Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2022 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Мисько Х.М.

з участю секретаря судового засідання Кухар Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за первісним позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» (адреса: 79008, м. Львів, вул. Валова, 11, код ЄДРПОУ 19390819)до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса місця проживання: ( АДРЕСА_1 ) про стягнення боргу за кредитним договором в розмірі 233 956 грн. 90 коп. та за зустрічним позовом ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса місця проживання: ( АДРЕСА_1 ) про захист прав споживачів та застосування наслідків недійсності нікчемного правочину по окремим положеннях кредитного договору,

в с т а н о в и в :

Позивач за первісним позовом Акціонерне товариство «Ідея Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з заборгованість за кредитним договором №Z29.00400.006360454 від 13.02.2020 року в розмірі 233 956 грн. 90 коп. та судових витрат. В обґрунтування поданого позову покликається на те, що 13 лютого 2020 року між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством «Ідея Банк» було укладено Кредитний договір № Z29.00400.006360454. Згідно Кредитного договору Відповідач отримав кредит у розмірі 200 000 грн. зі сплатою 12% річних, з поверненням, сплатою кредиту та інших платежів, у тому числі процентів у терміни передбачені встановленим Кредитним договором графіком щомісячних платежів. Станом на дату подання позову Відповідач не повернув отриманий кредит у встановлений Кредитним договором термін та не сплатив нараховані інші платежі, у тому числі проценти за Кредитним договором, у зв`язку з чим Позивач був змушений звернутися до суду. Останню сплату по Кредитному договору Відповідач здійснив 25.10.2021 року. Оскільки, відповідач у добровільному порядку не сплатив заборгованість за кредитним договором, в тому числі кредит, відсотки за користування кредитом та інші обов`язкові платежі, позивач просить позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача 233 956 грн. 90 коп. заборгованості по Кредитному договору, що складається з: 127 485 грн. 13 коп. основного боргу; 37 312 грн. 79 коп. простроченого боргу; 14 806 грн. 21 коп. прострочених процентів та строкових процентів в розмірі 2857 грн. 29 коп.; 8600 грн. 00 коп. нарахованої плати за обслуговування кредиту та простроченої плата за обслуговування кредиту в розмірі 42 895 грн. 48 коп.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 31.12.2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.

24.01.2022 року, відповідач ОСОБА_1 , не погоджуючись з позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк», звернулась до суду із зустрічним позовом про захист прав споживачів та застосування наслідків недійсності нікчемного правочину по окремим положеннях кредитного договору, в якому просить застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину по окремих положеннях Договору кредиту №Z29.00400.006360454 від 13.02.2020 року в частині встановлення Акціонерним товариством «Ідея Банк» плати за обслуговування кредитної заборгованості, що зазначена у п.1.5. договору та стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» лише заборгованість за Договором кредиту №Z29.00400.006360454 від 13.02.2020 року у розмірі 134 828 грн. 81 коп. а також судові витрати за надання правової допомоги адвоката.

В обгрунтування зустрічного позову покликається на те, що встановлена банком у кредитному договорі плата за обслуговування кредитної відповідно до ч.1 ст.11, ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» є нікчемною умовою договору, так як така інформація надається по запиту позичальника на безоплатній основі. Вказує, що пунктом 1.5. Кредитного договору Банком фактично було встановлено плату позичальнику за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо встановлена частиною першою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Також вважає, що право банку нараховувати проценти по кредитному договору припинилось з 11 жовтня 2021 року, тобто з дня направлення Банком на адресу позичальника вимоги про усунення порушення кредитних зобов`язань від 07.10.2021 року за вих.№12.4.2/Z29.00400., а тому нарахування Банком будь-яких процентів по Кредитному договору після пред`явлення такої вимоги є незаконним.

