Справа № 175/2099/20
Провадження № 2/175/522/20
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19 травня 2022 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Новік Л.М.

за участю секретаря Варави О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Слобожанське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у володінні власністю,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у володінні власністю.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що 19 жовтня 2016 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області розглянув цивільну справу № 175/1130/15-ц за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , треті особи: державний нотаріус Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори Кобрусєва Л.В. приватний нотаріус Дніпропетровського районного нотаріального округу Макарова В.Ю., управління Держгеокадастру у Дніпропетровському районі Дніпропетровської області про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину,договорів купівлі-продажу та державних актів на землю, визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння. Рішенням суду у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено у повному обсязі.

19 вересня 2017 року Апеляційний суд Дніпропетровської області скасував рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19 жовтня 2016 року та ухвалив нове рішення, яким вирішив провадження в частині позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом від 05 серпня 2011 року, виданого ОСОБА_3 , після смерті ОСОБА_4 на житловий будинок АДРЕСА_1 (реєстровий №2193); про право на спадщину за законом від 05 серпня 2011 року, виданого ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 1561 кв.м. по АДРЕСА_1 (реєстровий №2196); про право на спадщину за законом від 05 серпня 2011 року, виданого ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_4 на грошові внески з належними відсотками і усіма видами компенсацій (реєстровий №2199), виданих державним нотаріусом Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори Кобрусєвою Любов Віталіївною, - закрити. Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину житлового будинку, загальною площею 64,4 кв.м., житловою площею 40,2 кв.м., та земельних ділянок площею 0,1 ОСО га (для будівництва та обслуговування житлового будинку) та 0,0561 га (для ведення особистого селянського господарства), розташованих по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , про визнання недійсними договору купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,1000 га по АДРЕСА_1 (цільового призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку) від 25 травня 2012 року за реєстровим номером №377; договору купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0561 га по АДРЕСА_1 (цільового призначення для ведення особистого селянського господарства) від 25 травня 2012 року за реєстровим номером №386 та договору купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1 від 2 5 травня 2012 року за реєстровим номером №388, які укладені між ОСОБА_3 , в особі її представника ОСОБА_5 та ОСОБА_1 ; та про витребування з незаконного володіння 1/2 частини житлового будинку та земельних ділянок площею 0,1000 га (для будівництва та обслуговування житлового будинку) та 0,0561 га (для ведення особистого селянського господарства) по АДРЕСА_1 та передачу їх ОСОБА_2 - відмовити.

Таким чином суд апеляційної інстанції своїм рішенням не визнав не дійсними договори купівлі - продажу земельних ділянок, та самого будинку, розташованих за адресою АДРЕСА_1 , між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , та не скасував право власності на вищезазначене нерухоме майно за ОСОБА_1 , а ні в цілому, а ні в 1/2 частці.

Також, суд апеляційної інстанції, своїм рішенням відмовив ОСОБА_2 у позовних вимогах про витребування з незаконного володіння 1/2 частини житлового будинку та земельних ділянок площею 0,1000 га (для будівництва та обслуговування житлового будинку) та 0,0561 га (для ведення особистого селянського господарства) по АДРЕСА_1 та передачу їх ОСОБА_2 , чим фактично не оспорив правомірність набуття і правомірність володіння ОСОБА_1 всім спірним майном в цілому.

Ухвалою колегії судців Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 жовтня 2017 року виправлено описки у резолютивній частині вступної та резолютивної частин і повного рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2017 року: із третього абзацу резолютивної частини виключено фразу «про право на спадщину за законом від 05 серпня 2011 року, виданого ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_6 на грошові внески з належними відсотками і усіма видами компенсацій (реєстровий №2159)»; у четвертому абзаці резолютивної частини замість, «Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину житлового будинку, загальною площею 64,4 кв.м., житловою площею 40,2 кв.м., та земельних ділянок площею 0,1000 га (для будівництва та обслуговування житлового будинку) та 0,0561 га (для ведення особистого селянського господарства), розташованих по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 », правильно вказати: «Визнати за ОСОБА_2 право на 1/2 частку житлового будинку, загальною площею 64,4 кв.м., житловою площею 40,2 кв.м., та земельних ділянок площею 0,1000 га (для будівництва та обслуговування житлового будинку) та 0,0561 га (для ведення особистого селянського господарства), розташованих по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Відповідне рішення суд апеляційної інстанції ухвалив для того, щоб ОСОБА_2 , міг звернутися до своєї сестри ОСОБА_3 з вимогою про стягнення компенсації з приводу перерозподілу спадщини. На сьогоднішній день відповідач ОСОБА_1 є єдиним власником спірного майна в частці 1/1, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на майно, та його одноособисте право на спірне майно апеляційним судом не скасовано.

