ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2022 року м. Херсон

Справа №658/3036/16

Провадження № 22-ц/819/222/22

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий Бездрабко В.О. (суддя-доповідач)

судді: Базіль Л.В.,

Приходько Л.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику сторін апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 18 жовтня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Подіновської Г.В., у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2016 року ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк», звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивовано тим, що 09 червня 2011 року ОСОБА_1 , з метою отримання банківських послуг, звернулася до АТ КБ «Приватбанк», де заповнила і підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, на підставі якої відповідач отримала кредит у розмірі 6000,00грн.

Підписом у заяві відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», складає між нею та банком договір про надання банківських послуг.

В порушення взятих на себе зобов`язань позичальник умови договору належним чином не виконувала, у зв`язку з чим допустила утворення заборгованості, яка з урахуванням внесених відповідачем коштів на її погашення, станом на 30 серпня 2016 року, становить 13332,55грн., з яких: 5984,36грн. заборгованість за тілом кредиту; 2142,27грн. - заборгованість за процентами; 4271,92грн. нарахована пеня за прострочене зобов`язання, 1000,00грн. пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100грн.; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг: 500,00грн штраф (фіксована частина) та штраф (процентна складова) у розмірі - 611,07грн.; з них 1177,07грн. внесено коштів на погашення заборгованості з 01 червня 2015 року, яку банк просив стягнути з відповідача, а також судові витрати по справі у сумі 1378,00грн.

Рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 18 жовтня 2021 року позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 09 червня 2011 року у розмірі 5984,36грн. та судові витрати у розмірі 618,4грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Частково не погодившись з рішенням суду від 18 жовтня 2021 року, АТ КБ «Приватбанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, неповне з`ясування фактичних обставин справи, просить рішення суду в частині незадоволених позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Скарга мотивована тим, що сторонами при укладенні кредитного договору було досягнуто згоди з усіх істотних його умов. Позичальник, підписавши довідку про умови кредитування, з використанням кредитки «Універсальна 55 днів пільгового періоду» від 09 червня 2011 року, особистим підписом засвідчив своє ознайомлення з тарифами банку, а саме: базовою процентною ставкою за користування кредитом, розміром щомісячних платежів та строком їх внесення, розміром комісії за зняття готівки та особистих коштів, безготівкових платежів, порядком нарахування пені за несвоєчасність погашення заборгованості, а також розміром штрафів при порушенні строків платежів.

Апелянт вказав, що відповідач після отримання картки за умовами укладеного з Банком договору здійснила дії щодо проведення її активації, користувався карткою, отримував кредитні кошти, а також здійснював часткове погашення заборгованості по кредитному договору.

Такі дії ОСОБА_1 з користування кредитними коштами та часткове погашення заборгованості свідчать про укладення сторонами договору, визнання заборгованості по кредиту та згоду останньої з умовами кредитування.

Відповідач був обізнаний з умовами кредитного договору, у тому числі щодо розміру процентів, нарахування штрафів, пені у разі порушення виконання умов договору. Суд першої інстанції не звернув увагу на те, що ОСОБА_1 особисто підписана довідка про умови кредитування, а тому суд безпідставно вважав, що не підлягають задоволенню вимоги про стягнення пені, штрафів та процентів. Просив рішення в цій частині скасувати та прийняти нове судове рішення про задоволення цих позовних вимог.

Правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу відповідач не скористалася.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 09 червня 2011 року відповідач ОСОБА_1 , з метою отримання банківських послуг, звернулася до ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк», де заповнила і підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, на підставі якої банк надав відповідачу кредит, у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок у розмірі 300,00грн., який цього ж дня було збільшено до 4600,00грн., та в подальшому згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки неодноразово змінювався до розміру 6500,00грн. (а.с. 13).

У відповідності до умов укладеного з банком договору про надання банківських послуг від 09 червня 2011 року ОСОБА_1 видавалися кредитні картки № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 , зі строком дії останньої перевипущеної картки - до липня 2016 року, що підтверджується довідкою АТ КБ «ПриватБанк» (а.с.84).

