№ 207/5871/21
№ 2/207/511/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2022 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Погребняк Т.Ю.

при секретарі Морозові В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кам`янське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Слобожанський відділ державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), - про зменшення розміру аліментів та часткове звільнення від сплати заборгованості по аліментам,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просить суд зменшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 12.02.2015 року у справі № 207/65/15-ц з 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно на 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, а також просить частково звільнити ОСОБА_1 від сплати заборгованості по аліментам, які стягуються за виконавчим листом Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська № 207/65/15-ц від 17.02.2015р., виданим на підставі рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 12.02.2015 року у справі № 207/65/15-ц у виконавчому провадженні №47435185 за період з 01 травня 2018 року по 30 листопада 2021 у розмірі 120 792, 49 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 12 лютого 2015 року за рішенням Баглійського районного суд м. Дніпродзержинська у справі № 207/65/15-ц було стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 30% (наразі 50%) прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 14 січня 2015 року до повноліття дитини.

Виданий за вказаним рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська

виконавчий лист № 207/65/15-ц від 17.02.2015 перебуває на примусовому виконанні у

Слобожанському відділі державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства (м. Дніпро), виконавче провадження №47435185.

З 14 січня 2015 року і до повноліття дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з нього стягуються аліменти на утримання доньки. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у позивача є ще одна дочка - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .

06 травня 2020 року за рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області у справі №179/296/20 було стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно у твердій грошовій сумі по 2500 грн. до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 20 лютого 2020 року.

Виданий за вказаним рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області виконавчий лист №179/296/20 від 19.06.2020 року перебуває на примусовому виконанні у Слобожанському відділі державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Дніпро), виконавче провадження №62518875. З 20 лютого 2020 року і до повноліття дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з позивача стягуються аліменти на утримання дочки.

Таким чином, після винесення рішення Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська у справі № 207/65/15-ц, матеріальне становище платника аліментів - позивача змінилось у зв`язку з народженням другої дитини і необхідністю сплати аліментів на її утримання.

Також позивач зазначив, що на його на утриманні перебуває батько - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який є пенсіонером та інвалідом 1-ї групи (загальне захворювання по зору). Група інвалідності батька позивача встановлена безстроково. Батько позивача потребує постійного догляду та допомоги. Вказані обставини підтверджені довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА №064279. Батько Позивача - тяжко хвора людина зі встановленим діагнозом - рак решітчастого лабіринту зліва, у зв`язку з чим йому необхідне систематичне лікування та стаціонарне лікування 2-4 рази на рік. Вказані обставини підтверджені випискою з історії хвороби 7721.

У зв`язку із тяжкою хворобою батька-інваліда, який за медичними показниками потребує постійного догляду та допомоги, позивач вимушений постійно знаходитись поруч із ним та не має змоги працевлаштуватися та заробляти кошти. Позивач фактично позбавлений можливості працевлаштуватися, мати постійне місце роботи та систематичний заробіток, в результаті чого значно погіршилося його матеріальне становище.

З огляду на наявність у нього, як платника аліментів, на утриманні другої дитини, якій він також сплачує аліменти, тяжко хворого непрацездатного батька-інваліда, зважаючи на скрутне матеріальне становище, він не має можливості сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% (наразі 50%) прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, та вважає, що розмір, визначений за рішенням Баглійського районного суд м. Дніпродзержинська від 12 лютого 2015 року у справі №207/65/15-ц може бути зменшено Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська до 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно.

Загальна сума заборгованості по сплаті аліментів на утримання дитини - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 становить 151 859,30 грн. за період з 18 листопада 2016 року по 30 листопада 2021 року.

З огляду на наявність у нього, як платника аліментів, на утриманні другої дитини, якій він також сплачує аліменти, тяжко хворого непрацездатного батька-інваліда, зважаючи на скрутне матеріальне становище, вважає, що його може бути частково звільнено від сплати заборгованості по аліментам за період з 01 травня 2018 року по 30 листопада 2021 у розмірі 120 792, 49 грн. З огляду на тяжку хворобу батька-інваліда, який за медичними показниками потребував та наразі потребує постійного догляду та допомоги, він був вимушений постійно знаходитись поруч із ним та не мав змоги працевлаштуватися та заробляти кошти. Він фактично був позбавлений можливості працевлаштуватися, мати постійне місце роботи та систематичний заробіток, в результаті чого значно погіршилося його матеріальне становище.

В наданій суду письмовій заяві позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить задовольнити позов, розглянути справу без його участі.

