Єдиний унікальний номер судової справи: 482/1546/21
Провадження №22-ц/812/234/22 Доповідач суду апеляційної інстанції - Самчишина Н.В.
Постанова

Іменем України

06 червня 2022 року м. Миколаїв Справа №482/1546/21

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Самчишиної Н.В.,

суддів: Лисенка П.П., Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання - Калашник А.О.,

без участі учасників справи, які належним чином повідомлені про день, час і місце судового засідання,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 25 листопада 2021 року ухвалене об 11 год 30 хв під головуванням судді Баранкевич В.О. у приміщенні суду у м. Нова Одеса, за заявою ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису щодо ОСОБА_1 ,

установив:

22 листопада 2021 року ОСОБА_2 подала до суду вказану заяву, яку обґрунтовувала наступним.

Заявник вказувала, що вона проживає та є власником житлового будинку АДРЕСА_1 .

З 22 грудня 2003 року вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_1 , який зареєстрований за місцем її проживання. У його власності є житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішенням Новоодеськогого районного суду Миколаївської області від 19 січня 2021 року шлюб між ними розірвано.

Як під час шлюбу, так і після розірвання шлюбу ОСОБА_1 влаштовує постійні конфлікти та сварки. Весь цей час вона, її син та її мати потерпають від насильницьких дій з боку її колишнього чоловіка. Його насильницькі дії стосовно неї виражаються у словесних образах, погрозах вбивством, приниженням її, залякуванням, нецензурною лайкою, спричиненням їй тілесних ушкоджень, пошкодженням та викраденням майна.

ОСОБА_2 зазначала, що внаслідок вищезазначеної поведінки ОСОБА_1 вона неодноразово зверталася до правоохоронних органів, де було підтверджено факт психологічного насильства з боку ОСОБА_1 , але вжитті заходи не сприяли припиненню домашнього насильства з боку колишнього чоловіка.

Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_2 просила видати обмежувальний припис щодо ОСОБА_1 на шестимісячний строк, яким заборонити йому перебувати в місці спільного проживання з нею за адресою: АДРЕСА_1 , усунути перешкоди у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності та її особистою приватною власністю, наближатися на відстань ближче ніж на 100 метрів до місця її проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Новодеського районного суду Миколаївської області від 25 листопада 2021 року заяву ОСОБА_2 задоволено.

Видано стосовно ОСОБА_1 обмежувальний припис строком 6 місяців, яким визначені тимчасові обмеження його прав з покладенням на нього обов`язків: заборонено йому перебувати в місці спільного проживання з ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонено ОСОБА_1 наближатися на визначену відстань, а саме на відстань менше 100 метрів до місця проживання ОСОБА_2 за вказаною адресою.

Рішення суду мотивоване тим, що заявник довела належними та допустимими доказами свої вимоги.

Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні заяви.

Обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу, ОСОБА_1 зазначав, що суд першої інстанції обмежив його право брати участь у судовому засіданні, оскільки він не був належним чином повідомленим про дату та час розгляду справи, позбавив його права на подання ним доказів та пояснень з приводу заяви. Суд неправильно оцінив наявні в матеріалах справи докази, а тому дійшов помилкових висновків.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , посилаючись на продовження вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства щодо неї, у зв`язку з чим наявні обґрунтовані ризики вчинення ним подальшого насильства, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з нормами статті 376 ЦПК України однією з підстав для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

За змістом статті 350 - 5 ЦПК України неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису.

З матеріалів справи вбачається, що справа призначена на 25 листопада 2021 року. На судове засідання ОСОБА_1 не з`явився. Дані про належне його повідомлення про розгляд справи матеріали справи не містять.

З огляду на наведене, оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з підстав порушення процесуального права щодо належного повідомлення заінтересованої особи у справі ОСОБА_1 про дату, час і місце засідання суду з ухваленням нового судового рішення.

Колегією суддів апеляційного суду встановлені наступні обставини.

Норми статей 1, 3, 4, 24, 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачають, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на осіб, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхніх батьків та дітей.

Діяльність, спрямована на запобігання та протидію домашньому насильству, серед іншого, ґрунтується на засадах гарантування постраждалим особам безпеки та основоположних прав і свобод людини і громадянина, зокрема права на життя, свободу та особисту недоторканість, на повагу до приватного та сімейного життя, на справедливий суд, на правову допомогу, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

До спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Обмежувальний припис стосовно кривдника це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Оцінка ризиків це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Порядок видачі судом обмежувального припису визначається Цивільним процесуальним кодексом України.