05.04.2022 року представник АТ «Ідея Банк» скерував на адресу суду відзив на зустрічну позовну заяву, відповідно до якого проти зустрічного позову заперечує, вважає його необґрунтованим та таким, що не підлягає до задоволення. Відзив на позовну заяву вмотивований тим, що встановлена кредитним договором плата за обслуговування кредитної заборгованості є законною та не суперечить та не порушує приписи Закону України «Про споживче кредитування». Також представник відповідача зазначає, що з паспорту споживчого кредиту визначено орієнтовну загальну вартість кредиту для споживачів за весь строк користування кредитом, яка становила 459 204,71 грн. Пунктом 5 споживчого кредиту передбачено графік щомісячних платежів, що регламентує розмір, складові фінансових зобов`язань ОСОБА_1 перед кредитором та термін їх внесення. Розмір встановлених платежів, в тому числі плати за обслуговування, був попередньо доведений до відома ОСОБА_1 , погоджений з нею та визнаний справедливим. Щодо обґрунтованості донарахування процентів за користування кредитними коштами, представник відповідача зазначає, що ОСОБА_1 , у зв`язку із невиконанням умов кредитного договору було направлено вимогу про усунення порушень кредитних зобов`язань. Так, АТ «Ідея Банк» було ініційовано процедуру повного дострокового погашення заборгованості за кредитним договором. Проте, вимогою про усунення порушень кредитних зобов`язань якою і було змінено порядок виконання кредитного договору , обумовлено умову про донарахування суми процентів за користування кредитними коштами до моменту повного погашення кредитних зобов`язань. ОСОБА_1 не виконана вказана вимога. Оскільки, кредитний договір залишається чинним в силу пункту 9.27 ДКБОФО, ч.1 ст. 1048 ЦК України, АТ «Ідея Банк» має всі правові підставі для донарахування та стягнення суми заборгованості в частині процентів до моменту повного виконання зобов`язань за кредитним договором. Просить первісний позов задовольнити повністю, а у задоволенні зустрічної позовної заяви відмовити у повному обсязі.

05.04.2022 року представник АТ «Ідея Банк» звернувся до суду із заявою про зупинення провадження у справі.

04.05.2022 року представником відповідача ОСОБА_2 скеровано відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву, який обґрунтований наступним. Так, представник позивача за зустрічним позовом зазначає, що ОСОБА_1 на період дії кредитного договору ніколи не звертався із запитами до Банку, а останній не направляв інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти ОСОБА_1 , а отже Банк не здійснював надання послуги за яку встановив плату. Також матеріали справи не містять доказів про надання послуги, у конкретний час та конкретних послуг визначеної вартості, про які йдеться у кредитному договорі. Крім того, зазначає, що з вимоги відповідача за зустрічним позовом вбачається, що банк змінив строк виконання зобов`язання та припинив кредитування і вимагав терміново, протягом 30 календарних днів з дня направлення цієї вимоги виконати зобов`язання за кредитним договором, а саме достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитним договором , а також суму пені, нарахованої на день фактичного погашення заборгованості та інші платежу за кредитним договором. Дана вимога була направлена 11.10.2021 року, що підтверджується поданими доказами. Отже право відповідача нараховувати проценти за кредитним договором припинилось 11.10.2021 року, тобто з дня направлення банком на адресу позивача вимоги про усунення порушень кредитних зобов`язань від 07.10.2021 року за №12.4.2/ №Z29.00400.006360454, а тому нарахування відповідачем процентів за кредитним договором до 29.11.2021 року є незаконним.

13.05.2022 року представник АТ «Ідея Банк» скерував на адресу суду заперечення на зустрічну позовну заяву. Зазначає, що ч.2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» наголошує на праві кредитора передбачити у кредитному договорі плату за послуги пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, а тоді деталізує приблизний перелік послуг за які може бути встановлено комісію за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Такі послуги є самостійними, не взаємовиключними а їх перелік невичерпним. З огляду на зазначене, представник позивача АТ «Ідея Банк» стверджує, що плата за обслуговування кредиту не суперечить Закону України «Про споживче кредитування.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 17.05.2022 року у задоволенні клопотання представника позивача Акціонерного товариства «Ідея Банк» про зупинення провадження у цивільній справі № 461/10564/21 до закінчення перегляду справи № 496/3134/19 у касаційному порядку відмовлено.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 17.05.2022 року підготовче провадження у справі за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором та зустрічний позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ідея Банк» про захист прав споживачів та застосування наслідків недійсності нікчемного правочину по окремих положеннях договору закрити та призначити справу до судового розгляду.

Представник позивача АТ «Ідея Банк», згідно позовної заяви просить розглядати справу за його відсутності, позов підтримує та просить задоволити.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 позовні вимоги за зустрічним позовом підтримав повністю. Надав пояснення аналогічні викладеним у позові. Просив стягнути борг у розмірі 134 828 грн. 81 коп.

Заслухавши пояснення представника відповідача ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи і мотиви викладені у первісному та зустрічному позовах, докази надані сторонами в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що між Позивачем та Відповідачем 13 лютого 2020 року укладено Договір кредиту №Z29.00400.006360454.