Від відповідачки ОСОБА_2 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просить відмовити у задоволенні позовних вимог, зазначила, як їй відомо, позивач не сплачує аліменти на утримання другої дитини - доньки ОСОБА_5 , має заборгованість по сплаті аліментів на її користь та звернувся до суду із позовною заявою про зменшення розміру аліментів на її утримання. В провадженні Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області знаходиться справа № 179/2146/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Слобожанський відділ державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про зменшення розміру аліментів. Тобто, позивач подав до суду позовну заяву про зменшення розміру аліментів на першу дитину - ОСОБА_9 , щодо якої розглядається даний спір і на другу дитину - ОСОБА_5 , щодо якої спір знаходиться в Магдалинівському районному суді Дніпропетровської області.

Крім того, позивач жодним чином не довів, що справно виконує свої зобов`язання на утримання другої дитини - доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що зазначає у позові. А наявність відкритого виконавчого провадження ВП № 62518875, копія постанови якого додана до позовної заяви та обов`язок позивача до сплати аліментів на утримання другої дитини - доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 не підтверджує факту виконання ним своїх зобов`язань і не слугує підставою для зменшення розміру аліментів на утримання першої дитини - доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також відповідачка зазначила, що позивач має заборгованість по сплаті аліментів на утримання їхньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо якої просить зменшити розмір аліментів, він ще має заборгованість по сплаті аліментів на утримання другої дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .Позивач належними та допустимими доказами не підтвердив погіршення свого майнового стану, а зміна сімейного стану позивача, а саме народження другої дитини, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Однак, з виписки з історії хвороби вбачається, що остання складена за період з 09.09.2013 року по 30.09.2013 року та не має жодних інших підтверджень того, що станом на 2022 рік, батько позивача тяжко хворий, потребує постійного догляду та утримання з боку позивача. А довідка до акту огляду медико-соціальної експертної комісії складена у 2015 році, будь яких інших документів на підтвердження хвороби батька станом на теперішній час, позивачем не надані. Твердження позивача, що він вимушений постійно знаходитись поруч зі своїм батьком та не має змоги працевлаштуватися та заробляти кошти, не підтверджені жодним належним і допустимим доказом.

Вважає, що позивач не довів зміни свого матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я, відтак підстав для задоволення позовних вимог в частині зменшення розміру аліментів не має. Позивачем не було надано належних та достовірних доказів, в розумінні Цивільного процесуального кодексу України, в підтвердження необхідності в отриманні сторонньої допомоги з боку позивача. Будь-яких доказів, що хворий батько перебуває на його утримані, позивачем не надано. Також вважає, що доводи позивача не є підставою для звільнення від сплати заборгованості по аліментам.

Від позивача ОСОБА_1 до суду надійшла відповідь на відзив, в якій просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Зазначив, що він не має законодавчо встановленого обов`язку доводити в рамках розгляду даної справи, обсяг виконання аліментних зобов`язань на утримання своєї другої дитини - доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Предметом позову у справі №207/5871/21 є зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 та часткове звільнення від сплати заборгованості по аліментам, що стягуються на утримання останньої. Позивач не заперечує, що має заборгованість зі сплати аліментів молодшій дитині - ОСОБА_5 . Вказана заборгованість і утворилась, серед іншого, через те, що на користь його старшої дитини - ОСОБА_3 з нього стягуються аліменти у розмірі, що є більшим ніж законодавчо встановлений розмір аліментів на двох дітей, а саме однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів. 1/3 заробітку (доходу) платника аліментів: 2 дітей = 1/6 заробітку (доходу) платника аліментів, але аж ніяк не 1/4%, як на тому наполягає відповідач. Тому у всіх дітей рівні права на отримання від батьків фінансового утримання. Бажання відповідачки забезпечити лише свою доньку завищеними аліментами від батька прямо суперечить інтересам молодшої дитини позивача та є неправомірним.

Позивач зазначив, що він дійсно має на утриманні другу дитину - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що було зазначено у позовній заяві. 06 травня 2020 року за рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області у справі №179/296/20 було стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно у твердій грошовій сумі по 2500 грн. до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 20 лютого 2020 року. З 20 лютого 2020 року і до повноліття дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з нього стягуються аліменти на утримання доньки.

Розмір аліментів, встановлених за рішенням Баглійського районного суд м. Дніпродзержинська у справі № 207/65/15-ц в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) ОСОБА_1 , але не менше 30% (наразі 50%) прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною - ОСОБА_10 повноліття, фактично порушує право на отримання навіть мінімально встановленого розміру аліментів від батька другої його дитини - ОСОБА_5 , оскільки він не має змоги забезпечувати молодшу дитину при виплаті старшій аліментів в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 30% (наразі 50%) прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно. Таким чином, після винесення рішення Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська у справі № 207/65/15-ц, його матеріальне становище змінилось у зв`язку з народженням другої дитини і необхідністю сплати аліментів на її утримання.

