КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №756/1378/2016 Головуючий у І інстанції - Луценко О.М.
апеляційне провадження №22-ц/824/1853/2022 Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2022 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,

за участю секретаря Немудрої Ю.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 10 листопада 2021 року

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, процентів нарахованих за користування кредитом та пені,

за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, -

встановив:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Оболонського районного суду м. Києва із завою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, обґрунтовуючи її тим, що 26 жовтня 2016 року Оболонським районним судом м. Києва було розглянуто справу за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, процентів нарахованих за користування кредитом та пені, та ухвалено рішення яким стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість по договору про надання споживчого кредиту №0 від 02 квітня 2008 року яка станом на 20 січня 2016 року становить 42245 доларів США 26 центів та пеню за несвоєчасне погашення процентів в розмірі 25061грн. 42 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» судовий збір у розмірі 8059,61 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» судовий збір у розмірі 8059,61грн.

23 січня 2019 року Старшим державним виконавцем Бориспільського МВДВС ГТУЮ у Київській області прийнято до виконання виконавчий лист №756/1378/16, виданий Оболонським районним судом м. Києва. Виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як перша інстанція.

На підставі договору факторингу №15-02/2019 від 15 лютого 2019 року укладеного між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «ФК «Фінактив» на підставі якого до ТОВ «ФК «Фінактив» перейшло право грошової вимоги за кредитним договором щодо боржника ОСОБА_2

02 квітня 2008 року між ТОВ «ФК «Фіактив» та ОСОБА_3 було укладено договір про відступлення прав вимоги на підставі якого до кредитора перейшло право вимоги за кредитним договором щодо боржника ОСОБА_2 , у зв`язку із чим ОСОБА_3 став новим кредитором за кредитним договором № від 02 квітня 2008 року.

15 лютого 2019 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було укладено договір про відступлення прав вимоги 15/0219ВП на підставі якого до кредитора перейшло право вимоги за кредитним договором щодо боржника ОСОБА_2 , у зв`язку із чим ОСОБА_1 став новим кредитором за кредитним договором № від 02 квітня 2008 року.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 17 серпня 2021 року, замінено сторону стягувача з ПАТ «УкрСиббанк» на правонаступника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні по виконанню рішення Оболонського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2015 року по цивільній справі за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Станом на 27 вересня 2021 року ОСОБА_2 добровільно виконала грошове зобов`язання в сумі 42246,26 доларів США та 25061,42 грн., за виконавчим листом №756/1378/16-ц від 26 жовтня 2016 року, шляхом вручення ОСОБА_1 грошової суми, що підтверджується розпискою.

Посилаючись на вищевикладене, на підставі ч.2 ст.432 ЦПК, заявник просив суд визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 10 листопада 2021 року, відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що вона є незаконною та необґрунтованою, постановленою з грубим порушенням норм матеріального та процесуального законодавства.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, послався на те, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2016 року, задоволено позов ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, процентів нарахованих за користування кредитом та пені.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість по договору про надання споживчого кредиту №0 від 02 квітня 2008 року, яка станом на 20 січня 2016 року становить 42245 доларів США 26 центів та пеню за несвоєчасне погашення процентів в розмірі 25061 грн. 42 коп.

28 листопада 2016 року АТ «УкрСиббанк» отримало виконавчі листи, щодо стягнення вищевказаного заборгованості.

Разом з тим, апелянт є новим кредитором за кредитним договором №0 від 02 квітня 2008 року, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 .

Зазначив, що до нового кредитора переходить право вимагати від боржника належного та реального виконання зобов`язань по поверненню основної суми заборгованості по кредиту, нарахованих відсотках за користування кредитом згідно з Кредитним договором, сплати штрафних санкцій, а також всі інші права, належні Первісному кредиторові.

ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 щодо погашення заборгованості в розмірі 42245 доларів США 26 центів та пеню за несвоєчасне погашення процентів в розмірі 25061 грн. 42 коп.