Згідно п.1.2.-1.4. Кредитного договору, Банк надає позиальнику кредит у розмірі 200 000 грн. з процентною ставкою у розмірі 12 % річних строком кредиту на 48 місяців.

Окрім процентної ставки, згідно п.1.5. Кредитного договору Позивач також встановив, що під час користування кредитом Банк надає Позичальнику послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначені цим Договором та Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб ( надалі «ДКБОФО»), за надання яких встановлена плата, відповідно до п.5 Додатку №1 як «Плата за обслуговування кредитної заборгованості».

Згідно п.1.6. Кредитного договору датою повернення кредиту - 13.02.2024 року. Повернення заборгованості за Договором здійснюється через транзитний рахунок № НОМЕР_2 , відкритий у Банку ( далі Рахунок) відповідно до Графіку, викладеного в Додатку №1 доданого Договору.

Згідно п.1.7. Кредитного договору Банк надає кредит Позичальнику для власних потреб шляхом переказу коштів у розмірі 200 000 гривень на рахунок № НОМЕР_3 Позичальника, який відкритий в АТ «Ідея Банк», МФО 336310.

Згідно п.2.2. Кредитного договору ДКБОФО, Тарифи та Паспорт споживчого кредиту є невід`ємними складовими Кредитного договору.

Згідно п. 5. Кредитного договору, всі відносини між Позичальником та Банком, що не врегульовані Договором, регулюються ДКБОФО, який визначає всі істотні умови надання та користування Кредитом , додатково до тих, що вказані в Договорі, і є невід`ємною частиною Договору та чинна редакція якого розміщена на сайті Банку:www.ideabank.ua.

Також, як вбачається з п. 4. Інформації щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача Паспорту споживчого кредиту Додатку №1 до Договору кредиту № Z29.00400.006360454 від 13.02.2020 року ( надалі «Додаток №1») Банк встановив плату за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 2,15% щомісячно від початкової суми кредиту згідно графіку в п. 5 Додатку №1.

Так, згідно колонки 7.4 Таблиці п.5 Додатку №1 загальна плата за обслуговування кредитної заборгованості складає 206 400 грн. , що згідно п. 1.6. Кредитного договору та п.5. Додатку №1 я повинен сплачувати щомісячно на транзитний рахунок № НОМЕР_2 відкритий у Банку в період з 13.03.2020 року по 13.02.2024 року 48 (сорока восьми) щомісячними внесками 13 числа кожного місяця, згідно Графіку платежів.

Згідно пункту 4. Додатку №1 загальні витрати за кредитом складають 259 204 грн. 71 коп., а загальна вартість кредиту для споживача за весь строку користування кредитом становить 459 204 грн. 71 коп.

Як вбачається з пункту 9.8.2. пункту 9.8 Розділу 9. «Умов споживчого кредитування без забезпечення» Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, що затверджений протоколом засідання Правління №01/15-20 від 15.01.2020 р., що доданий Банком (надалі - «ДКБОФО»), плата за обслуговування кредитної заборгованості, що сплачується Позичальником за користування кредитом, щомісячно в терміни та в розмірах, визначених згідно з Графіком за Договором кредиту, включає в себе:

-надання інформації по рахункам Позичальника з використанням телефонних

каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів по Україні, в Контакт-центрі, шляхом направлення СМС- повідомлень щодо суми платежу за цим Договором, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо;

-надання інформації по рахунку Позичальника із використанням засобів

електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти Позичальника;

- опрацювання запитів Позичальника, що направлені Банку Позичальником із використанням різних каналів зв`язку тощо.

Проте, відповідно до ч.1 ст.11 Закону України «Про споживче кредитування», після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець (банк) на вимогу споживача, кожного місяця, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надавати виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Тобто, пунктом 1.5. Кредитного договору Банком встановлено плату позичальнику за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо встановлена частиною першою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Такі висновки вже були викладені у Постанові Верховного суду від 21 жовтня 2020 року у цивільній справі №194/1387/19 ( провадження №61-7416св20), що суд приймає до уваги.

Суд також приймає до уваги аргументи представника відповідача, щодо незаконного встановлення АТ «Ідея Банк» незаконно встановив за кожен місяць додаткову плату за можливе інформування про сплачені позичальником платежі та про суму майбутніх платежів по кредиту, що є відображені у у п. 5. Додатку №1 (його графіку) та назвав це як «плата за обслуговування кредитної заборгованості», що навіть не відповідає змісту послуг, оскільки такі дії Банку не являються обслуговуванням кредиту (послугою) в розумінні ст. ст. 1,8 Закону України «Про споживче кредитування» а лише може бути окремим елементом надання інформації (інформування) по кредиту за запитом позичальника в розумінні частини 1 статті 11 Закону України «Про споживче кредитування»,

Тобто, банк незаконно стягував з позичальника на постійній основі плату за інформацію, яка йому достовірно була відома та по якій він і не звертався.

Окремо, доказів про те, чи взагалі така інформація надавалась в період дії кредитного договору Позивачем суду не надано.

Також, право Позичальника вимагати у Банку кожного місяця безоплатного надання інформації про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої банку, виписку з рахунків щодо погашення заборгованості та іншої інформації, яка повинна надаватись Позичальнику за законом передбачено і в пунктах 9.15.1. та 9.15.4. пункту 9.15. ДКБОФО, що є невід`ємною частиною Кредитного договору а тому встановлена Позивачем у пункті 1.5. Кредитного та Додатку №1 плати за такі дії є нікчемними умовами та суперечать Кредитному договору.

Згідно п.9.17.2. Договору КБОФО Банк також зобов`язався надавати Позичальнику консультації з питань виконання Договору кредиту.

Приймаючи рішення суд також бередо уваги аргументи адвоката Буковинського Т.Й., що встановлена Банком послуга у вигляді «плати за обслуговування кредиту» є також несправедливою умовою Кредитного договору. Загальний розмір плати за обслуговування кредитної заборгованості, що встановлений у п.7.4. Таблиці п.5. Додатку №1 до Кредитного договору практично в чотири рази перевищує загальний розмір процентів по кредиту.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.21 Закону України «Про споживче кредитування» права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач.

Згідно абзацу 3 ч. 3 статті 17 Закону «України «Про захист прав споживачів» забороняється примушувати споживача придбавати продукцію неналежної якості або непотрібного йому асортименту.

Таким чином Позивачем було встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись на безоплатній основі, слід констатувати, що положення пункту 1.5. Кредитного договору та пункт 7.4. Таблиці пункту 5 Додатку №1 до Кредитного договору укладеного між позичальником та АТ «Ідея Банк», щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором є нікчемними.

Згідно частини другої статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Згідно зі ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна зі сторін зобов`язана повернути другій стороні в натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає в користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Частиною 5 вказаної статті зазначається, що вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.

Згідно вимогам ч. 1 ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Судом встановлено, що згідно Виписки Банку по Кредитному договору за період з 13.02.2020 по 29.11.2021 року позичальником було сплачено 16 платежів по кредиту на загальну 98 357 грн. 00 коп., з яких: 43 104 грн. 52 коп. зараховано в рахунок погашення плати за обслуговування кредитної заборгованості.

Отже, враховуючи діючу заборгованість по Кредитному договору, сплачена вже плата за обслуговування кредитної заборгованості по кредиту в розмірі 43 104 грн. 52 коп. підлягає зарахуванню в рахунок погашення основного боргу (тіла кредиту). Окремо нарахована позивачем ще додаткова плата за обслуговування кредитної заборгованості, що зазначена у позові Банку у розмірі 51 495 грн. 48 коп. ( з яких нарахована плата за обслуговування кредиту у розмірі 8 600 грн. 00 коп. та прострочена плата за обслуговування кредиту у розмірі 42 895 грн. 48 коп.) є нікчемною та задоволенню не підлягає.

З врахуванням зарахованих Банком вже сум на погашення кредиту у розмірі 35 202,08 грн. та перерозподіл сплаченої плати за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 43 104,52 грн. в рахунок погашення кредиту (основного боргу) станом на день подання зустрічного позову по кредиту (основному боргу) сплачено 78 306 грн. 60 коп. (35202,08+43104,52=78306,60).

Отже, враховуючи суму отриманого кредиту в розмірі 200 000 грн., заборгованість позичальника за основним боргом по Кредитному договору складає 121 693 грн. 40 коп. (200 000-78 306,60=121 693,43).

