Провадження №2/359/104/2022
Справа №359/9891/19
РІШЕННЯ

Іменем України

23 травня 2022 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого судді Журавського В.В.

при секретарі Алфімовій І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бориспіль в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрпошта» про стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку, моральної шкоди, поновлення на роботі, -

ВСТАНОВИВ:

І. Короткий зміст позовних вимог.

В жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, який обґрунтувала тим, що 13 червня 2012 року вона була прийнята на роботу в дирекцію оброблення та перевезення пошти Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» на посаду оператора поштового зв`язку першого класу. 03 червня 2019 року згідно наказу АТ «Укрпошта» №1144вк ОСОБА_1 було звільнено з посади оператора поштового зв`язку першого класу на підставі п.2 ст.41 КЗпП України (у зв`язку з втратою довір`я при обслуговуванні матеріальних цінностей). Своє звільнення з роботи ОСОБА_1 вважає незаконним, оскільки в наказі про звільнення не зазначено сутність вчиненого нею порушення, яке стало причиною для звільнення з роботи. Вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 червня 2019 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були визнані винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, а саме: останні в ніч з 25 на 26 лютого 2019 року, перебуваючи на робочому місці в ДОПП АТ «Укрпошта», із мішків з міжнародними поштовими відправленнями викрали мобільні телефони з аксесуарами та бездротові навушники, які в подальшому виносили через прохідну, але були затримані працівниками поліції. Позивач, в ніч з 25 на 26 лютого 2019 року перебувала на робочому місці разом з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , але не була обізнана про їх злочинні наміри та не була очевидцем крадіжки. Тому позивач не вчиняла будь-яких дій, які б давали підстави для втрати довір`я до неї як до працівника, що обслуговував матеріальні цінності. Крім цього, у трудовій книжці позивача відсутній запис про переведення на посаду оператора поштового зв`язку першого класу дільниці обміну авіапошти «Бориспіль» Дирекції оброблення та перевезення пошти АТ «Укрпошта» у зв`язку з припиненням Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта», що є порушенням порядку ведення трудових книжок. Тому ОСОБА_1 просила поновити її на роботі на посаді оператора поштового зв`язку першого класу дільниці обміну авіапошти (Бориспіль) Дирекції оброблення та перевезення пошти АТ «Укрпошта», стягнути з дільниці обміну авіапошти «Бориспіль» Дирекції оброблення та перевезення пошти АТ «Укрпошта» заборгованість з виплати заробітної плати у розмірі 442 гривні 19 копійок, середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати у розмірі 49538 гривень 89 копійок, а також завдану моральну шкоду у розмірі 10000 гривень.

14 липня 2020 року ОСОБА_1 подала заяву про збільшення позовних вимог, якою просила стягнути з АТ «Укрпошта» середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати за період з 03 червня 2019 по 26 червня 2020 року у розмірі 137468 гривень 99 копійок.

ІІ. Процесуальні дії у цивільній справі.

Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 листопада 2019 року було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче засідання (т.1 а.с.124-125).

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 січня 2020 року було частково задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_4 про витребування доказів (т.2 а.с.57-58).

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 січня 2020 року, занесеною до протоколу судового засідання, було задоволено клопотання позивача про виклик та допит свідків (т.2 а.с.5-60).

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 червня 2020 року, занесеною до протоколу судового засідання, за клопотанням представника позивача ОСОБА_4 до участі в розгляді цивільної справи залучено належного відповідача АТ «Укрпошта» (т.2 а.с.99).

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 лютого 2021 року було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті (т.2 а.с.155).

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 січня 2022 року від АТ «Укрпошта» було витребувано належним чином завірену копію акту службового розслідування від 28 березня 2019 року (т.2 а.с.223-224).

