Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2022 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Хамник М.М.

за участю секретаря судового засідання Івашко Я.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку загального позовного провадження цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: орган опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради, про визначення місця проживання неповнолітньої дитини з матір`ю та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: орган опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради про визначення місця проживання неповнолітньої дитини з батьком, -

за участі:

позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката Кухти О.В.

представника відповідача адвоката Лаврентьєва Ю.Г.

представника третьої особи Шатрова В.В.

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Кухта О.В., звернулась до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини з матір`ю. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що після припинення фактичних шлюбних відносин з відповідачем, тобто з 2017 року, малолітній син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишився проживати з нею.

Рішенням виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 08 липня 2020 року визначено способи участі у вихованні дитини батька, яким встановлено відповідачу порядок побачення з сином.

З метою створення належних соціально-побутових умов проживання, збереження психічного та фізичного здоров`я дитини, її духовного та розумового розвитку, позивачка просить визначити місце проживання дитини з нею.

В ході розгляду справи відповідач звернувся до суду із зустрічним позовом до позивачки про визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком.

Свої позовні вимоги позивач за зустрічним позовом мотивує тим, що визначення місця проживання сина з відповідачкою суперечить інтересам дитини, так як негативно впливає на її виховання, шкодить здоров`ю та гармонійному розвитку. Позивач зазначає, що здоров`я сина під час проживання з відповідачкою постійно погіршується. Стверджує, що відповідачка зловживає алкогольними напоями.

Ухвалою суду від 07.12.2021 відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 22.02.2022 замінено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Службу у справах дітей Ужгородської міської ради на належну - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради (м.Ужгород, пл. Поштова, 3).

Ухвалою суду від 17.03.2022 прийнято до спільного розгляду з первісною позовною заявою зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служба у справах дітей Ужгородської міської ради, про визначення місця проживання малолітнього сина з батьком.

Ухвалою суду від 14.04.2022 у задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_2 про зупинення провадження у справі відмовлено. Закрито підготовче провадження. Призначено справу до судового розгляду по суті.

Відповідачем за первісним позовом 21.12.2021 подано відзив на позов в якому він просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що докази у підтвердження вимог позову є неналежними, недопустимими, недостовірними та не доводять обставин того, що для сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доцільніше проживати з матір`ю.

Обставини неповернення документів сина, на які посилається позивачка, не маю ніякого відношення до предмету спору з визначення місця проживання дитини.

Заяви повідомлення щодо неповернення та несвоєчасного повернення сина ОСОБА_5 , є виключно одноосібними твердженнями позивачки та не враховують дійсні обставини, зокрема наявність об`єктивних причин несвоєчасного повернення дитини, зокрема у зв`язку з перебуванням позивачки у стані алкогольного сп`яніння.

Щодо висновку органу опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому від 08.10.2021 р. №1122/23/02-14, підготовленого за зверненням позивачки від 20.08.2021 року до Служби у справах дітей Ужгородської міської ради, то вказаний висновок, на думку відповідача, є необґрунтованим, оскільки за наявності всіх умов для проживання сина ОСОБА_5 , (наявність приватного будинку із прибудинковою земельною ділянкою зі спортивним майданчиком, окремої кімнати, спальні, обладнаного спортивного залу з розвиваючими іграшками, забезпеченістю дитини одягом, продуктами харчування) та встановлення обставин піклування про виховання сина, його здоров`я, орган опіки та піклування необґрунтовано надав перевагу саме позивачці, визначивши доцільним місцем проживання сина ОСОБА_5 разом з матір`ю, хоча батьки мають рівні права щодо виховання своїх дітей.

У відповіді на відзив від 06.01.2022 ОСОБА_1 та її представника адвокат Кухта О.В. не погодились із доводами, викладеними у відзиві на позов, оскільки такий, на їх думку, не містить жодних спростувань доводів, наведених у позовній заяві ОСОБА_1 .

