Справа №351/2296/21
Номер провадження №2/351/214/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2022 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Калиновського М.М.,

секретар Нагірняк В.М. ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Снятині справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Снятинської міської ради про встановлення факту постійного проживання та визнання власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Станом на 15.04.1991 в господарстві, яке відносилось до суспільної групи "робітничий двір" (на даний час - АДРЕСА_1 ) проживали ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 (голова сім`ї, батько Позивачки), ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 (мачуха Позивачки), ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 (зведений брат Позивача (у Позивачки та брата спільний батько), ОСОБА_1 (Позивачка) та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 (син Позивачки).

ІНФОРМАЦІЯ_5 померла мачуха Позивача, в управління спадковим майном вступив батько Позивача - ОСОБА_4 , який за життя склав заповіт, яким усе належне йому майно заповів ОСОБА_6

ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_4 помер, в управління спадковим майном вступив зведений брат Позивача (у Позивача та брата спільний батько) - ОСОБА_6 .

ІНФОРМАЦІЯ_7 зведений брат Позивача ОСОБА_6 помер. На час його смерті Позивач вступила в управління спадковим майном, а саме: житловим будинком, площею 50 м. кв., та земельною ділянкою 1,27 га, які знаходяться в с. Видинів та числились за померлим, а також майном, яке числиться у власності за померлим - земельною ділянкою (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, орієнтовною площею 1,62 га. Дітей чи інших спадкоємців у ОСОБА_6 , окрім Позивача та рідного брата Позивача - ОСОБА_3 немає. При цьому ОСОБА_3 відмовляється від прийняття спадщини, наміру оформляти на себе спадщину не має.

У встановлений законом строк позивачка звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, та на підставі її заяви після смерті ОСОБА_6 заведена спадкова справа №415/2021, заяв інших спадкоємців не надходило, однак Постановою державного нотаріуса Першої Снятинської районної державної нотаріальної контори від 26.10.2021 Позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті брата ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 , у зв`язку з пропущеним терміном для прийняття спадщини, так як Позивачка не проживала разом з померлим.

При цьому позивачка зазначає, що починаючи з 1970-х років вона постійно проживала разом із батьком, мачухою та зведеним братом, хоча не була зареєстрована за однією із ними адресою, але вони вели спільне господарство, разом зі зведеним братом - ОСОБА_6 організовували обряд поховання матері та батька, і після смерті зведеного батька у 2008 році, вона продовжувала жити зі з зведеним братом (оскільки вона була розлучена з 2001 року, а брат одружений не був, та потребував допомоги), продовжували вести спільне господарство, а також вона після смерті брата займалась організацією обряду його поховання. Підтвердженням постійного проживання з померлими на момент їх смерті та, відповідно відкриття спадщини, є родинні зв`язки, показання сусідів та Відповідачів.

На підставі наведеного Позивачка вважала, що вона прийняла спадщину, а під час юридичного оформлення документів щодо спадкового майна виникли спірні питання, виникла необхідність у встановленні факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту спільного проживання Позивачки на момент смерті зі зведеним братом ОСОБА_6 , а тому вона звернулася у суд із даним позовом, яким просить встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 разом із зведеним братом ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, та визнати за ОСОБА_1 право власності на: житловий будинок, площею 0,50 га, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку, що розташована на території с. Видинів площею 1,27 га, в межах якої 0,16 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку, що розташована в с. Видинів площею 1,62 га, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва ОСОБА_5 у приватну власність відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ІФ №036859 від 12.04.2001 та зареєстрованого в Книзі реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за №365.

Представник позивачки, адвокат Боднарук П.М., подав до суду заяву, якою позовні вимоги своєї довірительки підтримав повністю, позов просив задоволити, розгляд справи просив провести у відсутності позивачки та її представника.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали до суду заяви, у яких зазначили, що позовні вимоги ОСОБА_1 визнають повністю, проти задоволення позову не заперечують.

Заступник міського голови Снятинської міської ради В.Анатійчук подав до суду заяву, у якій зазначив, що міська рада у вирішенні позову ОСОБА_1 покладаються на розсуд суду, справу просив розглядати у відсутності представника міської ради.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив зокрема:

- згідно довідок старости старостинського округу №№ 416, 417, 418 від 07.10.2021 та №471 від 25.11.2021 та витягу з погосподарської книги станом на 15.04.1991 в господарстві, яке відносилось до суспільної групи "робітничий двір" (на даний час - АДРЕСА_1 ) проживали ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 (голова сім`ї, батько Позивачки), ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 (мачуха Позивачки), ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 (зведений брат Позивачки), ОСОБА_1 (позивачка) та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 (син Позивача);

- згідно із свідоцтва про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 її батьком зазначено ОСОБА_4 , та згідно із свідоцтва про народження ОСОБА_6 серії НОМЕР_2 , його батьком також зазначено ОСОБА_4 ;

- відповідно до письмових показів свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 . ОСОБА_1 із 1970-х років проживала разом із батьком, мачухою зведеним братом та сином у господарстві по АДРЕСА_1 ;

- відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_9 , та відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Отже наведене свідчить про те, що ОСОБА_1 із 1970-х років дійсно проживала разом із батьком ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , мачухою ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , зведеним братом ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 та сином ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 , у господарстві по АДРЕСА_1 (голова сім`ї, батько Позивачки), ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 (мачуха Позивачки), ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 (зведений брат Позивача (у Позивачки та брата спільний батько), ОСОБА_1 (Позивачка) та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 (син Позивачки).