ІІІ. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Позивач та її представник ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримали пред`явлений позов та наполягали на його задоволенні у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_5 надав до суду відзив на позовну заяву, яким просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень вказав на те, що АТ «Укрпошта» у повному обсязі здійснив розрахунок з ОСОБА_1 при звільненні. Розмір заборгованості з виплати заробітної плати, яку позивач просить стягнути на свою користь, становить суму щомісячних утримань у розмірі 1% як члена профспілкової організації. Позивачем не надано до суду доказів, які підтверджують факт заподіяння їй моральних страждань з боку відповідача. Матеріалами службового розслідування було встановлено ряд порушень, які призвели до несанкціонованого доступу до вкладення мішків з міжнародними поштовими відправленнями. При цьому, виявлено недобросовісне виконання обов`язків, передбачених посадовою інструкцією, оператором поштового зв`язку 1 класу дільниці обміну авіапошти ОСОБА_1 , а також зловживання нею службовим становищем шляхом коригування інформації в АСОМП та супровідних документах. Тому вимога позивача про поновлення її на роботі є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. Крім цього, позивачу у день звільнення, тобто 03 червня 2019 року було видано трудову книжку та вона була ознайомлена із записом про звільнення під розписку, отримала копію наказу про звільнення з роботи. Тому кінцевим строком звернення позивача до суду є 04 липня 2019 року. В той час як ОСОБА_1 пред`явила позов лише 22 жовтня 2019 року. У зв`язку з цим, представник відповідача вказав на пропуск позивачем строку позовної давності.

Позивач надала до суду відповідь на відзив, вказавши, що вважає її звільнення з роботи незаконним. Оскільки, факт вчинення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 кримінального правопорушення не свідчить про її вину у вказаному злочині. За період її роботи в АТ «Укрпошта» не було заподіяної матеріальної шкоди. Позивач не вчиняла дій, які б давали підстави для втрати довір`я до неї як до працівника, який обслуговував матеріальні цінності. Крім того, позивач вказала, що з нею не укладався договір про будь-яку матеріальну відповідальність та її не було ознайомлено зі службовою чи посадовою інструкцією. Ці обставини виключають можливість її звільнення з роботи відповідно до п.2 ст.41 КЗпП України.

IV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працювала в АТ «Укрпошта» на посаді оператора поштового зв`язку 1 класу. Вказана обставина підтверджується копією наказу №452вк від 13 червня 2012 року «Про прийняття на роботу» (т.1 а.с.159) та копією трудової книжки, заведеної на ім`я позивача (т.1 а.с.24-29).

12 червня 2012 року між ОСОБА_1 та АТ «Укрпошта», в особі Дирекції з оброблення та перевезення пошти УДППЗ «Укрпошта», був укладений договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність. Згідно з умовами якого ОСОБА_1 , яка займає посаду оператора поштового зв`язку І класу, безпосередньо пов`язану з прийомом та обробкою поштових відправлень, прийняла на себе повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження довірених їй підприємством поштових відправлень та інших матеріальних і грошових цінностей та зобов`язується: а) бережно відноситись до переданих їй в процесі прийому і обробці для доставки (супроводжені) поштових відправлень та інших матеріальних і грошових цінностей, а також приймати міри для забезпечення їх збереження і запобіганню шкоди; б) своєчасно повідомляти адміністрацію підприємства про обставини, які погрожують забезпеченню збереження довірених їй поштових відправлень та інших матеріальних і грошових цінностей (т.1 а.с.167-168).

Зі змісту акту службового розслідування за фактом порушень працівниками Дільниці обміну авіапошти (Бориспіль) Дирекції оброблення та перевезення пошти АТ «Укрпошта» №110.4.7-116 від 28 березня 2019 року вбачається, що ОСОБА_1 , оператором поштового зв`язку, були порушені вимоги п.2.1.11 функціональних обов`язків щодо схоронності поштових відправлень та запропоновано звільнити ОСОБА_1 за ст.41 КЗпП України за втрату довіри (т.3 а.с.136-148).

23 квітня 2019 року директор філії АТ «Укрпошта» звернувся до голови первинної профспілкової організації Дирекції оброблення та перевезення пошти АТ «Укрпошта» з поданням про надання згоди про звільнення ОСОБА_1 з роботи на підставі п.2 ст.41 КЗпП України у зв`язку з втратою довіри (т.1 а.с.173).