З огляду на те, що позивач має двох дітей, на утримання яких за вищевказаними судовими рішеннями зобов`язаний сплачувати аліменти, для розрахунку аліментів на утримання ОСОБА_3 , встановлену СК України одну третину заробітку (доходу) платника аліментів просить зменшити розмір аліментів з 1/4 частини на 1/6.

До того ж позивач зазначив, що не зменшує розмір аліментів старшої доньки - ОСОБА_3 за рахунок збільшення утримання молодшої дочки - ОСОБА_5 . Утримання молодшої дитини жодним чином не збільшено. Натомість, старша донька отримує аліменти у розмірі більшому ніж розмір встановлений Сімейним Кодексом України, через що порушуються права на утримання батьком молодшої доньки.

Позивач також зазначає, що з довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА №064279 чітко вбачається, що інвалідність першої групи встановлена батьку позивача з 04.02.2015 року БЕЗСТРОКОВО (п. 8 та 10 довідки). З вказаної довідки також вбачається, що батько позивача потребує постійного догляду та допомоги. Батько тяжко хвора людина зі встановленим діагнозом - рак решітчастого лабіринту зліва, у зв`язку з чим йому необхідне систематичне лікування та стаціонарне лікування 2-4 рази на рік. Вказані обставини підтверджені випискою з історії хвороби 7721.

Позивач наголосив, що відповідач необгрунтовано наголошує на обов`язку позивача сплачувати їхній спільній донці аліменти, розмір яких є завищеним ніж законодавчо встановлений, проте повністю ігнорує факт того, що у позивача, як у дорослого сина також є обов`язки відносно його рідного хворого батька. Позиція відповідача є аморальною, жорстокою та неприпустимою у цивілізованому суспільстві. Обов`язок позивача піклуватись про хворого батька є обов`язком кожної людини, яка має моральні та сімейні цінності, до того ж такий обов`язок закріплений законодавчо. Так, відповідно до ч. 1 ст. 172 СК України, дитина, повнолітні донька, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. У зв`язку із тяжкою хворобою батька-інваліда, який за медичними показниками потребує постійного догляду та допомоги, він вимушений постійно знаходитись поруч із ним та не має змоги працевлаштуватися та заробляти кошти. Позивач фактично позбавлений можливості працевлаштуватися, мати постійне місце роботи та систематичний заробіток, в результаті чого значно погіршилося його матеріальне становище.

Щодо часткового звільнення від сплати заборгованості по аліментам позивач зазначив, що з 01 травня 2018 року по 30 листопада 2021 його заборгованість зі сплати аліментів на утримання дитини складає 120 792, 49 грн. та вказана заборгованість зі сплати аліментів виникла у зв`язку з обставинами, що мають істотне значення, та просить суд частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами за період з 01 травня 2018 року по 30 листопада 2021 у розмірі 120 792, 49 грн. Згідно ч. 2 ст. 197 СК України підставою для звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами зазначено не лише тяжку хворобу самого платника аліментів, але й іншу обставину, що має істотне значення, а саме тяжку хворобу батька, потребування ним постійного догляду та безстроково встановлену інвалідність останнього.

Від відповідачки ОСОБА_2 до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, вважає доводи позивача необргунтованими. Зазначила, що жодним належним і допустимим доказом позивач не довів своє складне матеріальне становище, що є на його думку підставою для часткового звільнення від сплати аліментів за даним позовом та зменшенні розміру аліментів з 1/4 на 1/6 частки з усіх видів доходу (заробітку) позивача. З довідки до акту огляду медико -соціальною експертною комісією, що долучена до позову вбачається, що батькові позивача встановлена інвалідність першої групи з 2015 року і безстроково. Однак, чи є батько тяжко хворим на сьогодні позивач не довів. Крім того, позивач не підтвердив письмовими доказами що саме він, а не будь-яка інша особа постійно доглядає та допомагає тяжко хворому батькові.

Окрім того, вважає у випадку надання позивачем інформації про свої доходи та

витрати, в тому числі щодо сплати аліментів на утримання доньки

ОСОБА_5 - другої дитини, можливо було б визначити дійсний матеріальний стан позивача, оскільки жодним належними і допустимими доказами останній не підтвердив, що

дійсно його матеріальний стан змінився тими обставинами, на які він посилається у позові.