Зазначає, що ОСОБА_2 погасила в повному обсязі заборгованість перед ОСОБА_1 в розмірі 42245 доларів США 26 центів та пеню за несвоєчасне погашення процентів в розмірі 25061 грн. 42 коп., про що свідчить відповідна розписка.

Таким чином, рішення Оболонського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2016 року виконано в повному обсязі, а тому наявні всі підстави для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, оскільки обов`язок боржника виконано в добровільному порядку та в повному обсязі.

Просив скасувати ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 10 листопада 2021 року, та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 26 жовтня 2016 року Оболонським районним судом м. Києва було розглянуто справу за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, процентів нарахованих за користування кредитом та пені, та ухвалено рішення яким стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість по договору про надання споживчого кредиту №0 від 02 квітня 2008 року яка станом на 20 січня 2016 року становить 42245 доларів США 26 центів та пеню за несвоєчасне погашення процентів в розмірі 25061 грн 42 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» судовий збір у розмірі 8059,61 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» судовий збір у розмірі 8059,61 грн.

Оболонським районним судом м. Києва 28 листопада 2016 року був виданий виконавчий лист на підставі рішення суду від 26 жовтня 2016 року у справі №756/1378/16-ц.

23 січня 2019 року Старшим державним виконавцем Бориспільського МВДВС ГТУЮ у Київській області прийнято до виконання виконавчий лист №756/1378/16, виданий Оболонським районним судом м. Києва. Виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як перша інстанція.

На підставі договору факторингу №15-02/2019 від 15 лютого 2019 року укладеного між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «ФК «Фінактив» на підставі якого до ТОВ «ФК «Фінактив» перейшло право грошової вимоги за кредитним договором щодо боржника ОСОБА_2

02 квітня 2008 року між ТОВ «ФК «Фіактив» та ОСОБА_3 було укладено договір про відступлення прав вимоги на підставі якого до кредитора перейшло право вимоги за кредитним договором щодо боржника ОСОБА_2 , у зв`язку із чим ОСОБА_3 став новим кредитором за кредитним договором № від 02 квітня 2008 року.

15 лютого 2019 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було укладено договір про відступлення прав вимоги 15/0219ВП на підставі якого до кредитора перейшло право вимоги за кредитним договором щодо боржника ОСОБА_2 , у зв`язку із чим ОСОБА_1 став новим кредитором за кредитним договором № від 02 квітня 2008 року.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 17 серпня 2021 року, замінено сторону стягувача з ПАТ «УкрСиббанк» на правонаступника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні по виконанню рішення Оболонського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2015 року по цивільній справі за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Станом на 27 вересня 2021 року ОСОБА_2 добровільно виконала грошове зобов`язання в сумі 42246,26 доларів США та 25061,42 грн., за виконавчим листом №756/1378/16-ц від 26 жовтня 2016 року, шляхом вручення ОСОБА_1 грошової суми, що підтверджується розпискою.

З вказаної розписки вбачається, що ОСОБА_2 надала розписку ОСОБА_1 про те, що отримала від позикодавця в борг грошові кошти в сумі 42245,26 доларів США та 25061,42грн. Дані кошти зобов`язується повернути до 21 вересня 2022 року.

ОСОБА_1 стверджує про повний розрахунок за договором кредиту, будь яких фінансових, майнових та інших претензій до ОСОБА_2 не має.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, суд першої інстанції виходив з того, що виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №756/1378/16 від 26 жовтня 2016 року виданого Оболонським районним судом м. Києва, щодо стягнення заборгованості за договором кредиту з ОСОБА_2 відкрито.

Станом на 27 вересня 2021 року виконавче провадження знаходиться на стадії примусового виконання у зв`язку з несплатою боржником витрат виконавчого провадження у розмірі 4224,52 доларів США та 2506,14грн.

