КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №22-ц/824/346/2022 Головуючий у 2 інстанції Голуб С.А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2022 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

судді-доповідача Голуб С.А.,

суддів: Писаної Т.О., Таргоній Д.О.,

за участі секретаря судового засідання Сакалоша Б.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в м. Києві апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2020 року позивач звернулася до суду першої інстанції з вказаним позовом, посилаючись на те, що з 04 березня 2006 року перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. Від даного шлюбу сторони мають спільних дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що з відповідачем не проживають разом як подружжя, спільного господарства не ведуть, мають окремі бюджети та погляди на життя. Позивач проживає окремо, сім`я існує формально, збереження шлюбу та подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін та унеможливлює примирення між сторонами.

На підставі викладеного в позові, позивач просила суд першої інстанції розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та зареєстрований виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області 04 березня 2006 року, актовий запис №88.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 жовтня 2021 року позов задоволено.

Розірвано шлюб між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 , зареєстрований Виконкомом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області 04 березня 2006 року, актовий запис за № 88.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали апеляційні скарги, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

ОСОБА_1 в доводах апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не встановив всі обставини справи, не дослідив надані суду докази, та не врахував ту обставину, що розлад у сім`ї викликаний випадковими причинами, а небажання одного із подружжя продовжувати шлюб не може бути достатньою правовою підставою для розірвання шлюбу.

На підставі викладеного в апеляційній скарзі, ОСОБА_1 просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовити та встановити сторонам додатковий строк на примирення протягом шести місяців.

ОСОБА_2 в доводах своєї апеляційної скарги посилається на те, що в оскаржуваному рішенні суду фактично відсутня його мотивувальна частина тане вказана інформація, що має істотне значення при вирішенні даного спору, зокрема судом не встановлено, що з 04 березня 2017 року сторони припинили шлюбні відносини та проживають окремо.

На підставі викладеного в апеляційній скарзі, ОСОБА_2 просить суд апеляційної інстанції змінити рішення суду першої інстанції, виклавши в мотивувальній частині рішення суду, що сторони починаючи з 04 березня 2017 року припинили шлюбні відносини та проживають окремо.

В порядку визначеному ст. 360 ЦПК України на адресу Київського апеляційного суду від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в якому зазначено, що строк на примирення вже надавався судом першої інстанції, однак за цей час жодних дій для примирення відповідачем вжито не було, таким чином відсутні правові підстави для надання додаткового строку на примирення.

Окрім того, примирення між сторонами неможливе, оскільки фактичні шлюбні відносини припинились з 04 березня 2017 року, відповідно подальше збереженні сім`ї є неможливим.

На підставі викладеного у відзиві просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

ОСОБА_2 та її представник адвокат Хомік О.В. заперечували проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 та наполягала на задоволенні своєї апеляційної скарги.

ОСОБА_1 та його представник в судове засідання не з`явились, про дату і час судового розгляду справи ОСОБА_1 був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Окрім того, ОСОБА_1 не з`явився і в судове засідання, що було призначено на 16 лютого 2022 року, натомість його представником - адвокатом Курбаком О.О. було подано клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку з тим, що він перебуває на лікуванні. Суд апеляційної інстанції вказане клопотання задовольнив та відклав судове засідання.

В подальшому представник ОСОБА_1 - адвокат Романцова Т.В., до початку судового засідання, яке було призначено на 08 червня 2022 року, повторно подає до суду клопотання про відкладення судового засідання, яке є ідентичним за змістом до раніше поданого, але вже з іншою причиною відкладення, а саме те, що ОСОБА_1 знаходиться за межами м. Києва у зв`язку з введенням воєнного стану.

Суд апеляційної інстанції дослідивши матеріали справи, а також ту обставину, що ОСОБА_1 було особисто отримано судову повістку про виклик до суду, яка була направлена за адресою: АДРЕСА_1 та за умови не підтвердження наявності поважних причин, які б перешкоджали прибути в судове засідання, визнає причини неявки неповажними та відхиляє клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що учасники справи були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду справи, а наведені представником ОСОБА_1 причини неявки в судове засідання визнані судом неповажними, тому можливим є розгляд справи за відсутності осіб, які не з`явились в судове засідання.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги доходить висновку, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення враховуючи наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що 04 березня 2006 року був зареєстрований шлюб між позивачем та відповідачем Виконкомом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, про що зроблено актовий запис №88, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серія НОМЕР_1 .

Від спільного подружнього життя сторони мають спільних дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Ялтинського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим 01 серпня 2007 року; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м.Києві 22 грудня 2009 року; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м.Києві 12 червня 2012 року; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 виданим виконавчим комітетом Хотівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області 03 грудня 2015 року; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_6 виданим виконавчим комітетом Хотівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області 01 грудня 2017 року.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що подальше сімейне життя подружжя і збереження сім`ї суперечить інтересам сторін.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з урахуванням наступного.

Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Згідно з ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

У відповідності до положень ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Згідно зі ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

У відповідності до ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Як вбачається зі змісту наведених норм чинного законодавства, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, таким чином відсутність бажання одного з подружжя продовжувати шлюбні відносини є самостійною підставою для розірвання шлюбу.

Щодо вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 , про надання додаткового строку на примирення до шести місяців не передбачений нормами чинного цивільного процесуального законодавства. Окрім того, ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 січня 2021 року сторонам надавався строк на примирення три місяці.

Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 про не встановлення судом першої інстанції дати фактичного припинення шлюбних відносин, то суд апеляційної інстанції оцінює такі доводи апеляційної скарги критично, оскільки при вирішенні питання про розірвання шлюбу суд, в першу чергу з`ясовує чи подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно, вирішуючи питання про розірвання шлюбу не є необхідним встановлення дати припинення фактичних шлюбних відносин між сторонами.

Таким чином, висновки суду першої інстанції про наявність правових підстав для розірвання шлюбу є законними та обґрунтованими, та не спростовані доводами апеляційних скарг.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладені норми права та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що оскаржуване рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому не підлягає скасуванню судом апеляційної інстанції з підстав, що зазначені в апеляційних скаргах, таким чином, апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 10 червня 2022 року.

Суддя-доповідач

Судді: