ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2022 року м. Херсон

Номер справи: 654/325/21

Номер провадження: 22-ц/819/246/22

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач) Вейтас І.В.,

суддів: Бездрабко В.О.,

Радченка С.В.

секретар Плохотніченко А.В.

учасники справи:

позивач - Фермерське господарство «Зоря»

відповідач - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні апеляційну скаргу Фермерського господарства «Зоря» на заочне рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 09 серпня 2021 року, у складі судді Сіянка В.М., у справі за позовом Фермерського господарства «Зоря» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди

ВСТАНОВИВ:

11 лютого 2021 року Фермерське господарство «Зоря» в особі голови господарства Цой В.Т., в інтересах якого діє адвокат Бушма Ю.В. звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди. Позов обґрунтовано тим, що 01 листопада 2020 року стадо корів кількістю приблизно 100 голів витоптали та поїли паростки озимої пшениці, якою було засіяно поле №4 ФГ «Зоря». На звернення до сільської ради позивач отримав відповідь, що на території Олександрівського старостинського округу Чулаківської сільської ради в с. Вільна Україна проживає ОСОБА_1 , який займається розведенням великої рогатої худоби, має стадо приблизно 100 голів. Відповідно до ату про визначення розміру збитків ФГ «Зоря» від 15.01.2021 року було встановлено розмір понесених збитків внаслідок пошкодження врожаю на полі №4, які складають 46993,41 грн. Оскільки шкода майну позивача заподіяна тваринами, яких утримує відповідач, саме він має відшкодувати таку шкоду в повному обсязі. Просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ФГ «Зоря» матеріальну шкоду заподіяну внаслідок пошкодження вражаю в розмірі 46993,41 гривен.

Заочним рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 09 серпня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що наданий позивачем доказ (інформація про проживання відповідача та наявність у нього великої рогатої худоби) не є належним та достатнім в розумінні статей 77, 80 ЦПК України, оскільки на підставі довідки сільської ради не можна зробити однозначний висновок, що власником корів, які пошкодили майно позивача, є саме ОСОБА_1 . Факт розведення відповідачем великої рогатої худоби не виключає можливості пошкодження майна тваринами, які належать іншій особі. Враховуючи вищенаведені обставини, а також те, що позивачем не надано доказів, на підставі яких можна однозначно встановити особу (осіб), яка утримувала тварин в момент завдання збитків, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

З апеляційною скаргою на вказане рішення суду звернулось ФГ «Зоря». Скарга обґрунтована тим, що позивач при зверненні до суду з вказаним позовом надав письмові докази, що лише ОСОБА_1 на території Олександрівського старостинського округу Чулаківської сільської ради в с.Вільна Україна має стадо великої рогатої худоби кількістю приблизно 100 голів. Позивачем було заявлено клопотання про допит свідків, які могли б суду пояснити обставини події та клопотання про витребування у відділенні № 1 Скадовського відділення поліції матеріалів перевірки за заявою ОСОБА_2 по факту пошкодження вражаю. Однак судом було проігноровано вказані клопотання і тому суд дійшов безпідставного висновку про не доведення вини ОСОБА_1 у заподіяні ФГ «Зоря» шкоди. Посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить задовольнити клопотання про допит свідків, яке безпідставно було проігноровано судом першої інстанції та скасувати рішення суду, ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Відповідач ОСОБА_1 до судових засідань суду апеляційної інстанції не з`явився. Відповідач належним чином повідомлений про місце, дату та час розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Заслухавши доповідача, пояснення представників позивача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 є головою та засновником ФГ «Зоря», яке займається зокрема вирощуванням зернових, овочевих культур.

01 листопада 2020 року поблизу с. Олександрівка Скадовського (Голопристанського) району Херсонської області на полі №4, яке було засіяно ФГ «Зоря» озимою пшеницею, стадо корів кількістю приблизно 100 голів витоптали та поїли паростки пшениці. З цього приводу ОСОБА_2 звернувся до правоохоронних органів.

За результатами розгляду матеріалів за заявою ОСОБА_2 перевірку фактів, викладених у повідомленні, закінчено та рекомендовано звернутися до суду в приватному порядку для відшкодування матеріальних збитків.

Актом визначення розміру збитків від 15 січня 2021 року встановлено загальну суму шкоди, спричиненої пошкодженням насаджень стадом великої рогатої худоби на полі №4, яка склала 46993,41 грн.

На адвокатський запит старостою Чулаківської сільської ради надано інформацію про те, що громадянин ОСОБА_1 проживає на території Олександрівського старостинського округу Чулаківської сільської ради в с. Вільна Україна та займається розведенням великої рогатої худоби, має стадо корів приблизно 100 голів.

