Справа №2-н-157/2008
Провадження №6/443/12/22
УХВАЛА

іменем України

09 червня 2022 рокуЖидачівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого-судді Сливки С.І.,

за участю секретаря Кушнір М.І.,

представника заявника Кушнерик О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Жидачів заяву Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Львівського обласного управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання та видачу дубліката судового наказу №2-н-157/2008,

В С Т А Н О В И В :

Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Львівського обласного управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» звернулося до суду із заявою, в якій просить: поновити пропущений строк для пред`явлення судового наказу по справі №2-н-157/2008 від 07.08.2008 року про стягнення з ОСОБА_1 коштів в сумі 8693,28 доларів США та 25,25 грн. на користь ВАТ «Державний ощадний банк України»; видати дублікат судового наказу по справі №2-н-157/2008 від 07.08.2008 року про стягнення з ОСОБА_1 коштів в сумі 8693,28 доларів США та 25,25 грн. на користь ВАТ «Державний ощадний банк України».

Заяву мотивує тим, що 07.08.2008 року Жидачівським районним судом Львівської області видано судовий наказ по справі №2-н-157/2008 про стягнення з ОСОБА_1 коштів в сумі 8693,28 доларів США та 25,25 грн. на користь ВАТ «Державний ощадний банк України». Даний виконавчий лист перебував на виконанні у Жидачівському РВ ДВС Західного МУМЮ (м.Львів), попередня назва Жидачівський РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області. В останнє виконавчий документ скеровано на виконання 30.07.2015 року та 10.08.2015 року державною виконавчою службою винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Із автоматизованої системи виконавчого провадження банку стало відомо, що 27.12.2017 ДВС винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, однак зазначена постанова на адресу банку не надходила. 20.10.2020 року на адресу ДВС скеровано запит, щодо виконання зазначеного, проханням повернути виконавчий документ стягувачу, проте жодної відповіді не було отримано. 24.02.2021 року на адресу ДВС скеровано повторний запит щодо повернення виконавчого документу стягувачу. Крім того зазначає, що із реєстру судових рішень банку стало відомо, що 06.09.2021 року Жидачівським районним судом Львівської області винесено ухвалу по справі №2-н-157/2008, якою відмовлено у задоволенні подання Жидачівського ВДВС у Стрийському районі Львівської області Західного МУМЮ про видачу дубліката судового наказу. Підставою для відмови у видачі дубліката виконавчого документа стало закінчення строку, встановленого для пред`явлення його до виконання і не заявлення вимоги про поновлення цього строку.

21.04.2022 на адресу банку надійшла довідка, видана ДВС 21.04.2022 за вихідним №1561, з якої встановлено, що судовий наказ по справі №2-н-157/2008 від 07.08.2008 втрачено. Зазначене рішення суду боржником не виконане, заборгованість становить 3 693,23 доларів США та 25,25 грн. Зважаючи на те, що постанову про повернення виконавчого документа стягувачу винесено 27.12.2017 року, строк пред`явлення зазначеного виконавчого документа перервався та закінчився 27.12.2020 року.

Представник Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в судовому засіданні заяву підтримала повністю, з підстав наведених у такій. Додатково пояснила, що банком постійно вживалися заходи щодо з`ясування стану виконання судового наказу, однак на ці заходи виконавча служба ніяк не реагувала. У межах трирічного строку звернення виконавчого документа до виконання банк листом звернувся до ДВС щодо стану виконання судового наказу. Лише у квітні 2022 роки на адресу заявника надійшов лист з ДВС про витрату виконавчих листів (судових наказів) у справі №2-н-157/2008. Поважність причин пропуску заявником строку для пред`явлення судового наказу до виконання обґрунтовує відсутністю у заявника інформації про те, що цей виконавчий документ було втрачено. Також зазначила, що державним виконавцем вживались усі можливі заходи для виконання вказаного судового наказу, однак такий не виконаний з підстав, зазначених у постанові про повернення виконавчого документу.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоч про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Представник заінтересованої особи Жидачівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) в судове засідання не з`явився, не подав письмових пояснень, клопотання про проведення судового засідання без його участі не надходило, та не повідомив суд про причину неявки, хоча належним чином повідомлялася про дату та час розгляду справи.

Відповідно до ч.3 ст. 433 ЦПК України неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для розгляду заяви, а тому суд вирішив розглядати вищевказану справу у їх відсутності по наявних у ній матеріалах.

Заслухавши пояснення представника заявника. дослідивши матеріали справи, суд прийшов до переконання, що вимоги Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Львівського обласного управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 07 серпня 2008 року Жидачівським районним судом у Львівській області у справі № 2-н-157/2008 р. було винесено судовий наказ, яким вирішено: стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі Жидачівського відділення банку погашення простроченого кредиту та прострочених відсотків по укладеному договору в сумі 8693, 28 доларів США та 25,50 грн. судового збору (а.с.4).

Постановою державного виконавця від 27.12.2017 у виконавчому провадженні №48402556, судовий наказ №2-н-157/2008, виданий 20.08.2008 Жидачівським районним судом Львівської області, повернуто стягувачу з тих підстав, що в ході проведення виконавчих дій встановлено, що за боржником майна яке можна було описати та реалізувати в рахунок погашення боргу не виявлено, боржник відктритих рахунків у відділеннях банків не має, в трудових правовідносинах з платниками податків не перебуває (а.с.5).