До позовної заяви банком додано Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, довідку про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, виписку про рух коштів по рахунку, а також Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду» від 09 червня 2011 року, яка підписана ОСОБА_1 (а.с.15), та в якій зазначені погоджені сторонами суттєві умови кредитного договору, а саме: процентна ставка за кредитом, визначення порядку погашення кредиту щомісячними платежами, а також відповідальність у вигляд неустойки (пені, штрафів) за порушення строків виконання договірних зобов`язань, комісії за зняття власних коштів, тобто відповідач погодився у письмовому вигляді з умовами кредитування. Доказів на спростування цих обставин ОСОБА_1 не надано.

Звернувшись до суду із позовом, банк вказав, що позичальник взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, в наслідок чого станом на 30 серпня 2016 року утворилась заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 13332,55грн., з яких: 5984,36грн. - заборгованість за тілом кредиту; 2142,27грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 4271,92грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 1000,00грн. пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100грн.; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6. Умов і правил надання банківських послуг: 500,00грн. - штраф (фіксована частина), 611,07грн. - штраф (процентна складова).

Частково задовольнивши позовні вимоги, суд першої інстанції вважав, що стягненню з ОСОБА_1 підлягає лише заборгованість за тілом кредиту у розмірі 5984,36грн., оскільки нарахування пені, процентів та штрафів анкетою-заявою підписаною позичальником не передбачено, а банк, в свою чергу, не довів, що існували інші погоджені з відповідачем умови, зокрема, щодо сплати процентів та неустойки (пені, штрафів) у встановлених позивачем розмірах та порядку їх нарахування, а тому виходив із відсутності правових підстав для їх стягнення.

Проте, погодитись із зазначеним висновком суду колегія суддів не може, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки сторони з рішенням суду в частині стягнутої суми - непогашеного тіла кредиту в розмірі 5984,36грн. погодилися, не оскаржувавши його в апеляційному порядку, правомірність рішення в цій частині, у відповідності до ч.1 ст. 367 ЦПК України, судом апеляційної інстанції не перевіряється.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Підставою, яка породжує обов`язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов`язання (стаття 610, пункт 3 частини першої статті 611 ЦК України).

Банк, пред`явивши вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту, стягнути заборгованість по нарахованій пені, а також штрафи за порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором.

Перевіряючи законність ухваленого в справі судового рішення, в частині відмови у стягненні з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за процентами та по нарахованій пені та штрафу, колегія суддів дійшла до наступного.

Так, поза увагою суду залишилося те, що матеріали справи містять довідку про умови кредитування з використанням картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», яка підписана відповідачем по справі, та в якій сторони погодили базову процентну ставку за користування кредитом на рівні 2,5% в місяць на залишок заборгованості, з розрахунку 360 днів у році, що становить 30% річних, умови сплати пені за несвоєчасне погашення заборгованості за договором, а також сплату штрафу у розмірі 500,00грн. та 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів та комісій, у разі порушення позичальником термінів платежів за будь-якими із грошових зобов`язань, передбачених цим договором, більш як на 30 днів ( а.с. 15).

Таким чином, доведеними перед судом є умови кредитного договору, погоджені сторонами щодо сплатипозичальником процентів, пені, а також штрафів за порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором.

Щодо стягнення процентів за користування кредитними коштами.

Згідно зі ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За положеннями ч.1 ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Згідно частини третьої цієї статті фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Частиною четвертою вказаної статті передбачено, що в разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною в кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановленому кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка.

У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

У разі підвищення банком процентної ставки з`ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

З огляду на вищенаведене, боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника лист про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку.

Матеріали справи не містять доказів щодо обізнаності позичальника про підвищення банком процентної ставки за користування коштами.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості встановлено, що розмір процентної ставки до 29 серпня 2014 року становив 30% на суму залишку заборгованості за кредитом, тобто за погодженою ставкою (дата міститься у розрахунку заборгованості).

