ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №22-ц/807/1084/22
Головуючий в 1-й інстанції - Макаров В.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2022 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С.В.,
суддів:Крилової О.В., Полякова О.З.,
секретарІльїна Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Железняк-Кранг Інги Вікторівни на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 січня 2022 року, постановлену у м. Запоріжжі (повний текст ухвали складено 14 січня 2022 року) у справі за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Кушніренко Олена Георгіївна, про визнання договору купівлі-продажу недійсним,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя перебуває цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Кушніренко Олена Георгіївна, про визнання договору купівлі-продажу недійсним, скасування рішення про державну реєстрацію та їх обтяжень.

13.01.2022 року до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшла заява представника заявника про забезпечення позову, відповідно до якої адвокат Яценко Д.В. просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру загальною площею (кв.м): 50,35, реєстраційний номер майна: 17740602, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (назву вулиці, відповідно до рішення Запорізької міської ради № 101 від 19.12.2016 року, було змінено на вулицю Незалежної України). В обґрунтування заяви зазначено, що 14.09.2006 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено шлюб, який був зареєстрований Приазовським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізької області. Заочним рішенням Приазовського районного суду від 21.10.2021 року у справі № 325/1195/21, позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу було задоволено. Розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . У період перебування у шлюбі подружжям було придбане нерухоме майно зокрема, вказана квартира, яка належить ОСОБА_1 04.11.2021 року позивачу, шляхом отримання витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, стало відомо про те, що квартира була відчужена третій особі - ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 1902, виданий 12.07.2013 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Кушніренко О.Г. В той же час у даному витягу наявна й інформація про те, що згадана квартира належить на праві власності ОСОБА_1 . Укладання відповідної угоди стало можливим завдяки приховування ОСОБА_1 факту перебування в шлюбі та у зв`язку із тим, що право власності на зазначені об`єкти оформлено на її ім`я. Позивач вважає, що після подання ним позову про визнання згаданого договору купівлі-продажу недійсним, квартира в будь-який час може бути продана третім особам для подальшого ускладнення виконання рішення суду.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 січня 2022 року, заяву адвоката Яценко Дмитра Валерійовича про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Кушніренко Олена Георгіївна, про визнання договору купівлі-продажу недійсним, скасування рішення про державну реєстрацію та їх обтяжень - задоволено.

Накладено арешт на нерухоме майно, а саме на квартиру загальною площею (кв.м): 50,35, реєстраційний номер майна: 17740602, за адресою: АДРЕСА_1 (назву вулиці, відповідно до рішення Запорізької міської ради № 101 від 19.12.2016 року, було змінено на вулицю Незалежної України), що належать відповідачу-2 по справі - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - до набрання законної сили рішенням у цивільній справі.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Железняк-Кранг Інги Вікторівни подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на необґрунтованість висновків суду, порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні вимог заяви.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те що, позивачем заявлено немайнові вимоги, які не можуть бути забезпечені. Відсутні докази можливої реалізації спірного майна скаржником.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За положенням ч. 1 п. 1 ст. 374, ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу - без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи вимоги заяви, суд першої інстанції виходив з того, що, з урахуванням позовних вимог та предмету позову, задоволення заяви про забезпечення позову упередить перехід права власності на спірне нерухоме майно, що є співмірним з розміром позовних вимог, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання рішення суду та ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, призвести до порушення прав інших осіб у разі повторного продажу квартири. Такий захід є співмірним та достатнім для забезпечення заявлених позовних вимог.

З вказаними висновками суду першої інстанції, погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В силу ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз`яснень п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При цьому слід враховувати, що вжитті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Виходячи зі змісту ст.ст. 149-153 ЦПК України, забезпечення позову слід розуміти як вжиття судом заходів для охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання можливого прийнятого за його позовом позитивного рішення.

Згідно з п. 6, 7 ст. 153 ЦПК України, про забезпечення позову суд постановляє ухвалу, в якій зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання.

Пунктами 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується зокрема накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Інститут забезпечення позову є сукупністю встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Так, між сторонами у справі виник спір щодо визнання договору купівлі-продажу квартири за адресою АДРЕСА_1 недійсним.

Позов заявлено до ОСОБА_1 ,, яка виступала продавцем квартири та ОСОБА_3 , яка була покупцем і є наразі власником спірної квартири.

Позивачем у справі окрім вимог щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу, заявлено також вимогу щодо скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Доводи позову зводяться до того, що спірна квартира є спільною сумісною власністю подружжя і була відчужена дружиною позивача без його згоди.

Необхідність вжиття заходів забезпечення позову зумовлена обґрунтованим припущенням, що невжиття таких заходів може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, оскільки власник квартири може у будь який час розпорядитися спірним майном на власний розсуд. У зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо доцільності вжиття заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Доводів, які б вказували на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні оскаржуваної ухвали суду апеляційна скарга не містить.

З мотивів, викладених вище, колегія суддів приходить до висновку, що судом вжито заходів забезпечення позову з дотриманням вимог ЦПК України, підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Железняк-Кранг Інги Вікторівни залишити без задоволення.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 січня 2022 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 9 червня 2022 року.

Головуючий, суддя-доповідач С. В. Кухар

судді: О. В. Крилова

О. З. Поляков