Оскільки позивач не надавав доказів погіршення його матеріального

стану з 2018 року, а також ті обставини, що наводить позивач в обґрунтування

та на підтвердження заявлених вимог в розумінні норм матеріального закону (ст. 192 СК України) та позиції Верховного Суду не є істотними та достатніми

для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів та часткового звільнення від сплати заборгованості по аліментам.

Відповідачка вважає, що зменшення розміру аліментів на користь доньки

ОСОБА_3 з 1/4 на 1/6 від частини доходу (заробітку) позивача

та часткове звільнення від сплати заборгованості по аліментам на її користь у розмірі 120 792,49 грн. є безпідставним.

Представник третьої особи - Південного відділу державної виконавчої служби міста Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) в судове засідання не з`явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлений належним чином.

Суд, взявши до уваги позицію сторін, дослідивши докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що у сторін ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народилась донька ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Баглійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровської області від 21.03.2012 року, за актовим записом № 138 (арк.с. 17).

Державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Циганенко Г.І. відкрито виконавче провадження (арк.с. 21-22) на підставі виконавчого листа № 207/65/15-ц (арк.с. 18-19), виданого 17.02.2015 року згідно рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12.02.2015 року про стягнення з з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 30% (наразі 50%) прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 14 січня 2015 року до повноліття дитини.

Окрім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у позивача є ще одна донька - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим виконавчим комітетом Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області від 14.06.2016 року, за актовим записом № 80 (арк.с. 25).

Державним виконавцем Слобожанського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Дніпро) Статьєвою А.В. відкрито виконавче провадження № 62518875 від 08.07.2020 року (арк.с. 26-27) на підставі виконавчого листа № 179/296/20, виданого 19.06.2020 року згідно рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 19.06.2020 року про стягнення з з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно у твердій грошовій сумі по 2500 грн. до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 20 лютого 2020 року.

Як зазначив позивач в позовній заяві, на його на утриманні також перебуває батько - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який є пенсіонером та інвалідом 1-ї групи (загальне захворювання по зору).

Як встановлено в судовому засіданні, батьком позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є ОСОБА_7 , а матір`ю є ОСОБА_12 відповідно до свідоцтва про народження, виданого 15 серпня 1989 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконавчого комітету Підгородненської міської ради народних депутатів за актовим записом № 193 (арк.с. 31).

З довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА №064279 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 вбачається, що батько позивача - ОСОБА_7 має І групу інвалідності, загального захворювання по зору. Інвалідність встановлена на строк безстроково (арк.с. 32).

Згідно виписки із історії хвороби № 7721 батько позивача ОСОБА_7 має діагноз: рак решітчастого лабіринту зліва, у зв`язку з чим йому необхідне систематичне лікування та стаціонарне лікування 2-4 рази на рік (арк.с. 33).

В матеріалах позовної заяви міститься довідка з Пенсійного фонду України, а саме дані про трудовий та страховий стаж ОСОБА_1 , з якої вбачається, що його загальний страховий стаж за період з 01.01.2004р. по 30.11.2021р. становить 8 років, 0 місяців, 2 дні, та з травня 2018 року не був працевлаштований (арк.с.29-30).

З довідки-розрахунку Слобожанського відділу ДВС у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) вбачається, що заборгованість позивача ОСОБА_1 по аліментам з 18 листопада 2016 року по 30 листопада 2021 року за виконавчим провадженням ВП № 47435185 станом на 01.12.2021 року складає 151859,30 грн. (арк.с. 23-24).

Згідно ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Визначаючи розмір, до якого повинні бути зменшені аліменти, що стягуються з позивача на корить відповідачки на утримання доньки, суд враховує, що на даний час позивач має на утриманні неповнолітню дитину від другого шлюбу. Інших неповнолітніх дітей та утриманців позивач не має.

Виходячи з наданих позивачем доказів, він заробітну плату не отримує, відповідачем в ході судового розгляду не надано жодних доказів щодо отримання позивачем іншого доходу. Враховуючи викладене, суд вважає, що стягнення з позивача на користь відповідача на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 30% (наразі 50%) прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, може призвести до надмірного фінансового навантаження на позивача.

За даних обставин, керуючись принципом розумності та справедливості, враховуючи розмір доходу позивача, наявність у нього ще однієї неповнолітньої дитини на утриманні, суд вважає за можливе зменшити розмір аліментів, які стягуються з позивача на користь відповідачки на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 1/4 частини всіх видів його доходу до 1/6 частини всіх видів доходів до досягнення дитиною повноліття.

Щодо позовних вимог позивача про звільнення від сплати заборгованості по аліментам, суд зазначає наступне.