Таким чином вимога Позивача, згідно позовної заяви, про стягнення з Відповідача основного боргу в розмірі 164 797 грн. 92 коп. (з яких 127 485,13 грн. - основного боргу та 37 312,79 грн. - простроченого боргу) підлягає до часткового задоволення у розмірі 121 693 грн. 40 коп.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18); у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) та Постанові Верховного суду України від 9 листопада 2016 року у справі № 6-2251цс16.

Згідно вимоги про усунення порушення кредитних зобов`язань від 07.10.2021 року за вих.№12.4.2/Z29.00400. Банк змінив строк виконання основного зобов`язання та припинив кредитування та вимагав терміново, протягом 30 календарних днів з дня направлення Кредитором цієї вимоги виконати зобов`язання по Кредитному договору, а саме достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, тобто до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом , а також суму пені, нарахованої на день повного погашення заборгованості та інші платежі за Кредитним договором. Дана вимога була направлена Банком 11 жовтня 2021 року.

Таким чином, право Позивача нараховувати проценти по Кредитному договору припинилось з 11 жовтня 2021 року, тобто з дня направлення на адресу позичальника Вимоги про усунення порушення кредитних зобов`язань від 07.10.2021 року за вих.№12.4.2/Z29.00400..

Як вбачається з графіку щомісячних внесків п.5. Додатку №1 до Кредитного договору розмір тіла та процентів за користування кредитом, які повинен сплатити позичальник за період з 13.02.2020 року по 10.10.2021 року (включно) (день припинення кредитування 11.10.2021 року) становить 71 987 грн. 72 коп. за тілом кредиту та 33 185 грн. 11 коп. за процентами.

Враховуючи вже сплачену позичальником суму процентів за час користування кредитом у розмірі 20 049 грн.70 коп., суд погоджується, що сума заборгованості за процентами повинна становити 13 135 грн. 41 коп. (33 185,11-20 049,70= 13 135,41).

Таким чином, вимога позивача про стягнення процентів підлягає до часткового задоволення у розмірі 13 135 грн. 41 коп.

В цілому, з Відповідача підлягає стягненню за кредитним договором заборгованість у розмірі 134 828 грн. 81 коп., з яких: заборгованість за кредитом - 121 693 грн. 40 коп; заборгованість за процентами - 13 135 грн. 41 коп.

Таким чином, суд приходить до висновку, що зустрічний позов ОСОБА_1 до АТ «Ідея Банк» слід задовольнити.

Позов Акціонерного товариства АТ «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором підлягає до часткового задоволення в частині стягнення з Відповідача 134 828 грн. 81 коп.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить із диспозиції ч.1 ст.137 ЦПК України у відповідності до якої, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з ч.2 ст.137 ЦПК, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану із справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Із доданих до заяви матеріалів встановлено, що між позичальником та Адвокатським Бюро «Тараса Буковинського» від імені якого виступає адвокат Буковинський Т.Й. 17 січня 2022 року укладено Договір про надання правової допомоги №2-17/01/2022.

Згідно п.4.2. на момент укладення цього Договору гонорар адвоката за надання правової допомоги та представництво інтересів Клієнта є фіксованим та становить 20 000 грн., що сплачується Клієнтом у безготівковому або у готівковому порядку наступним чином:

- перша частина гонорару у розмірі 12 000 грн. ( дванадцяти тисяч гривень 00 копійок), як аванс за частину виконаної роботи, Клієнт сплачує Адвокату до 01 лютого 2022 року;

- другу частину гонорару у розмірі 8 000 грн. (вісім тисяч гривень 00 копійок) Клієнт сплачує після прийняття судом першої інстанції рішення у справі.

Пунктом 4.2.1. Договору встановлено, що при визначені структури ціни гонорару, що зазначена у п 4.2. Договору, сторони керуються рекомендованими мінімальними розмірами ставок адвокатського гонорару за годину роботи, що згідно Рішенням Ради адвокатів Чернігівської області №57 від 16 лютого 2018 року та Рішення №17 Ради адвокатів Харківської області від 21.03.2018 року становить 50% прожиткового мінімуму для працездатних осіб за годину роботи встановленого на день такої оплати, що станом на дату укладення цього Договору складає 1240,50 грн».

Згідно пункту 4.2.2. Договору, з урахування підпункту 4.2.1. цього Договору, сторони дійшли взаємної згоди, що у випадку, коли розмір сумарної кількості годин роботи послуг адвоката за Договором, перевищує розмір гонорару (вартість послуг Адвоката/ціну), що зазначений у п. 4.2. Договору, застосовується положення п.4.2. Договору, при визначені максимального сумарного значення розміру гонорару.

