Справа № 567/470/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2022 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Назарук В.А.

при секретарі - Гічиновська Я.В.

з участю

позивачки ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів

в с т а н о в и в:

в Острозький районний суд Рівненської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів звернулась ОСОБА_1 .

В обґрунтування позову зазначає, що з 29.05.2015 по 19.07.2021 перебувала з відповідачем в шлюбі, в якому в них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з нею та утриманням якого відповідач займається неналежним чином.

Зазначила, що відповідач за віком, станом здоров`я є працездатним та є працевлаштованим, але місце працевлаштування їй не відоме, однак матеріальну допомогу на утримання сина надає не дотримуючись усних домовленостей між ними.

Також вказує, що відповідач ухиляється від належної участі в утриманні сина, хоча має всі можливості брати достатню, належну та регулярну участь в його матеріальному утриманні, у зв`язку з чим поставив дитину та її в скрутне матеріальне становище.

Зазначаючи про те, що сама роботи не має та посилаючись на те, що відповідач, будучи працездатним, свідомо ухиляється від належного утримання сина, просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 2500 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідач позов не визнав.

Суд, розглянувши справу відповідно до ст.274-279 ЦПК України за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Ухвалою суду від 10.05.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін, відповідно до ст.274-279 ЦПК України, визначено учасникам справи строки для подання відповідних заяв по суті спору, роз`яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Заяв із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження учасники справи не подавали.

Правом подати відзив на позовну заяву відповідач не скористався, водночас подав на адресу суду письмове пояснення та зазначив, що належним чином виконує обов`язок по сплаті аліментів, надаючи позивачці по 2000 грн. щомісяця та при цьому припинив такі виплати у зв`язку з тим, що позивачка чинить йому перешкоди в участі у вихованні сина.

Водночас, повідомив суд, що є працевлаштованим, не надавши суду доказів цього та розміру свого заробітку.

В судовому засіданні позивачка підтримала позовну заяву з підстав та доводів наведених в ній. Додатково пояснила, що стан здоров`я її, сина та відповідача добрі. Місце працевлаштування відповідача та його спеціальність їй не відомі. Сама вона має спеціальність кухаря, але працевлаштуватися не може із-за відсутності досвіду роботи.

Також пояснила, що цінного рухомого та нерухомого майна не має, а про наявність таких у відповідача їй не відомо.

Зазначила, що між нею та відповідачем була досягнути усна домовленість щодо утримання сина в розмірі 2000 грн. щомісячно, але відповідач її порушує і, зокрема, не сплачував аліменти в жовтні 2021 року та лютому, березні і травні 2022 року.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. В поданій до суду заяві повідомив суд про те, що в судове засідання не з`явиться у зв`язку з зайнятістю на роботі.

Вимоги ст.264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог.

Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Суд, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до рішення Острозького районного суду Рівненської області (справа №567/588/21) встановлено, що позивачка та відповідач перебували в шлюбі з 29.05.2015 по ІНФОРМАЦІЯ_2 та в шлюбі в них народився син ОСОБА_3 .

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 01.02.2016 встановлено, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 і його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Частиною 1 ст.3 Конвенції ООН про права дитини (Конвенції) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст.180 СК України, обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття лежить на обох батьках.

У відповідності до ст.181 СК України, у разі відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той з подружжя, з яким вона проживає, має право звернутися до суду з відповідним позовом про стягнення аліментів.

В судовому засіданні встановлено, що на даний час позивачка та відповідач разом не проживають, їх син проживає з позивачкою, що підтверджується довідкою про склад сім`ї №637/07.07-12 від 02.05.2022, виданою виконавчим комітетом Острозької міської ради Рівненської області.

Відповідно до ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст.182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно з вимогами ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо утримання дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.5, 6 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В судовому засіданні встановлено, що будучи батьком дітей, ОСОБА_2 на даний час свого сина належним чином не утримує, хоча зобов`язаний це робити. При цьому суд виходить з того, що відповідач доказів про те, що він належним чином займається утриманням свого сина не надав.

Таким чином, загальний розмір утримання дитини від відповідача на даний час є меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, суд приходить до висновку, що відповідач не бере належної участі в утриманні дитини.

Оскільки відповідач, будучи батьком дитини на даний час свого сина належним чином не утримує, хоча зобов`язаний це робити, то з нього на користь позивачки необхідно стягнути аліменти.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дітей; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

При цьому, визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що розмір коштів на утримання має відповідати певному рівню, достатньому для утримання та забезпечення нормальної життєдіяльності особи. Мінімальний розмір такого рівня, який мають забезпечити обоє батьків, визначений законодавчо прожитковий мінімум і встановлюється законом про бюджет кожного року.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» встановлено, що прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2022 року становить 2618 гривень.

Отже, мінімальний розмір аліментів на дитину віком від 6 років, яким є ОСОБА_3 , становить 1309 грн.

Враховуючи наведене, а також виходячи з того, що сторони повинні забезпечити дитині рівень життя, необхідний і достатній для її нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, встановленого прожиткового мінімуму на дітей, суд приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів із відповідача на утримання сина сторін в розмірі 2000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 09.05.2022 і до досягнення ОСОБА_3 повноліття.

Вирішуючи питання про розмір аліментів, які необхідно стягувати на утримання дитини, суд виходить і з того, що між сторонами було досягнуто усної домовленості щодо утримання дитини саме в такому розмірі, а позивачка в судовому засіданні не навела жодних аргументів щодо необхідності стягнення аліментів в розмірі 2500 грн.

В той же час, при вирішенні позову суд виходить і з того, що відповідач не заперечив наявності у нього можливості утримувати сина.

Окрім того, судом береться до уваги стан здоров`я та матеріальне становище дитини та сторін, а також відсутність у сторін інших утриманців.

Водночас, вирішуючи питання про розмір аліментів на утримання сина, суд також враховує і те, що позивачка має можливість працювати і як мати малолітньої дитини також зобов`язана брати участь в її утриманні, та вважає, що розмір аліментів, які позивачка пропонує стягувати з відповідача, є завищеним.

Вирішуючи питання про розмір аліментів на утримання дитини, суд також бере до уваги стан здоров`я відповідача, який захворювань не має, а отже має можливість працювати та сплачувати аліменти.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з ким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

В судовому засіданні встановлено, що будучи батьком ОСОБА_3 , відповідач свого сина належним чином не утримує, хоча зобов`язаний це робити, а тому з нього на користь позивачки необхідно стягнути аліменти.

Одночасно, суд бере до уваги, що позов про стягнення аліментів був поданий 09.05.2022, а тому за правилами ст.191 СК України саме з цього часу необхідно стягувати аліменти.

На підставі ст.180-184, 191 Сімейного кодексу України, керуючись ст. 5, 12, 13, 141, 211, 258, 263-265, 273 ЦПК України, суд

вирішив:

позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 2000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 09.05.2022 і до досягнення ним повноліття.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 992 грн. 40 коп. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивачка - ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 )

відповідач - ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ).

Суддя Острозького районного судуНазарук В.А.