Вказані обставини ніким не оспорюються та не спростовувались. Суд першої інстанції визнав достатніми докази наявності шкоди, заподіяної позивачу та її розмір, однак вважав, що позивачем не доведено, що саме неправомірними діями відповідача заподіяну вказану шкоду.

Відповідач, що був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи до судового засідання суду першої інстанції не з`явився, внаслідок чого судом було ухвалено заочне рішення.

Звертаючись до суду з позовом, фермерське господарство «Зоря» заявляло клопотання про допит свідків події заподіяння шкоди: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .. Суд першої інстанції безпідставно не вирішив вказане клопотання.

Під час розгляду справи судом апеляційної інстанції було допитано свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ..

Так, свідок ОСОБА_3 пояснив, що він також займається сільськогосподарським господарством і його поля знаходяться поруч з полями ФГ «Зоря». ОСОБА_1 , проживає на в хуторі поруч з вказаними полями, тримає велике стадо корів, які випасаються без догляду власника. Інші громадяни, які б утримували корів, поруч не проживають. Неодноразово корови ОСОБА_1 заходили як на засіяні поля ФГ «Зоря», так і на поля ОСОБА_3 , однак вони не звертались до правоохоронних органів. Восени 2020 року, точної дати не пам`ятає, став свідком того, як корови зайшли на поле ФГ «Зоря» і син ОСОБА_1 виганяв їх з поля. Він зателефонував голові ФГ «Зоря» ОСОБА_6 та повідомив про вказану подію.

Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_7 пояснили, що їм зателефонував голова ФГ «Зоря» ОСОБА_2 та попросив з`їздити на поле та зафіксувати пошкодження коровами посівів. Приїхавши на поле вони стали свідками того, як син ОСОБА_1 виганяв корів з поля ФГ «Зоря».

Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, а отже, підставою цивільно-правової відповідальності як обов`язку відшкодувати шкоду, є заподіяння майнової шкоди.

Згідно із ч. 4 ст. 12 Закону України від 21 лютого 2006 року N 3447-IV «Про захист тварин від жорстокого поводження», шкода, заподіяна особі або майну фізичної особи, а також шкода, заподіяна майну юридичної особи твариною, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її утримує.

Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазначала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Зобов`язання із заподіяння шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.

Згідно з частинами першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Отже, відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди; протиправну поведінку заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

У частині першій статті 81 ЦПК України закріплено загальне правило розподілу обов`язків з доказування, а саме кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків наявності підстав звільнення від доказування.

Конкретні доказові презумпції передбачені нормами матеріального права.

Так, особливістю деліктної відповідальності за завдану шкоду є презумпція вини.

Відповідно до частини другої статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При цьому позивач доводить лише факти, на яких ґрунтуються його позовні вимоги (наявність шкоди та її розмір).

Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні указаних фактів досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів.

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, суд повинен всебічно і повно з`ясувати усі обставини, що складають предмет доказування, дослідити кожен доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (статті 77,78 ЦПК України), окремо та всі докази у їх сукупності, що відображається у судовому рішенні. Відхилення того чи іншого доказу, перевагу одного доказу над іншим має бути мотивованим.

Оскільки ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про розгляд справи судом першої інстанції не заперечував проти позову, не доводив, що шкоди завдано не з його вини, суд першої інстанції за наявності наданих позивачем доказів про наявність шкоди та її розміру, наявності матеріалів перевірки відділом поліції та клопотання про допит свідків події завдання шкоди, безпідставно ухвалив рішення про відмову в задоволенні позову з підстав не доведення вини саме ОСОБА_1 в заподіяні шкоди.

Враховуючи наведене, колегія судді вважає, що рішення суду підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись ст.367, п.2 ч.1 ст.374, п.1, 4 ч.1 ст. 376, ст. 382 ЦПК України, Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фермерського господарства «Зоря» задовольнити.

Заочне рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 09 серпня 2021 року скасувати, ухвалити нове судове рішення.

Позов Фермерського господарства «Зоря» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця с.Вільна Україна, Олександрівського старостинського округу, Чулаківської сільської ради, Голопристанського району Херсонської області, на користь Фермерського господарства «Зоря» майнову шкоду в сумі 46993,41 гривень (сорок шість тисяч дев`ятсот дев`яносто три гривні 44 копійок).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених підпунктами а-г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий І.В. Вейтас

Судді: В.О. Бездрабко

С.В. Радченко