У відзиві на зустрічний позов, який надійшов до суду 08.04.2022, відповідач за зустрічним позовом проти задоволення вимог зустрічного позову заперечує, просить суд відмовити у задоволенні такого, посилаючись на те, що з часу постановлення судом рішення про встановлення батьківства - 04.11.2019 року і до 20 серпня 2021 року - дня звернення ОСОБА_1 до суду із заявою про визначення місця проживання дитини, ОСОБА_2 не важливо було дане питання, а з позов він звернувся тільки після звернення ОСОБА_1 з відповідним позовом.

Також не заслуговує на увагу твердження відповідача про зловживання позивачкою за первісним позовом алкоголем, а висновок лікаря, на який він посилається у зустрічному позові, засвідчує про разове вживання алкогольного напою, яке призвело до легкого сп`яніння.

Щодо твердження про систематичне погіршення стану здоров`я дитини внаслідок недбалого ставлення до неї, то відповідачка за зустрічним позовом зазначає, що дитина відвідує садочок, різні гуртки, комунікує з іншими дітками, а відтак хворіє вірусними захворюваннями.

Також відповідачка за зустрічним позовом зазначає, що ОСОБА_2 постійного доходу немає. На даний час йому 56 років, він є пенсіонером, офіційно не працює, має інвалідність ІІ групи. Про погіршення майнового стану ОСОБА_2 свідчить і те, що 25 березня 2022 року він звернувся до Ужгородського міськрайонного суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів на дитину, які він сплачує за рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 24 березня 2020 року.

При цьому ОСОБА_1 зазначає, що її доходи та умови проживання є задовільними. Зокрема, у дитини є окрема кімната зі спальним місцем. Дитина забезпечена розвиваючими іграшками, одягом, взуттям та продуктами харчування. Стосунки між дитиною та матір`ю доброзичливі.

ОСОБА_2 неодноразово забирав дитину і вчасно їй не повертав, а тому ОСОБА_1 зверталася до органів поліції з приводу неповернення дитини та наявності перешкод у спілкуванні з дитиною.

ОСОБА_1 стверджує, що ОСОБА_2 постійно принижує її честь та гідність, під час спільного проживання неодноразово наносив їй тілесні ушкодження, а тому припускає, що останній може чинити по відношенню до сина фізичне та психологічне насилля. Окрім того, ОСОБА_2 постійно залякує дитину, примушує відвідувати заняття на які син не хоче ходити і прямо про це говорить. Син для нього це лише можливість реалізувати себе та свої нездійсненні мрії.

У відповіді на відзив, яка надійшла до суду 19.04.2022 від представника позивача за зустрічним позовом адвоката Лаврентьєва Ю.Г., останній зазначає, що заперечення відповідачки ОСОБА_1 у відповіді на зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 не спростовують доводів зустрічної позовної заяви, а відтак просить задоволити вимоги зустрічного позову у повному обсязі.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_6 позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, зустрічний позов не визнали з мотивів, викладених у відзиві на зустрічну позовну заяву.

Представник відповідача адвокат Лавреньтьєв Ю.Г. в судовому засіданні первісний позов не визнав з мотивів викладених у відзиві, зустрічний позов підтримав, просив його задовольнити, посилаючись на те, що батько приділяє сину максимальну увагу, утримує та виховує.

Представник третьої особи, орган опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому підтримав позицію, викладену у висновках органу опіки та піклування щодо визначення місця проживання дитини, в яких рекомендовано визначити місце проживання дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю, ОСОБА_1 .

Заслухавши пояснення сторін, їх представників, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов наступних висновків.

За змістом ч.1, ст.3; ч.1, ст.9; ч.1, ст.18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, схваленої резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21.12.1995 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

У відповідності до ч.1, ст.21 Конституції України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними.