Рішенням первинної профспілкової Дирекції оброблення та перевезення пошти АТ «Укрпошта», яке оформлене протоколом №144 від 03 червня 2019 року (т.1 а.с.182-183) була надана згода адміністрації АТ «Укрпошта» на звільнення ОСОБА_1 з роботи у зв`язку з втратою до неї довір`я.

На підставі наказу №1144вк/о від 03 червня 2019 року ОСОБА_1 була звільнена з посади оператора поштового зв`язку на підставі п.2 ст.41 КЗпП України у зв`язку з втратою довір`я при обслуговуванні матеріальних цінностей (т.1 а.с.22).

Правовідносини, що виникли між сторонами по справі, врегульовані главою ІІІ «Трудовий договір», главою ХV «Індивідуальні трудові спори» КЗпП України.

V. Норми права та стала судова практика, якими суд керується при вирішенні спору.

а. норми матеріального права щодо порушення позивачем строку звернення до суду.

Згідно з положенням ч.1 та ч.2 ст.233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Відповідно до ст.234 КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, місцевий загальний суд може поновити ці строки.

У п.4 постанови від 06 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» Пленум Верховного Суду України надав роз`яснення, що строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов`язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк. Передбачений статтею 233 КЗпП місячний строк поширюється на всі випадки звільнення незалежно від підстав припинення трудового договору. Якщо місячний чи тримісячний строк пропущено без поважних причин, у позові може бути відмовлено з цих підстав. Оскільки внаслідок пропуску місячного і тримісячного строку у позові може бути відмовлено за безпідставністю вимог, суд з`ясовує не лише причини пропуску строку, а всі обставини справи права і обов`язки сторін.

б. норми матеріального права щодо поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

За змістом ч.6 ст.43 Конституції України передбачено, що громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

У відповідності до ст.21 КЗпП України передбачено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.41 КЗпП України трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадку винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір`я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу. Розірвання договору у випадках, передбачених пунктами 2 і 3 частини першої цієї статті провадиться з додержанням вимог статті 43 цього Кодексу.

У п.28 постанови №9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що звільнення з підстав втрати довір`я (п.2 ст.41 КЗпП) суд може визнати обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом і т.п.) вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір`я (зокрема, порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями). При встановленні у передбаченому законом порядку факту вчинення працівниками розкрадання, хабарництва і інших корисливих правопорушень ці працівники можуть бути звільнені з підстав втрати довір`я до них і у тому випадку, коли зазначені дії не пов`язані з їх роботою.

Тлумачення п.2 ч.1 ст.41 КЗпП України дозволяє зробити висновок, що розірвання трудового договору на підставі цієї норми права можливе за таких умов: 1) безпосереднє обслуговування працівником грошових, товарних або культурних цінностей (прийом, зберігання, транспортування, розподіл тощо); 2) винна дія працівника; 3) втрата довір`я до працівника з боку власника або уповноваженого ним органу. Разом з тим, ця норма не передбачає настання для роботодавця негативних наслідків чи наявності завданої роботодавцю матеріальної шкоди як обов`язкової умови для звільнення працівника. Звільнення з підстави втрати довір`я може вважатися обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом), вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір`я (зокрема, порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями). Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 24 вересня 2014 року у справі №6-104цс14, від 23 грудня 2015 року у справі №6-1093цс15, від 20 квітня 2016 року у справі №6-100цс16.