Згідно з статтею 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Відповідно до частини першої статті 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

Законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

З матеріалів справи вбачається, що з 22 грудня 2003 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області від 19 січня 2021 року розірвано.

ОСОБА_2 проживає та є власником житлового будинку АДРЕСА_1 .

За результатами поданих заявницею заяв до поліції, постановою Новоодеського районного суду Миколаївської області від 30 жовтня 2020 року у справі №482/1699/20 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП і призначено стягнення у виді штрафу в розмірі 170 грн. за вчинення відносно ОСОБА_2 домашнього насильства.

Постановою того ж суду від 12 травня 2021 року у справі №482/314/21 ОСОБА_1 , повторно, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 173-2 КУпАП і призначено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. за вчинення відносно ОСОБА_2 домашнього насильства психологічного характеру.

Постановою того суду від 23 листопада 2021 року у справі №482/1503/21 ОСОБА_1 , повторно, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 173-2 КУпАП і призначено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. за вчинення відносно ОСОБА_2 домашнього насильства психологічного характеру.

З пояснень ОСОБА_1 та доводів апеляційної скарги слідує, що він не заперечував факти, викладені у постановах суду. Однак, він наголошував на тому, що не залякував ОСОБА_1 , а заявник постійно його провокує на сварки, виганяє з дому, позбавляє можливості його працювати. Між ними склалися неприязні стосунки вже після розірвання шлюбу і дії сторін є обопільними. Крім того, між ними наявний спір щодо проживання в житловому будинку та поділ спільного сумісного майна подружжя. На території домоволодіння наявні два будинки АДРЕСА_1 та №19 . ОСОБА_2 проживає в будинку АДРЕСА_1 , а він має можливість проживати в будинку АДРЕСА_3 , при цьому відстань між будинками становить приблизно 30 метрів.

З матеріалів справи також убачається, що відносно заявниці також були складені протоколи про адміністративні правопорушення за частиною першою статті 173 - 2 КУпАП. Проте, постановами Новоодеського районного суду Миколаївської області від 12 травня 2021 року у справі №482/313/21, від 10 серпня 2021 року у справі №482/916/21, від 10 серпня 2021 року у справі №482/1026/21 адміністративні справи про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушень, передбачених частиною першої статті 173-2 КУпАП закриті у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Згідно з статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Проаналізувавши викладене, колегія суддів вважає, що висновок районного суду про наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_2 щодо видачі обмежувального припису є правильним, бо відповідає обставинам справи та вимогам законодавства.

Матеріали справи свідчать, що заявник довела належними та допустимими доказами факт вчинення психологічного насильства щодо неї, а також наявності ризиків, які можуть настати у майбутньому у зв`язку із невчиненням щодо ОСОБА_1 обмежувального припису.

Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є порушення норм процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що обставини судом першої інстанції встановлені правильно, але допущено порушення норм процесуального права щодо належного повідомлення про розгляд справи ОСОБА_1 , а тому оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення заяви ОСОБА_2 , а саме видачі обмежувального припису щодо ОСОБА_1 строком на три місяці.

Застосування максимального строку дії обмежувального припису за вищевказаних обставин та застосування заборони наближення на відстань менше 100 метрів до місця проживання заявника, з огляду на наявність іншого житла та можливість проживання ОСОБА_1 на відстані приблизно 30 метрів, є передчасним.

Інші доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, правильності висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному судовому рішенні, вони не спростовують, а тому відхиляються апеляційним судом у зв`язку з їх необґрунтованістю.

Відповідно до положень статті 141 ЦПК України за результатами апеляційного перегляду судового рішення на користь ОСОБА_1 не підлягають компенсуванню судові витрати за подання та розгляд апеляційної скарги.

Керуючись статтями 374, 376, 382 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 25 листопада 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Заяву ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису щодо ОСОБА_1 задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вікняни Тлумацького району Івано-Франківської області, зареєстрованим місцем проживання якого є АДРЕСА_1 , строком на три місяці, заборонивши йому:

1) перебувати в місці спільного проживання за адресою: АДРЕСА_1 ;

2) наближатися на відстань меншу ніж 30 метрів до місця проживання ОСОБА_2 по АДРЕСА_1

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Н. В. Самчишина

Судді: П.П. Лисенко

Т. В. Серебрякова

Повний текст постанови складено 07 червня 2022 року.