За правилами ч.2 ст.22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Як регламентовано ч.1-2, ст.24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження,майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого об`єднаним органом місцевого самоврядування, міста Кішварда (Угорщина), ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_3 ( ОСОБА_7 ), матір`ю якого є позивачка ОСОБА_8 (том І, а.с.7-8). Відомості про батька у свідоцтві - відсутні.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 04 листопада 2019 року №308/6476/18 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано батьком дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (том І, а.с.9-11).

Як установлено з вказаного рішення, позивачка ОСОБА_1 з відповідачем, ОСОБА_2 , перебували у фактичному шлюбі, (без реєстрації) і дитина ОСОБА_3 народилась в період їх спільного проживання.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 24.03.2020 №308/14171/19 присуджено до стягнення зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі 4000грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 10.12.2019 (том ІІ, а.с.47).

Рішенням виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 08.07.2020 «Про визначення способу участі у вихованні дитини» визначено способи участі у вихованні дитини та встановлено ОСОБА_2 побачення з його малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким чином:

-один тиждень дитина перебуває та проживає у батька за адресою його місця проживання, інший тиждень дитина знаходиться у матері - ОСОБА_1 ;

-батько забирає дитину з 19:00 неділі до 19:00 неділі наступного тижня (том І, а.с.12).

Згідно характеристики, підписаної Регіональним керівником Товариства з обмеженою відповідальністю «Надежда Ритейл 2017» Фабрицій Е.Т. 24.08.2021, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 працює на посаді начальника АЗС BVS у ТОВ «Надежда Ритейл 2017» з 12.10.2020.

За період перебування на посаді керуючого, по теперішній час зарекомендувала себе позитивно, як фахівець у певній галузі. Ділові якості проявила на найвищому рівні, постійно прагне самовдосконалення. За характером спокійна, врівноважена, жодної скарги від клієнтів певної сфери обслуговування не надходило, має тільки позитивні відгуки. В колективі користується повагою та авторитетом (том І, а.с.18).

Згідно довідки, виданої ОСОБА_1 ТОВ «Надежда Ритейл 2017», її дохід за період з 01.02.2021 по 31.07.2021 склав 81 333,87грн.(а.с.19).

Згідно висновку органу опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому від 08.10.2021, поданий позивачкою, враховуючи інтереси ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , органом опіки встановлено, що доцільним буде визначити місце проживання дитини разом з матір`ю ОСОБА_1 за адресою її місця проживання (том І, а.с.24-25).

Своє рішення орган опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому мотивував, зокрема, тим, що малолітній син з народження проживає разом з матір`ю, а батько дитини має можливість, згідно рішення виконкому приймати участь у вихованні сина в рівній мірі з матір`ю.

Згідно довідки №5 Комунального некомерційного підприємства «Ужгородська міська поліклініка» Ужгородської міської ради психо-неврологічного диспансерного відділення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в КНП «УМП «Ужгородської міської ради ПНВ»» не спостерігалась (том І, а.с.26).

Згідно довідки Закарпатського обласного наркологічного диспансеру ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на момент огляду в Закарпатському обласному наркологічному диспансері під диспансерним наглядом у лікаря-нарколога не перебуває, за допомогою не зверталась (том.І, а.с.27).

З акту обстеження умов проживання від 23.09.2021 за адресою місця проживання ОСОБА_2 (батька дитини): АДРЕСА_2 , встановлено, що батько любляче ставиться до дитини, добре про нього дбає у визначений для нього час, дбайливо ставиться до навчання, виховання та здоров`я дитини (том І, а.с.103).

Відповідно до довідки про фінансовий стан для заповнення декларації, виданої Ощадбанком ОСОБА_2 , надходження коштів на його рахунок за період з 04.01.2021 по 10.12.2021 становив 103161,93грн (том І, а.с.119).

Згідно посвідчення серія НОМЕР_2 , ОСОБА_2 встановлено ІІ групу інвалідності та зазначено про встановлення законодавством України пільг для ветеранів війни - інвалідів війни (том І, а.с.129).