За змістом правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі №320/7065/17 (провадження №61-40471св18) звільнення у зв?язку із втратою довір?я до працівника на підставі п.2 ч.1 ст.41 КЗпП України може мати місце за умови вчинення ним винних дій. При цьому не має значення, були протиправні дії вчинені навмисно або внаслідок необережного ставлення до виконання своїх обов?язків, чи передбачав працівник або повинен був передбачити негативні наслідки своїх дій. Провина працівника має бути доведена власником або уповноваженим ним органом за допомогою фактів та об?єктивних обставин, що свідчать про винні дії працівника; це може бути, наприклад: систематична нестача довірених йому цінностей; безвідповідальне, халатне ставлення до своїх трудових обов?язків; порушення правил торгівлі; крадіжки; обмірювання, обважування покупців; завищення цін; привласнення матеріальних цінностей тощо. Втрата довір?я може бути наслідком вчинення проступку, який дає підстави для висновку, що подальше залишення працівника на роботі, пов?язаній з обслуговуванням грошових і матеріальних цінностей, може призвести до їх утрати. Водночас, підозра власника або уповноваженого ним органу не може бути підставою для виявлення недовір?я до працівника.

Згідно з ч.1 ст.116 та ч.1 ст.117 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, роботодавець повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, роботодавець в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. В разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

У відповідності до ч.1 ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

в. норми матеріального права щодо стягнення моральної шкоди.

Відповідно до ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зав`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

г. норми процесуального права.

Згідно з ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

VI. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору.

а. щодо порушення позивачем строку звернення до суду.

Так, за змістом положення ст.234 КЗпП України не передбачений перелік поважних причин для поновлення строку, оскільки їх поважність має визначається в кожному випадку, залежно від конкретних обставин. Вочевидь, що як поважні причини пропущення строку, встановленого в ч.1 ст.233 КЗпП України, мають кваліфікуватися ті, які об`єктивно перешкоджали чи створювали труднощі для своєчасного звернення до суду та підтверджені належними доказами.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач 03 червня 2019 року АТ «Укрпошта» був прийнятий наказ №1144вк про звільнення ОСОБА_1 . В цей самий день ОСОБА_1 була ознайомлена з наказом про її звільнення, що підтверджується підписом про ознайомлення з наказом (т.1 а.с.22). Тому саме з 03 червня 2019 року розпочався перебіг місячного строку для звернення до суду.

Разом з тим, суд враховує, що в період з 10 червня по 07 жовтня 2019 року ОСОБА_1 перебувала під наглядом лікаря-терапевта з діагнозом: вегето-судинна дистонія по гіпотонічному типу та у зв`язку з цим отримувала лікування в денному стаціонарі. В подальшому отримувала відповідне лікування у зв`язку з бронхітом, що підтверджується відповідними записами в медичній карті амбулаторного хворого (т.1 а.с.99-115)

У зв`язку з цим, суд приходить до висновку, що строк для звернення до суду з позовом про поновлення на роботі пропущено позивачем з поважних причин. Тому вказаний строк підлягає поновленню.

б. щодо поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

На підставі наказу Міністерства інфраструктури України від 16 лютого 2017 року №56 «Про припинення Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» в результаті його перетворення у публічне акціонерне товариство «Укрпошта» та створення публічного акціонерного товариства «Укрпошта» було створено ПАТ «Укрпошта», 100 відсотків акцій якого належить державі, в особі Міністерства інфраструктури України, шляхом перетворення Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта».

Вказаним наказом було визначено, що ПАТ «Укрпошта» є правонаступником УДППЗ «Укрпошта», а відокремлені підрозділи, що належать ПАТ «Укрпошта» з моменту його державної реєстрації.

Згідно з п.4 наказу ПАТ «Укрпошта» від 01 березня 2017 року №220 «Про організаційні заходи, пов`язані з утворенням публічного акціонерного товариства «Укрпошта» трудові договори з працівниками УДППЗ «Укрпошта» є продовженими у ПАТ «Укрпошта» із збереженням всіх істотних умов праці (т.1 а.с.184).

Наказом АТ «Укрпошта» від 27 грудня 2017 року був змінений тип акціонерного товариства з публічного акціонерного товариства на акціонерне товариство «Укрпошта» (т.1 а.с.185).

Таким чином АТ «Укрпошта» є правонаступником всіх прав та обов`язків УДППЗ «Укрпошта». З цієї підстави доводи позивача стосовно відсутності у трудовій книжці відповідного запису про переведення на аналогічну посаду АТ «Укрпошта» у зв`язку з припиненням УДППЗ «Укрпошта», а також не ознайомлення з новою посадовою інструкцією, є необґрунтованими.