ОСОБА_2 звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області суду з позовом до ОСОБА_1 , про усунення перешкод у користуванні власністю, яким просить суд вселити його в будинок АДРЕСА_1 .

В ході судового розгляду даної справи № 175/351/18 після судового засідання, яке відбулося 27.03.2018 року, з`ясувалося , що приватним нотаріусом Дніпровського районного нотаріального округу Маркаровою Вікторією Юріївною, було зареєстровано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частини житлового будинку та земельних ділянок площею 0,1000 га (для будівництва та обслуговування житлового будинку) та 0,0561 га (для ведення особистого селянського господарства) по АДРЕСА_1 .

На підставі даної реєстрації ОСОБА_2 зареєструвався в належному на праві власності ОСОБА_1 будинку АДРЕСА_1 , та через суд вимагає вселення у даний будинок.

ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Приватного нотаріуса Дніпровського районного нотаріального округу Маркарової В.Ю та ОСОБА_2 про визнання дій державного реєстратора протиправними та скасування державної реєстрації права власності.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області у справі № 175/4219/18 від 09.02.2019 року визнано дії державного реєстратора приватного нотаріуса Дніпровського районного нотаріального округу Маркарової Вікторії Юріївни - протиправними. Скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , запис №23051660 від 25.10.2017 року, внесений на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 37801259 від 27.10.2017 року. Скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на 1/1 частину земельної ділянки кадастровий номер :02:030:0056, площею 0,1 га з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку (присадибна ділянка) по АДРЕСА_1 , запис №23052673 від 25.10.2017 року, внесений на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 37805711 від 27.10.2017 року. Скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на 1/2 частину земельної ділянки кадастровий помер :02:030:0057, площею 0,0561 га з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, по АДРЕСА_1 , запис №23052924 від 25.10.2017 року, внесений на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 37806026 від 27.10.2017 року. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 19 лютого 2020 року рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області у справі № 175/4219/18, залишено без змін.

На даний час право власності ОСОБА_2 на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 ; право власності ОСОБА_2 на 1/2 частину земельної ділянки кадастровий номер :02:030:0056, площею 0,1 га з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку (присадибна ділянка) по АДРЕСА_1 ; права власності ОСОБА_2 на 1/2 частину земельної ділянки кадастровий помер :02:030:0057, площею 0,0561 га з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, права власності ОСОБА_2 на 1/2 частину земельної ділянки кадастровий помер :02:030:0057, площею 0,0561 га з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, по АДРЕСА_1 скасовано, що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Однак ОСОБА_2 і досі зареєстрований по АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про склад сім`ї.

ОСОБА_2 не являється та ніколи не являвся членом сім`ї позивача, та не проживає в спірному будинку з 2012 року - після його відчуження. Те, що відповідач не проживає в спірному будинку з 2012 можуть підтвердити свідки, сусіди, які будуть заявлені мною у підготовчому судовому засіданні. Реєстрація відповідача в належному позивачеві на праві приватної власності будинку призводить до неможливості розпорядитися ним, а саме продати.

Просить суд визнати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) таким, що втратив право на користування будинком АДРЕСА_1 .

