Справа № 202/4770/21
Провадження № 2/202/423/2022
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

01 червня 2022 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючої судді Бєсєди Г.В.

за участю секретаря Свити Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна подружжя.

В обґрунтування позовної заяви, яка в подальшому була уточнена, зазначає, що 28.02.2014 між нею та ОСОБА_2 було укладено шлюб. Під час шлюбу, ними за спільні кошти було придбано автомобіль марки ВАЗ модель 2101, 1977 року випуску, державний знак НОМЕР_1 , та автомобіль марки ВАЗ, модель 21061, 1989 року випуску, державний знак НОМЕР_2 . На даний час шлюб між ними розірвано. Наголошувала, що з відповідачем не можуть дійти згоди щодо розподілу спільного майна. У зв`язку з тим, що автомобілі є неподільними речами, спільне користування та володіння ними неможливе, та відповідач бажає залишити автомобілі у своєму володінні та користуванні, просить стягнути грошову компенсацію за 1/2 вартості автомобілів.

ОСОБА_2 надав відзив на позовну заяву в якому зазначив, що позов не підлягає задоволенню оскільки частки у спільній сумісній власності не є рівними. Наголошував, що їх спільні діти проживають разом із ним та повністю знаходяться на його утриманні. ОСОБА_1 жодної матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Окрім цього зазначав, що ОСОБА_1 не надала жодного доказу про існування у неї доходу під час спільного проживання, а тому її позов не підлягає задоволенню. В подаль ношу ОСОБА_2 надав заяву, в якій зазначив, що не заперечує щодо задоволення позову.

ОСОБА_1 надала відповідь на відзив в якому зазначала, що між нею та відповідачем наразі існує спір щодо місця проживання дітей та факт тимчасового проживання дітей з ОСОБА_2 не є підставою для збільшення частки одного з подружжя у спільній сумісній власності. Посилання відповідача на обов`язок доведення нею наявності доходу під час спільного проживання не узгоджуються з положеннями ст. 70 СК України, а тому доводи відповідача є безпідставними та не заслуговують на увагу.

Представник ОСОБА_1 позов підтримав та просив задовольнити.

ОСОБА_2 надав заяву, в якій визнав позов.

Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 368 Цивільного кодексу України, ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно п. п. 23, 24 Постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 р. за № 11, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. ст. 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч. 4 ст. 65 СК).

За таких обставин, для поділу спільного майна необхідно встановити його обсяг станом на дату розірвання шлюбу.

Судом встановлено, що за час перебування позивача та відповідача у шлюбі, за відповідачем ОСОБА_2 01.04.2017 зареєстровано право власності на автомобіль марки ВАЗ модель 2101, 1977 року випуску, державний знак НОМЕР_1 , жовтого кольору, VIN: НОМЕР_3 та 20.11.2019 зареєстровано право власності на автомобіль марки ВАЗ, модель 21061, 1989 року випуску, об`єм двигуна - 1500 см. куб.

Так, право власності на вказане майно набуте сторонами під час шлюбу та є їх спільною сумісною власністю.

Рішенням Індустріального районного суд м. Дніпропетровська від 09.08.2021 шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 28.02.2014 Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №123, розірвати.

Згідно ч. 1 ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

В силу ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

З даної норми закону випливає, що сторони володіли вищезазначеним майном на праві власності в рівних частках.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Оскільки автомобілі є неподільними речами, фактично зареєстровані на ім`я відповідача і перебувають у його користуванні, ОСОБА_2 як співвласник спірного майна бажає отримати грошову компенсацію за свою частку у праві власності на автомобілі.

Відповідно до звіту № 0308-21/1 про проведення оцінки вартості автомобіля ринкова вартість автомобіля ВАЗ модель 2101, 1977 року випуску, державний знак НОМЕР_1 , жовтого кольору, VIN: НОМЕР_3 станом на 03.08.2021 становить 27 961 грн.

Відповідно до звіту № 2401-22/1 про проведення оцінки вартості автомобіля ринкова вартість автомобіля ВАЗ, модель 21061, 1989 року випуску, державний знак НОМЕР_2 , VIN: НОМЕР_4 станом на 24.01.2022 становить 20 887 грн.

За загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя, згідно зі статтею 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, і позивач не зобов`язаний доводити належність набутого за час шлюбу майна до майна подружжя. Той із подружжя, який порушує питання про спростування зазначеної презумпції, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують.

Зазначена правова позиція також висловлена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року № 6-843цс17.

Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Із роз`яснень, викладених у п. 30 постанови Пленум Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що при вирішенні спору про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2, 3 ст. 70 СК в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування).

Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (ч. 1 ст. 60 СК).

Рішення суду повинно містити мотиви та обґрунтування відступу від засади рівності часток подружжя у їхньому спільному майні. Інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дочки, сина або другого з подружжя, що заслуговують на увагу, можуть враховуватися судом при визначенні способу поділу спільного майна в натурі й у тому разі, коли суд не відступив від засади рівності часток.

Згідно матеріалів справи під час перебування у шлюбі у ОСОБА_1 до ОСОБА_2 народилися діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Після розірвання шлюбу малолітні діти проживають із відповідачем.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Докази повинні бути належними, достовірними, допустимими та достатнімими. Так, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. ст. 77 - 80 ЦПК України).

ОСОБА_2 не було надано доказів про те, що у ОСОБА_4 існує заборгованість по виплаті аліментів, або інших доказів, які б свідчили про підстави для збільшення частки у майні подружжя, а проживання дітей з батьком не є підставою для відступу від засади рівності часток подружжя.

Отже, автомобілі, які були набуті подружжям під час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності.

Враховуючи, що автомобілі є неподільними речами суд вважає за необхідне визнати у порядку поділу спільного майна подружжя за ОСОБА_2 право власності на автомобіль марки «ВАЗ модель 2101, державний знак НОМЕР_1 , та право власності на автомобіль марки ВАЗ, державний знак НОМЕР_2 , та стягнути з ОСОБА_4 на корись ОСОБА_4 1/2 частину вартості автомобілів, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 141, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна подружжя задовольнити.

Визнати у порядку поділу спільного майна подружжя за ОСОБА_2 право власності на автомобіль марки «ВАЗ модель 2101, 1977 року випуску, державний знак НОМЕР_1 , жовтого кольору, VIN: НОМЕР_3 та право власності на автомобіль марки ВАЗ, модель 21061, 1989 року випуску, державний знак НОМЕР_2 , VIN: НОМЕР_4 .

Стягнути з ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 ) грошову компенсацію вартості 1/2 частки автомобіля марки «ВАЗ модель 2101, 1977 року випуску, державний знак НОМЕР_1 , жовтого кольору, VIN: НОМЕР_3 та 1/2 частки автомобіля марки ВАЗ, модель 21061, 1989 року випуску, державний знак НОМЕР_2 , VIN: НОМЕР_4 в сумі 24 424 (двадцять чотири тисячі чотириста двадцять чотири) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 ) судовий збір у сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Суддя Г.В. Бєсєда