Філія Львівське обласне управління Державного ощадного банку України АТ листами від 20.10.2020 №111.41.2/8461 та від 24.02.2021 №111.41.2 (а.с.6,7) зверталася до Жидачівського РВ ДВС Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Львів) про скерування на адресу АТ «Ощадбанк» постанови про повернення виконавчого документа стягувачу та оригіналів судових наказів по справі №2-н-157/2008, виданих 20.08.2008.

Листом №1561 від 21.04.2022 року Жидачівський відділ Державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області повідомив АТ «Ощадний банк», що при поверненні судових наказів №2-н-157/2008 від 20.08.2008, виданих Жидачівським районним судом Львівської області стягувачу АТ Державний ощадний банк України», їх було втрачено (а.с.8).

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України).

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до п.17.4 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Таким чином, підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата, а умовою його видачі є те, що строк, встановлений для пред`явлення виконавчого документа до виконання, ще не закінчився.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Аналогічні правові висновки викладено в постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 2-461/09, від 01 червня 2020 року у справі № 2- 711/08, від 01 серпня 2019 року у справі № 751/5192/13, від 15 листопада 2018 року у справі № 474/783/17, що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-XIV Закону (у редакції, чинній на час ухвалення судових рішень) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб ) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно п.1 ч.1, п.1 ч.2 ст.21Закону України " Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року № 606-X1V (у редакції, чинній на час ухвалення судових рішень) передбачено, що виконавчі листи та інші судові документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом трьох років з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження».

Згідно з п. 5 Розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень вищевказаного Закону виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду 18 січня 2021 року № 2-20/11, вищевказаний припис Закону застосовується до виконавчих документів, строк пред`явлення яких до виконання не сплив на час набрання ним чинності.

Згідно ст. 12 Закону України №1404-VIII «Про виконавче провадження» зокрема передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців (частина перша).

Як зазначалось вище, постанову про повернення стягувачу виконавчого документу (судового наказу №2-н-157/2008) державним виконавцем винесено 27.12.2017, а тому граничним терміном повторного пред`явлення цього виконавчого документу до виконання був строк до 26.12.2020 включно. Однак, як вбачається із матеріалів справи, банк із зазначеною вище заявою звернувся до суду лише 28.04.2022 року.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заявник із заявою про видачу дубліката виконавчого документа звернувся до суду вже після закінчення визначеного законом строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та у поданій заяві просив у відповідності до ст. 433 ЦПК України поновити йому вказаний строк, оскільки він, на думку заявника, пропущений із поважних причин.

Відповідно до ч.1 ст. 433 ЦПК України стягувачам, які пропустили строк для пред`явлення виконавчого документу до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Підставою для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа є факт пропуску стягувачем такого строку з поважних причин.

Перелік причин, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено, а тому суд дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у заяві доказів. Зокрема, поважними причинами пропуску строку можуть бути визнані лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії, та підтверджені належними доказами.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці установив, що вирішення питання щодо поновлення процесуального строку перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення в справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008р.).

Одночасно, заява стягувача не містить достатніх та обґрунтованих доводів поважності причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, зокрема причин з яких він як стягувач не цікавився станом виконання судового рішення протягом тривалого часу та вчасно не вжив належних та дієвих заходів для дотримання зазначених строків, з врахуванням того, що 20.10.2020 заявнику було уже відомо про повернення виконавчого документу ще у 2017 році, тобто причин, які об`єктивно завадили заявнику дізнатися вчасно про стан виконання судового рішення зважаючи принцип добросовісності і обов`язку сумлінно користуватися своїми правами.

Також заявником не наведено будь-яких обставин, які б вказували на безпосереднє унеможливлення або ускладнення можливості вчинення процесуальних дій у визначений законом строк.

Крім цього, суд звертає увагу на те, що в серпні 2016 року було створено АСВП, комп`ютерну програму, яка забезпечує збирання, зберігання, облік, пошук, узагальнення, надання відомостей про виконавче провадження, формування Єдиного реєстру боржників. Отже, з цього часу у стягувачів розширилися можливості отримати відомості про своїх боржників за кредитними договорами та відповідно збільшилися можливості щодо захисту своїх прав та інтересів у встановленому законом порядку.

Окрім того, як встановлено в судовому засіданні, стягувачем не вживалось жодних заходів щодо належного та ефективного виконання згаданого судового наказу.

При цьому, суд бере до уваги правову позицію, викладену в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 про те, що якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Відтак, зважаючи на закінчення строку, встановленого для пред`явлення судового наказу №2-н-157/2008 до виконання та враховуючи недоведеність поважності причин пропуску заявником такого строку, суд прийшов до висновку, що заява задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 12, 76-79, 81, 258-261, 263,433 ЦПК України, п. 17.4 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

П О С Т А Н О В И В:

Заяву Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Львівського обласного управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання та видачу дубліката судового наказу №2-н-157/2008 залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду або через Жидачівський районнйи суд Львівської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складення).

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст ухвали складено 10 червня 2022 року.

Головуючий суддя С.І. Сливка