Не погодившись з позовними вимогами відповідач в особі представника, адвоката Нестиченко Д.С. подав відзив на позовну заяву в якому зазначив, що відповідач по справі - ОСОБА_2 зі свого народження проживав за адресою - АДРЕСА_1 . Проживав відповідач за означеною адресою разом зі своєю матір`ю ОСОБА_4 та сестрою ОСОБА_7 (дівоче прізвище теж ОСОБА_8 ). ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати Відповідача ОСОБА_4 (свідоцтво про смерть серія НОМЕР_2 видане 12 лютого 2010 року виконавчим комітетом Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області), яка на день смерті проживала за адресою: АДРЕСА_1 . В липні 2010 року, ОСОБА_2 та ОСОБА_9 звернулися до Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори для оформлення спадщини, яка залишилася після померлої ОСОБА_4 , а саме: домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , в якому Відповідав був зареєстрований та проживав. В подальшому, ОСОБА_7 запропонувала Відповідачеві відмовитися в нотаріальній конторі від спадщини на її користь, з наступною виплатою половини вартості спадкового майна, що мала б йому належати після продажу домоволодіння. Розраховуючи на чесність та добросовісність сестри , враховуючи близькі родинні зв`язки між ними, та той факт, що Відповідачеві на той час лише тільки виповнилося 18 років, 12 березня 2010 року ОСОБА_2 відмовився від належної йому частки спадщини, що залишилася після смерті їх матері, ОСОБА_4 , на користь своєї сестри. 05 серпня 2011 року ОСОБА_10 державним нотаріусом Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори було видано свідоцтва про право на спадщину за законом, які зареєстровані в реєстрі №2193, №2199, №2196. Після цього, ОСОБА_2 звернувся до ОСОБА_7 з метою отримання половини вартості проданого домоволодіння, відповідно до їх попередньої домовленості. Сестра відмовила ОСОБА_2 в наданні йому визначених домовленістю коштів, внаслідок чого ОСОБА_2 залишився без житла та засобів для існування. Вважаючи свої права порушеними, ОСОБА_2 звернувся до суду з метою визнання відмови від прийняття спадщини та свідоцтва про право на спадщину на ім`я ОСОБА_7 , які зареєстровані в реєстрі №2193, №2199, №2196, недійсними. В цей же час позивач по справі - придбав у його сестри домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 . 09 вересня 2013 року суд рішенням у справі №2-175/2722/13-ц визнав відмову ОСОБА_2 від прийняття спадщини, що відкрилася внаслідок смерті ОСОБА_4 та свідоцтво про право на спадщину за законом на ім`я ОСОБА_7 недійсними. А Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 19.09.2017 року по справі № 175/1130/15-ц за ОСОБА_2 було визнано право власності на 1/2 частину житлового будинку ,загальною площею 64.4 кв.м, житловою площею 40.2 кв.м та земельних ділянок площею 0.100 Га та 0.0561 Га за адресою АДРЕСА_1 . Рішення набрало законної сили та не оскаржувалося іншими сторонами справи. Право власності було зареєстровано за Позивачем у встановленому законом порядкові. Відповідач дійсно зареєстрований в даному домоволодінні та намагався проживати за згаданою адресою. Проте Позивач по справі та його родина чинили йому перешкоди у цьому та не давали можливості жити в будинкові. Відповідач був змушений звернутися до суду з позовною заявою про усунення перешкод у користуванні власністю ,проте відносно Відповідача було винесено вирок про притягнення його до відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, що передбачає позбавлення волі. На даний час відповідач перебуває в місцях позбавлення волі та після звільнення для нього домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 буде єдиним можливим місцем проживання з яким він має постійний та стійкий зв`язок і Позивач бажає в судовому порядкові позбавити Відповідача права користування домоволодінням. Відповідач вважає, що не є підставою для виселення членів сім`ї власника квартири, у тому числі й колишніх, сам факт переходу права власності на це майно до іншої особи без оцінки законності такого виселення, яке по факту є втручанням у право на житло у розумінні положень статті 8 Конвенції, на предмет пропорційності у контексті відповідної практики ЄСПЛ. Позивач разом із сестрою Відповідача просто викинули ОСОБА_2 на вулицю не надавши жодного іншого житла та не маючи на це ніякого правового підґрунтя.

В судове засідання представник позивача не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач та представник відповідача в судове засідання не з`явилися, не повідомивши суд про причину своєї неявки, належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового розгляду справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі.

