Справа № 216/8304/21
Провадження № 2/216/1620/22
РІШЕННЯ

іменем України

25 травня 2022 року м. Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого - судді Кузнецова Р.О.,

за участю секретаря судового засідання Кацюби В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 4 приміщення суду у м. Кривому Розі, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, який обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2 . Позивач єдина прийняла спадщину, більше з заявами про прийняття чи про відмову від спадщини ніхто не звертався. Спадкове майно складається з житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який належав чоловікові спадкодавця ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкоємцем якого була дружина ОСОБА_2 , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових справ. 29.07.2021 нотаріус Першої криворізької державної нотаріальної контори надала позивачу постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, а саме: відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з тим, що в документах, що підтверджують право власності на спадкове майно існують розбіжності, зокрема відсутня інформація щодо зміни нумерації будинку. Для усунення протиріч, які виникли в оформленні спадщини їй було рекомендовано звернутись до суду і вирішити питання про визнання права власності на спадкове майно. За таких обставин, позивач просила суд: визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарчими побудовами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , який складається з: житлового будинку «А», загальною площею 72,2 кв.м, житловою площею 34,5 кв.м, літньої кухні «Б», гаражу «В», вбиральні «Г», огорожі №1, замощення І, як за спадкоємцем за законом після смерті матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка прийняла спадщину, але не оформила після свого чоловіка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач у судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала.

Представник відповідача виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради надав до суду клопотання про проведення розгляду справи за відсутності представника виконкому.

Суд, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При цьому згідно роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Так, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 .

Після її смерті залишилось спадкове майно у вигляді житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який належав чоловікові спадкодавця ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкоємцем якого була його дружина ОСОБА_2 , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових справ, що підтверджується довідкою відділу реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради від 12.06.2020 №2745, відповідно до якої на день смерті ОСОБА_3 разом з померлим за вищевказаною адресою була зареєстрована ОСОБА_2

ОСОБА_3 належав вказаний будинок на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку, посвідченого 09.03.1959 Четвертою криворізькою державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області за реєстром №7366, що зареєстрований в комунальному підприємстві Дніпропетровської обласної ради «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» за №229-101-52913.

Як вбачається з матеріалів спадкової справи №267-2009, постановою нотаріусом Першої Криворізької державної нотаріальної контори Дніпропетровської області від 29.07.2021 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з тим, що в документах, що підтверджують право власності на спадкове майно існують розбіжності, зокрема відсутня інформація щодо зміни нумерації будинку. Для усунення протиріч, які виникли в оформленні спадщини їй було рекомендовано звернутись до суду і вирішити питання про визнання права власності на спадкове майно.

Зокрема, в документах, що підтверджують право власності на спадкове майно існують розбіжності, а саме: в договорі про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку, зазначено адресу будинку: « АДРЕСА_2 », згідно з реєстраційним посвідченням, виданим 19.03.1982 Бюро технічної інвентаризації адреса значиться як: « АДРЕСА_1 ».

Згідно з довідкою виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті Ради №8/38-1588 від 04.06.2020 вбачається, що відповідно до рішення виконкому Криворізької міської Ради трудящих від 28.10.1975 №350 «Про впорядкування назв площ, АДРЕСА_2 було перейменовано у АДРЕСА_1 . Інша інформація щодо зміни нумерації будинків у виконкомі відсутня.

З листа Архівного відділу виконавчого комітету Криворізької міської ради №12/25-01/1091 від 18.06.2021 вбачається, що в документах архівного фонду за 1976-2014 роки відомості щодо зміни номеру будинку з « АДРЕСА_3 ) відсутні.

Зі змісту довідки КП ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» №178608 від 03.06.2020 встановлено, що відповідно до даних архівної справи право власності на житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 ( АДРЕСА_2 ) зареєстроване за ОСОБА_3 .

За ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за її ст. 13, - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Вирішення питання визнання права власності в судовому порядку є крайнім засобом захисту права власності особи за відсутності інших можливих заходів захисту речових прав на нерухоме майно.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008р. № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зі ст. 334 ЦК України якщо права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації, то право власності у набувача виникає з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до ст. 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно з ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту у судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України).

Таким чином, мати позивача ОСОБА_2 , проживаючи разом із спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини, прийняла спадщину у вигляді житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Враховуючи, що єдиним спадкоємцем за законом після померлої ОСОБА_2 є ОСОБА_1 , беручи до уваги те, що позивач в іншій спосіб, окрім як звернутися з позовом до суду про визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом, захистити своє порушене право не може, тому суд вважає за можливе визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарчими побудовами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , який складається з: житлового будинку «А», загальною площею 72,2 кв.м, житловою площею 34,5 кв.м, літньої кухні «Б», гаражу «В», вбиральні «Г», огорожі №1, замощення І, в порядку спадкування за законом після ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 328, 334, 368, 392, 1216, 1217, 1218, 1226, 1261, 1268, 1296 ЦК України, ст. 41 Конституції України, ст.ст.12, 13, 76-81, 141, 223, 247, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарчими побудовами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , який складається з: житлового будинку «А», загальною площею 72,2 кв.м, житловою площею 34,5 кв.м, літньої кухні «Б», гаражу «В», вбиральні «Г», огорожі №1, замощення І, в порядку спадкування за законом після ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення прийнято, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Відомості про учасників справи згідно з п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

-позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_4 ;

-відповідач: виконавчий комітет Центрально-Міської районної у м. Кривому Розі ради Дніпропетровської області, місце знаходження: м. Кривий Ріг, вул. Свято-Миколаївська, буд. 27, .

Рішення надруковане суддею в одному примірнику.

Суддя Р.О. Кузнецов