Тоді як, у разі, якщо виконання зобов`язання за судовим рішенням відбулося в межах виконавчого провадження, стягувач має право подати до виконавця письмову заяву про повернення виконавчого документа. На підставі цієї заяви виконавець приймає постанову про повернення виконавчого документа стягувачу згідно з п.1 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Однак, сплата боржником боргу чи припинення обов`язку з інших підстав, які відбулись вже у відкритому виконавчому провадженні, не може бути підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

З висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.129 Конституції України, однією із основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Стаття 6 Конвенції поширює свою дію і на таку стадію цивільного процесу як виконання судового рішення.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини вказує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишалось невиконаним відносно однієї зі сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинне розглядатися як невід`ємна частина «процесу» в розумінні статті 6 Конвенції (рішення від 28 липня 1999 року в справі «Іммобільяре Саффі проти Італії», рішення від 19 березня 1997 року в справі «Горнсбі проти Греції»).

Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судового рішення, відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України №5-рп/2013 від 26 червня 2013 року по справі №1-7/2013, є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2004 року по справі «Шмалько проти України» вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.6 ЗУ «Про виконавче провадження», підлягають примусовому виконанню рішення в тому числі на підставі таких виконавчих документів як виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до ч.1 ст.431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Виконавчий документ - це письмовий документ встановленої форми і змісту, який видається судом для примусового виконання прийнятих ним у справах рішень, ухвал, постанов як підстава для їх виконання.

Згідно з положеннями ст.432 ЦПК України, суд, визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Про виправлення помилки в виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу.

Якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом.

За змістом норми ст.432 ЦПК України, підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Отже, сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа або наявності інших обставин, які зумовлюють необхідність установлення питань виконання судового рішення.

При цьому словосполучення «або з інших причин», застосоване у гіпотезі ч.2 ст.432 ЦПК України, не стосується припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад, в апеляційному чи касаційному порядку скасовано чи змінено рішення суду, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний.

Саме такі роз`яснення надано Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №8 від 25 вересня 2015 року «Про узагальнення практики розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах».

Отже, закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, проте є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Отже, матеріально-правовою підставою визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є припинення обов`язку боржника з підстав, визначених законом (статті 599-601,604-609 ЦК України).

При цьому, зміст ч.2 ст.432 ЦПК України свідчить про те, що матеріально-правовою підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є, зокрема, припинення обов`язку боржника, яке мало місце поза межами виконавчого провадження, у зв`язку з чим у боржника буде відсутній обов`язок з виконання виконавчого листа, виданого на підставі судового рішення.

Відповідно до ч.3 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, та у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 17 частини першої статті 39 цього Закону.

Виконавчий збір не стягується із сум податкового боргу (у тому числі штрафних санкцій та пені) та недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у разі їх списання згідно з пунктами 2-3, 2-4 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України та пунктом 9-15 розділу VIII Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Згідно Закону України «Про виконавче провадження», добровільним виконанням рішення суду вважається погашення заборгованості до надходження виконавчого документа на виконання.

Вичерпний перелік підстав та умов, за якими виконавчий збір не стягується, визначений статтею 27 Закону України «Про виконавче провадження», не застосовується до цих правовідносин. Крім того, примусове виконання судового рішення розпочинається з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

У разі, якщо виконання зобов`язання за судовим рішенням відбулося в межах виконавчого провадження, стягувач має право подати до виконавця письмову заяву про повернення виконавчого документа.

На підставі цієї заяви виконавець приймає постанову про повернення виконавчого документа стягувачу згідно з п.1 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Однак, сплата боржником боргу чи припинення обов`язку з інших підстав, які відбулись вже у відкритому виконавчому провадженні, не може бути підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, оскільки виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №756/1378/16 від 26 жовтня 2016 року виданого Оболонським районним судом м. Києва, щодо стягнення заборгованості за договором кредиту з ОСОБА_2 відкрито, та знаходиться на стадії примусового виконання у зв`язку з несплатою боржником витрат виконавчого провадження у розмірі 4224,52 доларів США та 2506,14 грн.

Викладені в апеляційній скарзі доводи є такими що не впливають на правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 10 листопада 2021 року слід залишити без змін.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-384, ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 10 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений 27 січня 2022 року.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді Т.О. Писана

С.О. Журба