Справа № 352/487/22
Провадження 2/352/409/22
У Х В А Л А

07 червня 2022 року м. Івано-Франківськ

Суддя Тисменицького районного суду Івано-Франківської області Струтинський Р.Р., ознайомившись з позовною заявою генерального директора КНП «Лисецька лікарня» Скоропада Тараса Ярославовича до Лисецької селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області про визнання протиправним та скасування розпорядження від 29.03.2022 р. № 29/07-05/2022 «Про проведення службового розслідування», -

в с т а н о в и в :

02.06.2022 р. у порядку повторного автоматизованого розподілу передано судді Струтинському Р.Р. матеріали цивільної справи за позовом генерального директора КНП «Лисецька лікарня» Скоропад Т.Я. до Лисецької селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області про визнання протиправним та скасування розпорядження від 29.03.2022 р. № 29/07-05/2022 «Про проведення службового розслідування», а також із заявою про забезпечення позову у даній справі.

Суддею Струтинським Р.Р. 07.06.2022 р. до відкриття провадження у справі подано заяву про самовідвід.

Дослідивши заяву про самовідвід, суддя вважає, що вона підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

У відповідності з вимогами п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставин, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно вимог ч.1 ст.39 ЦПК України за наявності підстав, передбачених ст.36 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Відповідно до ч.1 ст.40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Згідно ч.9 ст.40 ЦПК України питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

При вирішенні заяви про самовідвід суддя застосовує вимоги Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, які підлягають застосуванню як джерело права відповідно до ст.9 Конституції України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип, за яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У п.28 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Газета Україна-центр» проти України» від 15.10.2010 р. зазначено, що відповідно до усталеної практики Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності («Фей проти Австрії» (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, п. 27, 28 і 30, Series A, no. 255, «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-XII). Таким чином, у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду («Пулар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. United Kingdom) від 10 червня 1996 року, п. 38).

Пунктом 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених резолюцією № 2006/23 Економічної та Соціальної Ради ООН від 27.07.2006 р., встановлено, що суддя заявляє самовідвід від участі у розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення по справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Отже, відводу (самовідводу) підлягає суддя не лише у разі існування фактів, що свідчать про упередженість судді, але й у тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Встановлено, що сторони у даній справі позивач ОСОБА_1 та селищний голова Анатолій Лущак, який представляє відповідача Лисецьку селищну раду, є хорошими знайомими судді, з якими він перебуває у дружніх стосунках.

З урахуванням викладеного, для забезпечення умов, за яких у сторін не виникало б будь-яких сумнівів щодо розгляду справи безстороннім та неупередженим судом, суддя приходить довисновку про обґрунтованість заявленого самовідводу до відкриття провадження у справі.

На підставі наведеного, керуючись ст. 36 ч.1 п.5, 39 ч.1, 40 ч. 1, 9, 260-261 ЦПК України, суддя

п о с т а н о в и в :

Заяву про самовідвід задоволити.

Відвести суддю Струтинського Р.Р. від розгляду цивільної справи № 352/487/22 за позовом генерального директора КНП «Лисецька лікарня» Скоропада Тараса Ярославовича до Лисецької селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області про визнання протиправним та скасування розпорядження від 29.03.2022 р. № 29/07-05/2022 «Про проведення службового розслідування» та заяви про забезпечення позову у даній справі.

Ухвала, що постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Руслан СТРУТИНСЬКИЙ

Повна ухвала складена 07.06.2022 р.