01 вересня 2014 року АТ КБ «ПриватБанк» в односторонньому порядку збільшив процентну ставку до 34,8%, а з 01 квітня 2015 року до 43,20%.

Ураховуючи, що сторонами не було погоджено умов договору щодо наявності у Банку права в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки (ст. 1056-1 ЦК України), без повідомлення позичальника, тому заявлена позивачем до стягнення сума заборгованості по процентам, що існувала на момент закінчення строку дії договору (31 липня 2016 року) у розмірі 2142,27грн., яка обчислена за завищеною процентною ставкою, підлягає перерахунку, виходячи з відсоткової ставки 30%, що у грошовому виразі становить 1487,68грн.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення про часткове задоволення зазначених позовних вимог, шляхом стягнення із ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості зі сплати прострочених процентів за користування кредитними коштами у розмірі 1487,68грн.

Разом з цим, щодо стягнення одночасно з відповідача як пені, так і штрафу за невиконання умов договору колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч.2 ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України).

За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Умовами кредитного договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за порушення позичальником обов`язків по погашенню кредиту.

У той самий час, кредитним договором передбачена сплата штрафу як виду цивільно-правової відповідальності також за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що нарахування штрафу і пені одночасно за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором заборонене, таке нарахування свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення (Правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15).

На підставі зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про неможливість одночасного стягнення з відповідача штрафів та пені у межах відповідальності за одне й теж порушення зобов`язання за кредитним договором.

З огляду на викладене, вимога про стягнення з ОСОБА_1 штрафів у загальному розмірі 1111,07грн. (500,00грн. фіксована частина + 611,07грн. (5% від суми позову (процентна складова)) підлягає задоволенню, а у задоволенні вимог про стягнення пені слід відмовити.

Рішення суду в частині стягнутої суми непогашеного тіла кредиту у розмірі 5984,36грн. не оскаржується, а тому в апеляційному порядку не переглядається (стаття 367 ЦПК України).

За наведених обставин, у відповідності до вимог ст. 376 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга АТ КБ «Приватбанк» підлягає частковому задоволенню, а рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 18 жовтня 2021 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» процентів за користування кредитними коштами та штрафів за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту підлягає скасуванню з прийняттям у цій частині нової постанови про часткове задоволення зазначених позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» та стягнення з відповідача на користь банку процентів за користування кредитними коштами у розмірі 1487,68грн.та штрафів за несвоєчасне погашення заборгованості у розмірі 1111,07грн., що у загальному розмірі становить 2598,75грн.

Згідно положень ч.13 ст.141 ЦПК України, у зв`язку із частковим задоволенням позову та апеляційної скарги, зміні підлягає судовий збір стягнутий судом першої інстанції на користь АТ КБ «Приватбанк» з ОСОБА_1 з 618,44грн. до 886,05грн. (пропорційно розміру задоволених позовних вимог 64,3%).

Крім того, оскільки апеляційна скарга АТ КБ «Приватбанк» задоволена частково (35,3%), то з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» підлягає стягненню судовий збір в розмірі 729,65грн. понесений ним у зв`язку з подачею апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 374, 376, 382-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 18 жовтня 2021 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» процентів за користування кредитними коштами та штрафів,нарахованих за несвоєчасне погашення заборгованості, скасувати, прийняти в цій частині нове судове рішення, яким зазначені позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість зі сплати процентів у розмірі 1487,68грн. та штрафів за несвоєчасне погашення заборгованості у розмірі 1111,07грн., а всього 2598,75грн.

Це ж рішення в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судового збору у розмірі 618,44грн. змінити, збільшивши суму, що підлягає стягненню до 886,05грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 729,65грн.

Рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 18 жовтня 2021 року в іншій частині відмовлених позовних вимог залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: В.О. Бездрабко

Судді: Л.В. Базіль

Л.А. Приходько