У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 січня 2022 року м. Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді - Крегул М.М., при секретарі Тимко М.В.., за участі особи, яка подала заяву про перегляд ОСОБА_1 , його представника - ОСОБА_2 , представника стягувача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород, у порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін, цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, -
ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про перегляд судового наказу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.10.2021 року за нововиявленими обставинами по справі за заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів.
Заявник вважає, що вказаний судовий наказ підлягає перегляду за нововиявленими обставинами, оскільки, існують обставини, що мають істотне значення для справи, не повідомлялися суду , не встановлювалися судом під час прийняття судового наказу, а саме зазначає, що згідно рішення Ужгородського міськрайонного суду від 27 листопада 2006 року у справі № 2п-2743/06, шлюб між заявником та матір`ю стягувача - ОСОБА_5 , розірвано, та стягнуто з нього аліменти на утримання доньки - ОСОБА_3 . На виконання вказаного рішення суду був виданий виконавчий лист, стягнення, за яким проводилося у встановленому законом порядку.
У 2009 році, ОСОБА_6 було подано позов про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.
У зв`язку з бажанням виїзду матері із донькою за кордон, на постійне місце проживання, між заявником та колишньою дружиною було укладено мирову угоду у справі, за умовами якої він надав дозвіл на виїзд дитини - ОСОБА_3 за кордон, та сплатив всю суму заборгованості по аліментам, а колишня дружина у свою чергу відмовилася від отримання від нього аліментів на утримання доньки - ОСОБА_3 , а також зобов`язалася не ставити питання про позбавлення його батьківських прав.
Мирова угода між ними була затверджена Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 21.08.2009 року, у справі № 2-4186/09, яка не скасовувалася і набрала законної сили.
Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.07.2020 року у справі 308/4905/20, виконавчий лист про стягнення аліментів визнано таким, що не підлягає виконанню.
Таким чином, на думку заявника, у зв`язку з вищевикладеними обставинами, з 2009 року у нього відсутній обов`язок сплати аліментів на утримання доньки, оскільки , її мати укладенням мирової угоди у справі № 2-4186/09 відмовилася від отримання аліментів, а виконавчий лист був визнаний таким, що не підлягає виконанню. Вказана обставина судом при розгляді справи не досліджувалася.
Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.12.2021 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд заяви проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.
18.01.2022 року від представника стягувача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 через канцелярію суду надійшли письмові заперечення на заяву про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами. Вважає дану заяву безпідставною та необґрунтованою, наведені у ній обставини, зокрема щодо наявності домовленості між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 про відмову від аліментів на утримання ОСОБА_3 в розумінні положень пункту 1 частини 2 ст. 423 ЦПК України не є нововичявленими обставинами та не підлягають дослідженню під час вирішення питання про стягнення аліментів у порядку наказного провадження за заявою доньки ОСОБА_3 , яка жодним чином не приймала участі у будь-яких домовленостях між батьками.
Представник стягувача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 у судовому засіданні просила відмовити у перегляді судового наказу за нововиявленими обставинами з підстав та мотивів наведених у поданих нею до суду письмових запереченнях від 18.01.2022 року.
Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши її матеріали, суд приходить до такого висновку.
Відповідно ч.1ст.160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.
Частинами 7, 8 ст.170 ЦПК України передбачено, що у разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої ст.161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.
У разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.
Судовий наказ від 25 жовтня 2021 року видано відповідно до пункту 4 ст. 161 ЦПК України, а тому його може бути переглянуто за нововиявленими обставинами.
Поряд з цим, до заяви ОСОБА_1 не надав доказів на підтвердження новововиявлених обставин, які на думку боржника є підставою для скасування судового наказу за нововиявленими обставинами.
На думку суду істотних обставин, які могли б унеможливити виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків по сплаті аліментів, суд не вбачає виходячи з наступного.
Аргументуючи підстави перегляду судового наказу за нововиявленими обставинами заявник вказує на наявність мирової угоди затвердженої ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 21.08.2009 року укладеної між заявником та його колишньою дружиною. За умовами вказаної угоди заявник ОСОБА_1 надав дозвіл на виїзд дитини ОСОБА_3 (стягувача) за кордон та сплатив всю суму заборгованості по аліментам, а колишня дружина у свою чергу відмовилася від отримання від заявника аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , а також зобов`язалася не ставити питання про позбавлення заявника батьківських прав. У зв`язку з цим, заявник вважає, що у нього відсутній обов`язок сплати аліментів на утримання доньки.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).
Частиною 1 ст. 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України).
Частиною 2 ст. 47 Цивільного процесуального кодексу України надає можливість неповнолітнім особам віком від 14 до 18 років особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді у справах, що виникають з відносин, у яких вони особисто беруть участь, якщо інше не встановлено законом.
Статтею 18 СК України встановлено, що кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу.
Право дитини на звернення за захистом своїх прав та інтересів безпосередньо до суду, якщо вона досягла 14 років також встановлено ч. 4 ст. 152 СК України.
При вирішенні спору , суд виходить з положень ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства», за якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Обов`язок батьків утримувати дитину визначений ст. 180 СК України, зокрема батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Статтею 188 цього Кодексу передбачено, що батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину, якщо дохід дитини набагато перевищує дохід кожного з них і забезпечує повністю її потреби. Батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду. Якщо дитина перестала отримувати дохід або її дохід зменшився, заінтересована особа має право звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів.