Відповідно до наданого висновку психологів Медичного центру «Нейромед» на підставі консультації ОСОБА_4 , 22.02.2016 від 08.02.2022 №02-02/22 ОСОБА_2 має всі необхідні якості для забезпечення якісного всебічного розвитку сина та його успішної соціалізації (том І, а.с.167-171).

Висновком органу опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому від 02.02.2022 №33/23/02-14, розглянувши наявні матеріали та насамперед враховуючи інтереси ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , органом опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому повторно встановлено, що доцільним буде визначення місця проживання дитини разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою її місця проживання.

Як вбачається з клопотання про зупинення провадження у справі, поданого ОСОБА_2 , 18.02.2022, вказаний висновок органу опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому ним оскаржено до суду (справа №308/1965/22).

Як установлено з консультативного висновку обстеження малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , фахівцем психологом психологічний стосунок дитини з мамою визначається як добрий (том І, а.с.206-207).

Психологічний статус дитини визначається як тривожний і викликаний переживанням стресу у зв`язку із судовими спорами між батьками.

Страх і тривога дитини за своє майбутнє викликані страхом втратити одного з батьків і відчуття безсилля через неможливість впливати на рішення дорослих.

З висновку за результатами інспекційного відвідування щодо цільового витрачання аліментів на дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (том ІІ, а.с.52) фахівцями служби у справах дітей встановлено, що одержувач аліментів, тобто ОСОБА_1 , забезпечує базові індивідуальні потреби дитини (харчування, ліки, одяг, взуття по сезону, іграшки та інші засоби для розвитку та навчання дитини) відповідно до його віку.

Як установлено із заяви ОСОБА_1 від 04.04.2022 до начальника Служби у справах дітей Ужгородської міської ради Агрокаті М.Ю., ОСОБА_1 звернулась до вказаного органу з приводу незаконного та, у порушення рішення «Про визначення способу участі у вихованні дитини» від 08.07.2020, утримання ОСОБА_4 батьком ОСОБА_2 , а також повідомила про зазначений факт у правоохоронні органи (том ІІ, а.с.56-57).

Як установлено з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань номер кримінального провадження: 0000351, 05 квітня в чергову частину Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області надійшов рапорт начальника СЮП ВП, що в ході розгляду матеріалів ЄО за заявою ОСОБА_2 встановлено, що сину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 умисно спричинено тілесні ушкодження, правова кваліфікація діяння ч.1 ст.125 КК України (том ІІ, а.с.99).

Постановою Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області від 22.04.2022 встановлено, що вказане кримінальне провадження закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.125 КК України на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України (том ІІ, а.с.126-128).

З результатів психологічного дослідження ОСОБА_4 психолога Ужгородського міського центру соціальних служб департаменту соціальної політики від 22.04.2022 встановлено, що дослідження проводилось у будинку батька дитини. У висновку зазначається, що під час бесіди ОСОБА_3 повідомив про побої з боку матері, але не міг розповісти ніяких подробиць. Також стверджує, що мати била його палкою, але тією палкою, якою він грався у будинку батька. Стверджує, що мати залишає його вдома самого, замикаючи квартиру. Разом з тим, психолог зазначає, що на малюнку, який запропоновано дитині намалювати, не спостерігаються елементи агресії, які могли б свідчити про насильство над дитиною. Дитина також категорично відмовляється виконувати проективні методики, пов`язані з зображенням сім`ї, що може свідчити про сильне почуття тривоги та напружені стосунки між батьками.

Щодо застосованої методики «Два будиночки», дитина не згадує про матір, говорить про ускладненість стосунків між матір`ю та сином, необхідність підключення матері до роботи з психологом (том ІІ, а.с.167).

