періоду становить 0,01% річних; поза межами пільгового періоду по кредитній карті «Універсальна» становить 43,2% річних; по кредитній картці «Універсальна «ГОЛД» - 42% річних.

Одночасно передбачено, що за умови отримання готівкових коштів з використанням платіжної картки та користування коштами поза межами пільгового періоду і погашення кредиту мінімальними платежами по кредитній карті «Універсальна» становить 52,84; по кредитній картці «Універсальна «ГОЛД» - 53,36%; процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту по кредитній карті «Універсальна» становить 86,4%; по кредитній картці «Універсальна «ГОЛД» - 84%.

З розрахунку заборгованості за кредитним договором №б/н від 04.10.2017 року вбачається, що в різні періоди відсотки за користуванням кредитом було нараховано за процентними ставками у розмірі 37,2%, 36%.

Разом з тим, позивачем не надано доказів того, який саме вид кредитної кари «Універсальна» було видано відповідачу («Універсальна», «Унверсальна ГОЛД»), що унеможливлює визначення правомірності нарахування відсотків по кредиту, відображених у розрахунку заборгованості.

Щодо посилання позивача на те, що відповідач був повністю проінформований про умови кредитування в Приватбанку, які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі та які розміщені на офіційному сайті позивача, суд зазначає наступне.

03.07.2019 Великою Палатою Верховного Суду в справі №342/180/17 зроблено висновок про те, що, зокрема, що витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Заява-анкета позичальника не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

В цій же постанові Велика Палата Верховного Суду вказала, що за відсутності належних та допустимих доказів погодження умов договору, АТ «КБ «Приватбанк» має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

До позову долучено витяг з Умов та правил надання банківських послуг (а.с. 22-68).

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме з таким змістом Витягу з Умов та правил надання банківських послуг ознайомився відповідач і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» є необґрунтованими, оскільки позивачем не надано докази, які б беззаперечно свідчили про отримання відповідачем кредитних коштів та їх розмір, не доведено правомірність нарахування відсотків за користування ОСОБА_1 кредитом, а тому суд відмовляє у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись статтями 2, 12, 13, 81, 141, 258, 259, 265, 279, 289, 354 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

У задоволенні позовних вимог акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»; адреса реєстрації: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, адреса листування: 49094, м.Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, .

Відповідач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 .

Суддя Т.А. Воробйова