Справа № 278/3763/21
09 червня 2022 року м. Житомир
Житомирський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді Дубовік О. М., за участю секретаря судового засідання Мороз К. Г., розглянувши за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Служба у справах дітей Житомирської районної державної адміністрації в інтересах ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Березівська сільська рада Житомирського району Житомирської області про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, -
Позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій зазначила, що є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , в якому зареєстровані відповідачі, але не проживають у ньому. Факт реєстрації місця проживання відповідачів у згаданому житловому приміщенні перешкоджає позивачу реалізувати її право власності на будинок, яке включає в себе право розпорядження майном.
У зв`язку з наведеним, позивач просить суд позбавити відповідачів права користування житловим будинком АДРЕСА_1 .
У судовому засіданні представник позивача пояснила, що зареєстровані онука та правнучка позивача не живуть у спірному житловому будинку та комунальні послуги не сплачують. Щодо неповнолітньої дитини окремо зазначила, що з 2017 року остання у будинку не проживає; була відібрана у матері ОСОБА_2 та усиновлена, оскільки з усиновленням втрачаються всі матеріальні права, просить позовні вимоги задовольнити; щодо заочного розгляду справи не заперечує.
Представник заінтересованої особи - Служба у справах дітей Житомирської районної державної адміністрації у під час розголяду справи зазначила, що дитина дійсно була усиновлена та зареєстрована і проживає з усиновлювачами; відповідно до положень ст. 232 СК України з моменту здійснення усиновлення припиняються особисті та майнові права і обов`язки між батьками та особою, яка усиновлена, а також між нею та іншими її родичами; щодо задоволення позовних вимог не заперечувала.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 показала, що вона знайома з позивачкою з 2002 року, часто навідується до неї у гості. ОСОБА_5 є онукою позивачки, вона знала її ще з дитинства, оскільки позивач нею опікувалась. Зазначила, що раніше ОСОБА_6 та ОСОБА_7 проживали у будинку, проте вже 4 роки вона їх не бачить.
Свідок ОСОБА_8 показала, що знає ОСОБА_1 років вісім та спілкується з нею приблизно 2-3 рази на тиждень; ОСОБА_10 є онукою ОСОБА_11 . Зазначила, що після вилучення дитини вона взагалі не бачила ОСОБА_12 у будинку ОСОБА_1 ; десь 4 роки тому останній раз бачила її там, а дитину останній раз бачила, коли та була новородженою.
Представник Березівської сільської ради Житомирського району Житомирської області подав заяву, у якій просить розглядати справу за його відсутності; позовні вимоги підтримує та проти задоволення позову не заперечує (а.с. 29).
Відповідач в судове засідання повторно не з`явилась з невідомих суду причин; про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, однак поштові повідомлення повернулись на адресу суду не врученим з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 37-38, 43-44).
Окрім того, відповідач сповіщалась про розгляд справи в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 48, 52, 62).
З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.
Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст. ст. 211, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін і ухвалити заочне рішення.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до договору дарування частини житлового будинку, посвідченого 09.09.2003 року приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Доброльожею В. В., зареєстрованого в реєстрі за № 5672 (а.с. 8) ОСОБА_1 є власником ѕ ідеальних частини житлового будинку АДРЕСА_1 .
Право власності ОСОБА_1 на вищезазначене майно також підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та інших майнових реєстрів № 269748582 від 10.08.2021 року (а.с. 10-12).
Відповідно до довідки № 180/03.І. від 04.02.2021 року (а.с. 13), в житловому будинку за заресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані: ОСОБА_1 , ОСОБА_13 та ОСОБА_3 .
З довідки про реєстрацію місця проживання особи № 50 від 21.02.2022 року вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 40).
Згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання від 19.07.2021 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , але фактично не проживає з 2019 року (а.с. 18).
З листа Житомирської районної державної адміністрації Житомирської області № 536-4/58 від 16.08.2021 року (а.с. 15), дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , позбавлена батьківського піклування, усиновлена громадянами України та зареєстрована за місцем мешкання усиновлювачів.
Відповідно до п. 1 ст. 232 СК України, з моменту здійснення усиновлення припиняються особливості та майнові права і обов`язки між батьками та особою, яка усиновлена, а також між нею та іншими її родичами за походженням.
З архіву Житомирського районного суду Житомирської області було витребувано для огляду у судовому засіданні цивільні справи № 278/1520/17 та 278/3014/18.
Відповідно до рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 13.10.2017 року, у справі № 278/1520/17 у ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відібрано малолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без позбавлення батьківських прав.
З матеріалів цивільної справи № 278/3014/18 вбачається, що рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 21.12.2018 року позбавлено ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до положень ст. ст. 55, 124 Конституції України, ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч. 1 ст. 316 ЦК України).
Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України).
Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч. 1 ст. 319 ЦК України).
Частиною 1 ст. 383 ЦК України передбачене право власника житлового будинку, квартири використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.
Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України).
Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України).
Частиною 2 статті 405 ЦК України визначено, що член сім`ї власника житла втрачає право користування даним житлом у випадку відсутності члена сім`ї без поважних причин більш ніж один рік, якщо інше не встановлено угодою між ним та власником житла або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 232 СК України з моменту здійснення усиновлення припиняються особисті та майнові права і обов`язки між батьками та особою, яка усиновлена, а також між нею та іншими її родичами за походженням.
З моменту усиновлення виникають взаємні особисті немайнові та майнові права і обов`язки між особою, яка усиновлена (а в майбутньому - між її дітьми, внуками), та усиновлювачем і його родичами за походженням. Усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов`язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини (ч. ч. 3, 5 ст. 232 СК України).
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Враховуючи те, що ОСОБА_2 не проживає в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , тривалий час, а ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає та зареєстрована за місцем проживання її усиновлювачів, дослідивши питання дотримання балансу між захистом права власності позивача та захистом права відповідачів на користування будинком, є всі підстави для визнання цих осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1
Також суд, з огляду на положення ст. 141 ЦПК України, вважає за потрібне стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача 908,00 грн судового збору.
Керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76-83, 89, 141, 280 ЦПК, ст. 391, ч. 2 ст. 406 ЦК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Служба у справах дітей Житомирської районної державної адміністрації в інтересах ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Березівська сільська рада Житомирського району Житомирської області про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такими, що втратили право користування 3/4 ід. частинами житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , судовий збір у сумі 908,00 грн.
Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено та підписано 13.06.2022 року.
Суддя О. М. Дубовік