Судом критично оцінюються доводи позивача стосовно того, що між нею та АТ «Укрпошта» не укладався договір про будь-яку матеріальну відповідальність, вона не мала жодної посадової чи службової інструкції, яка б визначала її як особу відповідальну за зберігання, обслуговування та розподіл цінностей, що виключає можливість її звільнення з роботи на підставі п.2 ч.1 ст.41 КЗпП України.

Встановлено, що у своїй роботі ОСОБА_1 керується посадовою інструкцією оператора поштового зв`язку 1 класу дільниці обміну авіапошти (Бориспіль) Дирекції оброблення та перевезення пошти УДППЗ «Укрпошта» (т.1 а.с.169-172). З вказаною інструкцією ОСОБА_1 була ознайомлена належним чином, що підтверджується її підписом.

Згідно з п.2.1.11 та п.2.2.5 посадової інструкції на оператора поштового зв`язку покладений обов`язок з забезпечення схоронності всіх видів міжнародних поштових відправлень, іменних речей та майна дільниці. Крім цього, оператор зобов`язаний не допускати розголошення у будь-який спосіб персональних даних, які було довірено або стали відомі у зв`язку з виконанням професійних чи службових або трудових обов`язків.

Наказом в.о. директора філії ДОПП АТ «Укрпошта» №72 від 05 березня 2019 року була створена комісія для проведення службового розслідування за фактом крадіжки працівниками Дільниці обміну авіапошти (Бориспіль) Дирекції оброблення та перевезення пошти АТ «Укрпошта» (т.3 а.с.7-9).

За результатом вказаної службової перевірки був встановлений факт несанкціонованого доступу до вкладення мішків з міжнародними поштовими відправленнями операторами поштового зв`язку ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в робочу зміну 25-26 лютого 2019 року під час прийняття поштових речей з авіарейсу PS374 Дубай-Київ. При цьому, виявлені порушення щодо незабезпечення схоронності міжнародних поштових відправлень сталися через: порушення технології оброблення пошти; можливість корегування інформації в автоматизованій системі оброблення міжнародної пошти в пункті міжнародного поштового обміну; відсутністю належного контролю зі сторони осіб, на яких покладені контролюючі функції; недостатністю камер відеоспостереження.

Комісією було встановлено, що загальна оціночна вартість викрадених міжнародних поштових відправлень складає 6791 гривень 40 копійок та 169 доларів 50 центів. При цьому, ОСОБА_1 , яка здійснювала документальне оформлення вхідної пошти, неналежно виконувала свої службові обов`язки та сприяла скоєнню протиправної діяльності співробітниками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Зокрема, згідно відомостей в автоматизованій системі оброблення міжнародної пошти в пункті міжнародного поштового обміну відображено подавальну масу поштових речей у розмірі 15,2 кг, а фактичну масу - 13,0 кг, прізвище оператора поштового зв`язку ОСОБА_1 . При цьому, з пояснень відібраних у працівників, які працювали в зміну 25-26 лютого 2019 року вбачається, що ОСОБА_6 пояснила, що саме вона оформляла документально рейс на робочому місці ОСОБА_1 під паролем ОСОБА_1 , але не вносила до автоматизованої системи оброблення міжнародної пошти в пункті міжнародного поштового обміну жодних змін. Водночас, ОСОБА_1 вказала, що саме вона роздрукувала накладну здачі, поіменну накладну та акт, але в подальшому, вказала на те, що саме ОСОБА_6 на її робочому місці під її паролем обробляла вхідну пошту з рейсу. У зв`язку з цим, комісією був зроблений висновок про підробку документів та причетність ОСОБА_6 та ОСОБА_1 до несанкціонованого доступу до вкладення мішка, які своїми діями покривали протиправні дії ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

При цьому, комісією достовірно було встановлено роботу в автоматизованій системі оброблення міжнародної пошти в пункті міжнародного поштового обміну не під своїм паролем, після прийняття рейсу в автоматизованій системі оброблення міжнародної пошти в пункті міжнародного поштового обміну рейс не закривався, що дозволяло корегувати інформацію; окрема накладна створювалася не після кожного рейсу, що також дозволяло вносити зміни до системи (т.3 а.с.136-144).