З консультативного висновку медичного центру «Нейромед» від 16.05.2022 за результатами проведеної психомоделюючої гри, яка була спрямована на дослідження взаємодії ОСОБА_4 між членами його родини, виявлення негативних реакцій, стереотипних ролей, встановлено, що до ОСОБА_5 застосовується фізична сила як метод виховання (вказує, що мама його б`є коли він не чемний). Дитина боїться темряви, бо, як зазначає батько, мама лякала дитину монстрами.

При консультації дитина виглядала подавленою, нежиттєрадісною, рівень тривожності підвищився. Рекомендоване регулярне відвідування психолога як мамі, так і сину (том ІІ, а.с.170).

З довідки від 18.01.2022 ФОП ОСОБА_9 встановлено, що ОСОБА_3 , 2016 р.н., відвідує заняття з англійської мови в Mortimer English Club за розкладом - вівторок, четвер 17.00 (том І, а.с.212).

З характеристики Спортклубу ІППОН ОСОБА_3 відвідує заняття з кік боксингу більш ніж пів року тричі на тиждень (том І, а.с.213).

ОСОБА_1 підписано медичну декларацію №0001-47РТ-ЗЕА0 про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (том І, а.с.222).

З медичних довідок (том І, а.с. 207-221), консультацій психолога, встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проходить обстеження та відповідне лікування у різних медичних фахівців за зверненням батьків.

Як наголошує ч.1, ст.51 Конституції України кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Як визначає ч.1, ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частина 2 цієї ж статті наголошує, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом положень ч.3, ст.11 Закону України „Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Враховуючи, що дитина відповідно до Рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 08.07.2020 проживала одночасно і у матері і в батька (один тиждень у матері, один тиждень у батька), то суд констатує, що обидва батьки любляче та турботливо ставляться до дитини, дбають про її здоров`я, добробут.

Як зазначено у ч.1-3 ст.9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору.

Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

За правилами ч.1, ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Як регламентовано ч.1, ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Частина 2 цієї статті наголошує, що орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Пункт 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу,визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" наголошує, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст.160 СК України, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Наявність конфліктних стосунків батьків щодо визначення місця проживання дитини, встановлено органом опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому під час підготовки висновків, а також констатовано у висновках психологів, які відзначають вплив такого конфлікту на психічний стан дитини; звернення батьків до правоохоронних органів тощо.

Поведінка і стосунки сторін у судових засіданнях засвідчили про нездатність дійти спільного рішення щодо вирішення конфлікту.

Стороною позивача також стверджується про створення перешкод з боку відповідача щодо спілкування з сином, а саме, неповернення дитини батьком, про що свідчать талони повідомлення єдиного обліку про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію від 03.01.2022, 11.01.2020, 10.02.2020, 17.04.2022, 24.04.2022 (том І, а.с.28-30, том ІІ а.с.131-132), звернення до служби у справах сім`ї з цього приводу.

Наявність такого конфлікту між сторонами та звернення позивача з позовами до суду про визначення місця проживання дитини також свідчить про перешкоджання з боку відповідача для спілкування матері з дитиною. Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові від 13.10.2021 року у справі №522/2593/19, провадження№61-5380св21.

Орган опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому у своїх висновках від 08.10.2022 та від 02.02.2022 №33/23/02-14 визнав доцільним визначення місця проживання дитини разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою її місця проживання.

Своє рішення орган опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому мотивував, зокрема, тим, що малолітній син з народження проживає разом з матір`ю, а батько дитини має можливість, згідно рішення виконкому приймати участь у вихованні сина в рівній мірі з матір`ю.

За правилами ч.1-2, ст.8 Закону України „Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно ч.1, ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно положень Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року малолітня дитина не повинна, крім випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Разом з тим, вимоги національного законодавства: ст.21; 22; 24; 51 Конституції України, ст.141 СК України, ст.11 Закону України „Про охорону дитинства" передбачають рівність всіх громадян перед законом і рівність обох батьків щодо виховання та утримання своїх дітей без будь-яких привілеїв і обмежень, включаючи стать особи.