Згідно з ч.2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Аналіз статті 197 СК України надає підстави для висновку про те, що платник аліментів може бути звільнений за рішенням суду від сплати заборгованості за аліментами, у разі якщо доведе суду наявність тяжкої хвороби або іншої обставини, що має істотне значення.

Відповідно до п. 22 постанови пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року суд, у випадках передбачених ст. 197 СК України, може частково або повністю звільнити платника аліментів від сплати заборгованості по аліментам. З аналізу зазначеної правової норми вбачається, що повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд.

Такі висновки суду повністю узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 21 листопада 2018 року у справі №343/860/17, у постанові від 01 серпня 2018 року у справі №344/12158/16-ц та у постанові від 20 вересня 2018 року у справі №№ 592/2683/17.

Згідно вимог ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За ч. 3 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України відповідно до ст.195 СК України.

Відповідно до ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору судом.

Отже, якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості зі сплати аліментів, розрахунок розміру належних до сплати аліментів має здійснюватися виходячи із середньої заробітної плати працівника для місцевості, в якій проживає платник аліментів.

Як з`ясовано, позивач з травня 2018 року офіційно ніде не працював, відповідно розмір аліментів, які він повинен сплачувати на дитину, мав визначатися виходячи з розміру середньої заробітної плати працівника для місцевості, в якій він проживав, що й було зроблено виконавцем Слобожанського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

За таких обставин суд дійшов висновку, що виконавець Слобожанського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) діяв правомірно та в межах свої повноважень здійснюючи розрахунок розміру заборгованості зі сплати аліментів, які позивач зобов`язаний сплачувати на свою дитину, виходячи з розміру середньої заробітної плати працівника для місцевості, в якій він проживає.

У відповідності до вимог ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 124 Конституції України та ст. 18 ЦПК України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Виконанням рішення суду завершується процес захисту суб`єктивних майнових та особистих немайнових прав громадян.

Згідно ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення, суд вирішує, зокрема, такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Згідно ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1, 7 ст.81 ЦПК, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 1 та ч. 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, за приписами ч.2 ст.197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Отже, вказаною нормою чітко визначені дві правові підстави, за якими платник аліментів може бути звільнений від заборгованості по аліментам, зокрема тяжка хвороба платника аліментів та/або інша обставина, що має істотне значення. Втім таких доказів з боку позивача ОСОБА_1 суду не надано.

Відсутність постійного доходу, наявність на утриманні другої дитини, тяжко хворого непрацездатного батька-інваліда, на що посилається позивач як на підставу звільнення від сплати заборгованості, не можна вважати поважною причиною неналежного виконання обов`язків по сплаті аліментів, а спір про розмір аліментів згідно ст.195 ч.3 Сімейного кодексу України вирішується судом.

До того ж тяжкий матеріальний стан платника аліментів може бути підставою для відстрочення або розстрочення сплати заборгованості за аліментами, проте таких вимог позивачем не було заявлено.

Зважаючи на викладене, оцінюючі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що в задоволенні позовної вимоги про часткове звільнення від сплати заборгованості по аліментам в розмірі 120792 грн. 49 коп., слід відмовити в зв`язку з недоведеністю та безпідставністю.

В рамках судової справи позивачем документально не було надано належних та достовірних доказів, в підтвердження необхідності в отриманні сторонньої допомоги з боку позивача. Будь-яких доказів, що хворий батько перебуває на його утримані, позивачем також не надано, позивач не підтвердив письмовими доказами що саме він, а не будь-яка інша особа постійно доглядає та допомагає тяжко хворому батькові. Тому суд вважає, що доводи позивача не є підставою для звільнення від сплати заборгованості по аліментам. Всі обставини, зазначені позивачем як підставу для звільнення від сплати заборгованості по аліментам не є обставинами, що мають істотне значення та можуть бути підставою для звільнення від сплати заборгованості по аліментам в порядку ч. 2 ст. 197 СК України.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 247, 263-265, 280-283, 430 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Слобожанський відділ державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), - про зменшення розміру аліментів та часткове звільнення від сплати заборгованості по аліментам задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів, призначених за рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, які стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН НОМЕР_2 , уродженця м. Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області, який зареєстрований: АДРЕСА_1 , аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/6 частина всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною віку повноліття, починаючи з дня набрання чинності рішенням суду, на користь ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІПН НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 .

Третя особа: Слобожанський відділ державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), , місцезнаходження: Дніпропетровська обл., Дніпровський район, селище міського типу Слобожанське, вул. Теплична, буд. 2.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий у справі Погребняк Т.Ю.