Суд, вирішив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №224624817 від 18 вересня 2020 року, вбачається, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить 1/1 частка житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу серія ВРС №459616 від 25.05.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу Маркаровою В.Ю.

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №220127760 від 13 серпня 2020 року вбачається, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства, площею 0,0561 га кадастровий номер: :02:030:0057 за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу №386 від 25.05.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу Маркаровою В.Ю.

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №216688717 від 17 липня 2020 року вбачається, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1 га кадастровий номер: :02:030:0056 за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу №377 від 25.05.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу Маркаровою В.Ю.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області у справі № 175/4219/18 від 09.02.2019 року визнано дії державного реєстратора приватного нотаріуса Дніпровського районного нотаріального округу Маркарової Вікторії Юріївни - протиправними. Скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , запис №23051660 від 25.10.2017 року, внесений на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 37801259 від 27.10.2017 року. Скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на 1/1 частину земельної ділянки кадастровий номер :02:030:0056, площею 0,1 га з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку (присадибна ділянка) по АДРЕСА_1 , запис №23052673 від 25.10.2017 року, внесений на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 37805711 від 27.10.2017 року. Скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на 1/2 частину земельної ділянки кадастровий помер :02:030:0057, площею 0,0561 га з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, по АДРЕСА_1 , запис №23052924 від 25.10.2017 року, внесений на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 37806026 від 27.10.2017 року. Яке постановою Дніпровського апеляційного суду від 19 лютого 2020 року залишено без змін.

Як вбачається з довідки від 02 червня 2020 року, виданої Підгородненською міською радою, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 20.11.2017 року по АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Права власника житлового будинку, квартири, визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для свого власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

У пункті 38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц зроблено висновок, що негаторний позов - це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод. Означений спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном.

Таким чином, визначальним критерієм для негаторного позову є наявність або відсутність в особи права володіння майном на момент звернення з позовом до суду.

Цивільне законодавство розрізняє право володіння як складову повноважень власника (частина перша статті 317 ЦК України). Тому, враховуючи специфіку речей в обороті, володіння нерухомим майном може бути підтверджене, зокрема, фактом державної реєстрації права власності на це майно у встановленому законом порядку.

Відповідно до частини четвертої статті 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації прав підлягають право власності та право довірчої власності як спосіб забезпечення виконання зобов`язання на нерухоме майно.

На момент звернення ОСОБА_1 до суду з позовною вимогою про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням - право власності на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , зареєстровано за ОСОБА_1 , на законних для такої реєстрації підставах.

У постанові від 15 серпня 2018 року Верховний Суд, за наслідками розгляду справи № 595/1271/16-ц резюмував, що право членів сім`ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї.

Таким чином, враховуючи окрему думку Судді Верховного Суду Ситнік О. М. у справі № 653/1096/16-ц (провадження №14-181цс18), власник житлового приміщення реалізує свої повноваження з певними особливостями, оскільки володіння і користування житловим приміщенням здійснюється одночасно. Їх роздільна реалізація неможлива саме тому, що жилі приміщення призначені для постійного чи тимчасового перебування там фізичних осіб. Перебуваючи у жилому приміщенні, фізична особа безпосередньо реалізує повноваження володільця. Усунути перешкоди у користуванні неможливо без поновлення повноважень володіння вказаним приміщенням. Тому незаконне перебування у жилому приміщенні особи порушує такі складові права власності, як володіння і користування одночасно.

Ураховуючи те, що ОСОБА_2 на даний час без достатніх правових підстав зареєстрований у належному ОСОБА_1 житловому будинку, зважаючи на те, що припинилися обставини, які були підставою для встановлення сервітуту для відповідача, існують всі підстави для усунення перешкод у користуванні власністю шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням ОСОБА_2 у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Ураховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4-10, 12, 13, 17, 18, 76-81, 89, 133, 141, 223, 229, 247, 259, 263-265, 268, 272-273, 354-355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у володінні власністю задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) таким, що втратив право на користування будинком АДРЕСА_1 .

На рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду може бути подано апеляційну скаргу.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкриті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.М. Новік