Аналізуючи докази, зібрані у справі, суд, виходячи включно із рівності прав та обов`язків батьків щодо утримання та виховання дитини, закріплених у нормах національного законодавства, зазначених вище, та в інтересах самої дитини і приходить до висновку, що оскільки малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 проживає разом з матір`ю, а батько дитини має можливість, згідно рішення виконкому приймати участь у вихованні сина в рівній мірі з матір`ю мати дитини, а мати відповідно має всі умови для проживання та виховання дитини, працює на постійній основі і має достатній фінансовий стан для утримання дитини, тому необхідно визначити місце проживання дитини з матір`ю, що буде повністю відповідати правам та інтересам дитини, яка має повне право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Суд критично оцінює доводи відповідача про зловживання позивачкою алкогольними напоями з посиланням на протокол медичного освідчення ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, оскільки наявність такої обставини спростовується довідкою Закарпатського обласного наркологічного диспансеру, відповідно до якої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в Закарпатському обласному наркологічному диспансері під диспансерним наглядом у лікаря-нарколога не перебуває (том.І, а.с.27). Інші докази, які б підтверджували дану обставину, в матеріалах справи відсутні.

Також неспроможними є доводи про вчинення сварок позивачкою з посиланням на протокол про адміністративне правопорушення ч. 1 ст. 173-2 КУпАП складений відносно ОСОБА_1 , оскільки постановою Ужгородського міськрайонного суду від 22.12.2021, залишеною без змін Постановою Закарпатського апеляційного суду, закрито провадження по даній справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Не заслуговують на увагу і доводи відповідача по те, що з висновків спеціаліста психологів установлено, що мати застосовує до дитини фізичне насилля, а сама дитина висловила бажання проживати з батьком, оскільки малолітня дитина в силу свого розвитку, як зазначається і самими психологами, не здатна усвідомлено обирати з ким з батьків проживати. У цьому віці дитина не сприймає окремо батька і матір. Для дитини є одне цілісне утворення - батьки. І повна відсутність когось одного може мати негативні наслідки для здоров`я дитини.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що останні висновки психолога, зокрема від 08.02.2022, 22.04.2022, 16.05.2022, проводились вже після того, як дитина, внаслідок перешкоджання з боку батька, перестала спілкуватися з матір`ю та перебувала під цілковитим контролем батька у його будинку, не відвідувала навчальний заклад.

За наведених обставин первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання неповнолітньої дитини з матір`ю підлягає до задоволення, а у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання неповнолітньої дитини з батьком слід відмовити.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява№ 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

З урахуванням наведеного та ст.265 ЦПК України, суд констатує, що у даному рішенні мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім тих аргументів, які не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Згідно ст.ст.133, 141 ЦПК України з відповідача за первісним позовом ОСОБА_2 необхідно стягнути на користь ОСОБА_1 840 грн. 80 коп. судового збору, сплаченого останнім при зверненні до суду з позовом.

Керуючись ст.2; 4-5; 10-13; 76-81; 133; 141; 223; 258-259; 263-265 ЦПК України, на підставі ст.3; 9; 18Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ст.21-22; 24; 51 Конституції України, ст.141; 160-162СК України, ст.8; 11 Закону України „Про охорону дитинства", суд

У Х В А Л И В:

Первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: орган опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради, про визначення місця проживання неповнолітньої дитини з матір`ю, - задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з його матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою її місця проживання.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 840 грн. 80 коп. судового збору.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: орган опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради, про визначення місця проживання неповнолітньої дитини з батьком - відмовити.

Судові витрати за зустрічним позовом покласти на позивача за зустрічним позовом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса місця проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .

Третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради; адреса пл.Поштова, 3, м.Ужгород, 88000, .

Повний текст рішення суду складено 08.06.2022.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду

Закарпатської області М.М. Хамник