Також статтею 189 цього Кодексу передбачено, що батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується. У разі невиконання одним із батьків свого обов`язку за договором аліменти з нього можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса.
Статтею 190 СК України встановлено, що той із батьків, з ким проживає дитина, і той із батьків, хто проживає окремо від неї, з дозволу органу опіки та піклування можуть укласти договір про припинення права на аліменти для дитини у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно (житловий будинок, квартиру, земельну ділянку тощо). Такий договір нотаріально посвідчується. Право власності на нерухоме майно за таким договором виникає з моменту державної реєстрації цього права відповідно до закону. Якщо дитина досягла чотирнадцяти років, вона бере участь в укладенні цього договору. Набувачем права власності на нерухоме майно є сама дитина або дитина і той із батьків, з ким вона проживає, на праві спільної часткової власності на це майно. У разі укладення такого договору той із батьків, з ким проживає дитина, зобов`язується самостійно утримувати її. Укладення договору не звільняє того з батьків, хто проживає окремо, від обов`язку брати участь у додаткових витратах на дитину. На майно, одержане за договором відповідно до частини першої цієї статті, не може бути звернене стягнення. Майно, одержане дитиною за цим договором, може бути відчужене до досягнення нею повноліття лише з дозволу органу опіки та піклування. Договір, укладений відповідно до частини першої цієї статті, визнається судом недійсним за вимогою відчужувача нерухомого майна у разі виключення його імені як батька з актового запису про народження дитини. У разі визнання договору недійсним у відчужувача відновлюється право власності на нерухоме майно . За позовом відчужувача нерухомого майна договір, укладений відповідно до частини першої цієї статті, може бути розірваний у разі невиконання тим із батьків, з ким проживає дитина, обов`язку по її утриманню.
У заяві про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами заявник вказав на наявність підстав для такого перегляду, передбачених пунктом 1 частини 2 статті 423 ЦПК України.
Відповідно до частини 1, пункту 1 частини 2 статті 423ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.
За змістом пункту 1 частини 1статті 424 ЦПК України заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами може бути подано з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 423 цього Кодексу, - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про існування обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення.
Отже, відповідно до пункту 1 частини 2 статті 423, пункту 1 частини 1 статті 424 ЦПК України нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи, а строк звернення з заявою про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами починає відлік із дня, коли заявник дізнався або міг дізнатися про існування цих нововиявлених обставин, які йому не були відомі на час розгляду справи.
Водночас, заява про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, яку подав ОСОБА_1 не містить відомостей про нововиявлені обставини у розумінні пункту 1 частини 2 статті 423 ЦПК України.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.
Згідно умов мирової угоди укладеної між заявником та його колишньою дружиною, ОСОБА_1 надав дозвіл на виїзд дитини ОСОБА_3 (стягувача) за кордон та сплатив всю суму заборгованості по аліментам, а колишня дружина у свою чергу відмовилася від отримання від отримання від заявника аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , а також зобов`язалася не ставити питання про позбавлення заявника батьківських прав.
Поряд з цим, про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_1 та захисту свого порушеного права на отримання аліментів звернулася сама донька ОСОБА_8 , а не її мати (колишня дружина заявника) ОСОБА_6 ..
Відтак, суд приходить до висновку, що умови мирової угоди між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , затвердженої ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 21.08.2009 року у справі № 2-4186/09 не порушені, а наведені обставини ОСОБА_1 в заяві щодо наявності домовленості між ним та його колишньою дружиною ОСОБА_6 про відмову від аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , в розумінні положень пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України не є нововиявленими обставинами та не підлягають дослідженню під час вирішення питання про стягнення аліментів у порядку наказного провадження за заявою доньки заявника - ОСОБА_3 , яка жодним чином не приймала участі у будь-яких домовленостях між батьками. Дані обставини не входять у предмет доказування в межах справи про стягнення аліментів за заявою ОСОБА_3 до свого батька, а відтак не можуть бути прийняті судом до уваги та не могли б вплинути на рішення суду у випадку, якби суду було відомо про них на момент ухвалення рішення.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст.429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може відмовити у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.
Виходячи з того, що обставини, на які посилається заявник у своїй заяві, не є нововиявленою обставиною, підстав для скасування судового наказу не вбачається. Окрім того, вказані обставини не мають істотного значення для розгляду заяви про видачу судового наказу, оскільки не містять підстав для відмови у видачі судового наказу, передбачених статтею 165 ЦПК України.
Оскільки підставами для перегляду судового наказу за нововиявленими обставинами, відповідно до 1 частини 2статті 423 ЦПК України є виключно такі істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи, належить відмовити у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та залишити судовий наказ в силі.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст.259-261,423-429 ЦПК України, суд
Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами.
Судовий наказ Ужгородського міськрайонного суду Зкарпатської області від 25 жовтня 2021 року про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліментів на її утримання, у розмірі ј частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня подання заяви про видачу судового наказу, а саме: з 14 вересня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття - залишити в силі .
Ухвала суду набирає законної з моменту її проголошення і може бути окаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення , шляхом подачі апеляційної скарги через Ужшгородський міськрайонний суд.

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 24.01.2022 року о 15 год. 20 хв..

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду М.М. Крегул