Відповідно до пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. З разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Частиною 2 ст.256 ЦПК України визначено, що в судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.315 ЦПК України суд у порядку окремого провадження розглядає справи, зокрема про встановлення реєстрації шлюбу, факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, а також відповідно до ч.2 цієї статті у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Статтями 2, 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою їх обмеження.

З огляду на положення наведеної норми Закону, Верховний Суд у справі №404/2163/16-ц від 04.07.2018 року виклав свою позицію, згідно якої: відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця не є доказом того, що він не проживав із спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо передбачені частиною третьою статті 1268 ЦК України обставини підтверджуються іншими належними і допустимими доказами. Аналогічна правова позиція викладена у Постановах Пленуму Верховного Суду України від 21.02.2018 року по цивільній справі №317/2329/15-ц та від 28.02.2018 року по цивільній справі № 633/344/16-ц.

Таким чином особа, яка проживала разом із спадкодавцем на час його смерті без місця реєстрації має право у судовому порядку встановити факт постійного проживання із спадкодавцем на момент його смерті.

З огляду на зазначене суд вважає, що слід встановити факт того, що ОСОБА_1 постійно проживала однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини разом із зведеним братом ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Також судом встановлено:

- згідно довідок старости старостинського округу від 07.10.2021 та витягу з погосподарської книги після смерті ОСОБА_6 ОСОБА_1 вступила в управління наступним спадковим майном: житловим будинком, площею 50 м. кв., та земельною ділянкою 1,27 га, які знаходяться в с. Видинів та земельною ділянкою (паєм) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, орієнтовною площею 1,62 га.;

- згідно довідки виконавчого комітету Снятинської міської ради №471 від 25.11.2021, та погосподарської книги за господарством, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 закріплена земельна ділянка 0,16 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, при цьому зазначена земельна ділянка є складовою земельної ділянки площею 1,27 га, в управління якою вступила ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_6 ;

- відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії IV- ІФ №036859 від 12.04.2001, зареєстрованого в Книзі записів за №365 земельна ділянка площею 1,62 та, виданого на ім`я ОСОБА_5 - видано вже після її смерті;

- згідно рішення тринадцятої сесії Видинівської сільської ради від 24.12.1997 ОСОБА_5 передано у приватну власність земельні ділянки, які знаходяться у користуванні громадян станом на 24.12.1997 згідно записів погосподарських книг.

Крім того згідно із довідкою Першої Снятинської РДНК №1861/02-14 від 26.10.2021 після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 за заявою ОСОБА_1 заведена спадкова справа №415/2021, однак відповідно до постанови Першої Снятинської РДНК №1862/02-31 від 26.10.2021 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , у зв`язку із відсутністю підтверджуючих документів про спільне проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_6 на час його смерті.

Відповідно до ст.1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно пунктів 10, 11 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» про те, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Відповідно до п «г» ч.1 ст.81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику, у справах за позовами про захист права приватної власності" від 22.12.1995 року № 20 із змінами і доповненнями, щодо роз`яснення ст.ст. 17, 18 ЗУ "Про власність" вбачається, що відповідно до ст. 55 Закону "Про власність" громадянин не може бути позбавлений права власності на своє майно, крім випадків, передбачених цим Законом та іншими законодавчими актами України.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

З огляду на вказане суд вважає, що за ОСОБА_1 слід визнати право власності на житловий будинок, площею 0,50 га, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на земельну ділянку, що розташована на території с. Видинів площею 1,27 га, в межах якої 0,16 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та на земельну ділянку, що розташована в с. Видинів площею 1,62 га, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва ОСОБА_5 у приватну власність відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ІФ №036859 від 12.04.2001 та зареєстрованого в Книзі реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за №365.

Враховуючи все вищевикладене, дослідивши матеріали справи, беручи до уваги визнання позову відповідачами та їх відмову від заперечень проти позову, суд дійшов висновку про те, що позов ОСОБА_1 підлягає до повного задоволення.

На підставі наведеного, ст.ст. 328, 392, 1216, 1218, 1225, 1268 ЦК України, ст. 81 ЗК України, керуючись ст.ст. 256, 258-259, 263-265, 268, 315, 319 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ) разом із зведеним братом ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ) право власності на житловий будинок, площею 0,50 га, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ) право власності на земельну ділянку, що розташована на території с. Видинів площею 1,27 га, в межах якої 0,16 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ) право власності на земельну ділянку, що розташована в с. Видинів площею 1,62 га, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва ОСОБА_5 у приватну власність відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ІФ №036859 від 12.04.2001 та зареєстрованого в Книзі реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за №365.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції з дня його проголошення. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: Михайло КАЛИНОВСЬКИЙ