Зважаючи на це, судом встановлено, що ОСОБА_1 було допущено порушення посадової інструкції, внаслідок якого не було забезпечено схоронності міжнародного поштового відправлення. Вказана обставина у повній мірі підтверджується актом службового розслідування за фактом порушень працівниками Дільниці обміну авіапошти (Бориспіль) Дирекції оброблення та перевезення пошти АТ «Укрпошта» №110.4.7-116 від 209 березня 2019 року.

З позивачем був укладений договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, тому до неї може бути застосовано звільнення на підставі п.2 ч.1 ст.41 КЗпП України.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 показала, що вона працює начальником Дільниці обміну авіапошти (Бориспіль) АТ «Укрпошта» та була членом комісії по розслідуванню нестачі ваги в поштовому відправленні. Про обставини внаслідок чого сталась та була виявлена нестача ваги свідок точно не пам`ятає. Проте свідку добре відомо, що працівники не тримають в секреті особисті паролі.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показала, що вона працює головним бухгалтером Дирекції оброблення та перевезення пошти АТ «Укрпошта». На день звільнення позивача з роботи їй не були виплачені лікарняні у зв`язку з тим, що ці грошові кошти перераховує фонд соціального страхування на випадок тимчасової втрати працездатності, тому після надходження відповідних коштів, вони відразу були перераховані ОСОБА_1 . Позивача було ознайомлено з розрахунковим листом та будь-яких претензій до розрахунку у неї не виникало.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показала, що вона працює бухгалтером Дирекції оброблення та перевезення пошти АТ «Укрпошта». Свідок провела повний розрахунок з ОСОБА_1 під час її звільнення. Виплата заробітної плати була здійснена у 100% розмірі, а лікарняний був оплачений вже після отримання коштів соціального страхування на випадок тимчасової втрати працездатності.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показала, що вона працює начальником відділу організації праці, компенсації та пільг Дирекції оброблення та перевезення пошти АТ «Укрпошта». Свідок була членом комісії під час проведення службового розслідування. Свідку відомо, що під час розслідування було встановлено заниження маси поштового відправлення на 2 кг. При цьому, ОСОБА_1 пояснила, що це саме ОСОБА_6 здійснила проведення даного відправлення, але використовуючи пароль ОСОБА_1 . Свідок вказала на те, що ОСОБА_1 була порушена посадова інструкція, оскільки вона повідомила свій пароль іншому працівнику. Під час проведення службового розслідування та перегляду відеозаписів будо встановлено, що накладні виписувала ОСОБА_1 .

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 показала, що вона працює керівником відділу кадрів Дирекції оброблення та перевезення пошти АТ «Укрпошта» та готувала документи, необхідні для розірвання трудового договору з ОСОБА_1 . Свідку відомо про те, що профспілка надала згоду на розірвання трудового договору з позивачем. За наслідками проведеного службового розслідування ОСОБА_1 було звільнено з роботи. Під час звільнення будь-яких порушень трудового законодавства допущено не було. ОСОБА_1 була ознайомлена з наказом про звільнення та отримала трудову книжку.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 показав, що йому відомо про ту обставину, що поліцією були затримані працівники, які привласнювали поштові відправлення. ОСОБА_1 працювала оператором поштового зв`язку і зафіксувала вагу мішка. При цьому, ОСОБА_1 виконувала не ті функціональні обов`язки, які передбачені посадовою інструкцією. Оскільки, вона повинна була сидіти за комп`ютером і контролювати розвантаження, а не особисто розвантажувати мішок. В той час як вона розвантажувала мішок, інші працівники викрали вантаж.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 показала, що з 25 лютого 2019 року він працює у відділі поштової безпеки Дирекції оброблення та перевезення пошти АТ «Укрпошта». Свідку відомо про те, що за фактом крадіжки поштового відправлення було порушено кримінальне провадження та призначено комісію з розслідування та перевірки факту розкрадання. Подавальна вага вантажу була 15,7 кг. В той день працювали ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та інші працівники. Комісією було зафіксовано меншу вагу вантажу, оскільки були внесені відомості про мешу вагу, а саме 13 кг. Прізвище оператора поштового зв`язку ОСОБА_1 . Саме позивач разом з ОСОБА_6 приймала пошту. За комп`ютером була ОСОБА_1 та саме вона вносила відповідні дані в комп`ютерну програму. Вказані обставини були зафіксовані на відеозаписі.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_14 показав, що він був залучений членом службової комісії з приводу крадіжки вантажу. Комісією було вирішено притягнути ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, оскільки саме вона підписала документи з виправленими даними щодо ваги вантажу. Комісією був встановлений факт того, що ОСОБА_1 давала змогу іншим працівникам працювати під своїм паролем. Зі змістом акту службового розслідування ОСОБА_1 була особисто повідомлена під підпис в присутності свідка.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_15 показала, що вона особисто перевіряла виробничі документи та нею була виявлена розбіжність у базі відправлення. Про вказане свідок доповіла керівництву. Прийманням вантажу займалась ОСОБА_1 .

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_16 показала, що вона особисто була присутньою на засіданні профспілкового комітету, на якому розглядалось питання стосовно того, що ОСОБА_1 та ОСОБА_6 під час прийняття пошти змінили вагу відправлення. При цьому, на вказаному засіданні ОСОБА_1 пояснила, що вона не додивилась, що змінилась вага відправлення в сторону її зменшення.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_17 показав, що близько двох з половиною років назад відбувалось засідання профспілкового комітету на якому розглядалось питання щодо надання згоди на звільнення ОСОБА_1 у зв`язку з втратою довір`я. Свідку відомо, що був складений акт службового розслідування, яким зафіксовано обставини зменшення ваги поштового відправлення. За вказане порушення профспілковим комітетом була надана згода на звільнення ОСОБА_1 з займаної посади.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_18 показала, що вона працює заступником голови первинної профспілкової організації Дирекції оброблення та перевезення пошти АТ «Укрпошта». Свідок приймала участь у проведенні службового розслідування щодо порушення, вчиненого ОСОБА_1 . На перше засідання профспілки ОСОБА_1 не з`явилась, а на повторному засіданні була присутньою. Було оголошено подання про звільнення її з роботи. Під час службового розслідування було встановлено, що ОСОБА_6 диктувала, а ОСОБА_1 вводила дані до комп`ютера. При цьому, через 15 хвилин були внесені нові дані про зменшення ваги відправлення. Свідку відомо про те, що працівники, зокрема ОСОБА_6 та ОСОБА_1 передавали один одному особисті паролі.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_19 показала, що їй відомо про те, що профспілковою організацією Дирекції оброблення та перевезення пошти АТ «Укрпошта» розглядалось питання стосовно звільнення ОСОБА_1 у зв`язку з втратою довіри. Свідку відомо про те, що ОСОБА_1 підписала документи, в яких була вказана невірна вага відправлень. При цьому, ОСОБА_1 підтвердила, що вона підписала документ не читаючи та не перевіряючи.

Аналізуючи показання допитаних у судовому засіданні свідків, судом не встановлено жодного факту, який би свідчив про те, що ОСОБА_1 не було допущено порушення вимог посадової інструкції поштового зв`язку. Натомість показаннями свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_14 та ОСОБА_18 підтверджена та обставина, що ОСОБА_1 не забезпечила збереження таємниці особистого пароля для входу до автоматизованої системи оброблення міжнародної пошти в пункті міжнародного поштового обміну, чим сприяла протиправній поведінці інших працівників, зокрема крадіжці міжнародних поштових відправлень.

Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що при звільненні позивача з роботи на підставі п.2 ч.1 ст.41 КЗпП України АТ «Укрпошта» не було допущено порушення вимог КЗпП України. У зв`язку з цим, судом не встановлено правових підстав для задоволення позовних вимог про поновлення ОСОБА_1 на роботі.

Зважаючи на ту обставину, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди, є похідними від вимоги про поновлення на роботі, у задоволенні яких ОСОБА_1 відмовлено. Тому підстави для стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 10000 гривень, відсутні.

Встановлено, що бухгалтерією АТ «Укрпошта» при звільненні ОСОБА_1 було нараховано та виплачено: компенсацію суми невикористаної відпустки за період з 13 червня 2018 року по 03 червня 2019 року у розмірі 8796 гривень, заробітну плату за фактично відпрацьовані 22 години по відрядному заробітку в червні 2019 року 1044 гривень 62 копійки, а також 7 годин нічного часу 104 гривні 76 копійок, лікарняні за рахунок підприємства по листку тимчасової непрацездатності за період з 08 травня по 17 травня 2019 року у розмірі 1689 гривень 75 копійок, а також за період з 20 по 27 травня 2019 року у розмірі 1689 гривень 75 копійок. Вказана обставина підтверджується розрахунковим листом з виплати заробітної плати за червень 2019 року (т.1 а.с.197)

Разом з цим, з письмових пояснень головного бухгалтера філії ДОПП АТ «Укрпошта» ОСОБА_8 (т.1 а.с.211) вбачається, що внаслідок допущеної помилки при формування лікарняних ОСОБА_1 було помилково виплачена сума у розмірі 2720 гривень 50 копійок, яка вже була їй виплачена під час розрахунку при звільненні.

Згідно прибуткового касового ордера №57 від 07 серпня 2019 року ОСОБА_1 через касу підприємства повернула зайво виплачену суму заробітної плати у розмірі 2890 гривень 48 копійок (т.1 а.с.240).

03 липня 2019 року ОСОБА_1 була виплачена сума у розмірі 801 гривні 53 копійки за три дні тимчасової непрацездатності за рахунок коштів фонду соціального страхування по листку тимчасової непрацездатності, що був нарахований працівнику в розрахунковому періоді в травні 2019 року. Оскільки, надходження коштів на соціально-страховий рахунок відповідача відбулось лише 03 липня 2019 року (т.1 а.с.203).

Аналогічним чином виплата коштів за період тимчасової непрацездатності за період з 08 травня по 17 травня 2019 року та за період з 20 по 27 травня 2019 року відбулось лише 05 серпня 2029 року (т.1 а.с.204,209).

Крім цього, з заробітної плати ОСОБА_1 проводились утримання у розмірі 1% в якості внесків до профспілкового комітету, згідно з довідкою №336 від 12 грудня 2019 року (т.1 а.с.212).

З наведених письмових доказів судом не вбачається наявність заборгованості з виплати ОСОБА_1 заробітної плати у розмірі 442 гривні 19 копійок.

Тому позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 137468 гривень 99 копійок є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

VIІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

Згідно з ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З квитанції від 01 листопада 2019 року (т.1 а.с.1) вбачається, що при пред`явленні позову до суду ОСОБА_1 сплатила судовий збір у розмірі 2689 гривень 40 копійок. Зважаючи на те, що у задоволенні пред`явлених нею позовних вимог відмовлено у повному обсязі, тому підстави для відшкодування понесених судових витрат, відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ч.6 ст.43 Конституції України, ст.21, п.2 ч.1 ст.41, ч.1 ст.116, ч.1 ст.117, ч.1 ст.235, ст.237-1 КЗпП України, ч.1 та ч.6 ст.81 ст.141, п.2 ч.1 ст.258, ч.1-ч.2 ст.259, ст.263-265, ст.268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 про стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку, моральної шкоди, поновлення на роботі відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного рішення суду 02 червня 2022 року.

Суддя підпис

З оригіналом згідно:

Суддя Бориспільського міськрайонного суду В.В. Журавський