Згідно п. 4.5. Договору, факт наданої правової допомоги підтверджується фактичним виконанням (вчиненням Адвокатом дій) необхідних для захисту інтересів клієнта.

21 січня та 07 березня 2022 року сплачено першу частину гонорару у розмірі 12 000 грн., що підтверджується Виписками/особовими рахунками про зарахування коштів на поточний рахунок Адвокатського Бюро «Тараса Буковинського».

При визначені розміру судових витрат, судом також взято до уваги участь адвоката Буковинського Т.Й. у всіх судових засіданнях.

Таким чином суд вважає, що визначена адвокатом сума гонорару є обґрунтованою, такою, що відповідає складності справи та часу, який затрачено на фактичне надання правової допомоги, обсягом, наданих адвокатом послуг, у зв`язку з чим вказана сума підлягає відшкодуванню в повному обсязі.

Таким чином, суд приходить до висновку про стягнення також з АТ «Ідея Банк» на користь ОСОБА_1 судових витрат на правову допомогу у розмірі 20 000 грн., що підтверджені належними доказами у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» відповідач звільнений від сплати судового збору.

Відтак, судовий збір на користь держави підлягає стягненню з АТ «Ідея Банк».

З Позивача підлягає стягненню в дохід держави виходячи з 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб ставок для фізичних осіб станом на 01 січня 2021 року, що становить 908 грн.

Окремо,оцінюючи вимогу ОСОБА_1 щодо стягнення з неї заборгованості в розмірі 134 828 грн. 81 коп. на користь банку, суд виходить з того, що у даній справі питання стягнення заборгованості підлягає вирішенню при ухваленні рішення за первісним позовом (позовом банку) і з даного приводу суд вже висловився вище. Водночас, суд не вбачає законних підстав для задоволення даної вимоги під час ухвалення рішення за зустрічним позовом, виходячи з вищенаведеного, тобто вирішення питання стягнення заборгованості при розгляді первісного позову. Крім того, позивач за зустрічним позовом вправі самостійно сплатити визначений нею розмір заборгованості і це не потребує примусового стягнення за рішенням суду, адже відповідач визнає заборгованість у вказаному розмірі. Таким чином, спору щодо наявності саме заборгованості між учасниками справи не існує, а існує лише спір щодо розміру боргу і порядку (методики) його розрахунку та зарахування. Мотиви і порядок вирішення заявлених сторонами вимог в цій частині наведені судом вище.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відтак слід стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Ідея Банк» судовий збір за його позовом пропорційно до задоволених вимог, що складає 2022 грн. 43 коп. (134828,81/233956,9х3509,36=2022,43).

Керуючись ст. ст. 133, 137, 141, 247, 258, 259, 263 -265, 351-355 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 203, 207, 215, 216, 236, 526, 530, 599, 611, 612, 623, 629, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ч.1 ст.11 Закону України, «Про споживче кредитування», Законом України «Про захист прав споживачів», суд, -

п о с т а н о в и в:

Первісний позов Акціонерного товариства «Ідея Банк» (адреса: 79008, м. Львів, вул. Валова, 11, ) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса місця проживання: ( АДРЕСА_1 ) про стягнення боргу за кредитним договором - задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса місця проживання: ( АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» (адреса: 79008, м. Львів, вул. Валова, 11, ) заборгованість за Договором кредиту №Z29.00400.006360454 від 13.02.2020 року у розмірі 134 828 грн. 81 коп. (сто тридцять чотири тисячі вісімсот двадцять вісім гривень 81 копійка).

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса місця проживання: ( АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» (адреса: 79008, м.Львів, вул. Валова, 11, ) судовий збір у розмірі 2022 гривні 43 копійки.

У решті позовних вимог Акціонерного товариства «Ідея Банк» - відмовити.

Зустрічну позовну заяву за позовомОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса місця проживання: ( АДРЕСА_1 ) до Акціонерного товариства «Ідея Банк» (адреса: 79008, м. Львів, вул. Валова, 11, ) про захист прав споживачів та застосування наслідків недійсності нікчемного правочину по окремих положеннях кредитного договору задоволити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Ідея Банк» (адреса: 79008, м. Львів, вул. Валова, 11, код ЄДРПОУ 19390819)на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса місця проживання: ( АДРЕСА_1 ) витрати на професійну правову допомогу адвоката у розмірі 20 000 (двадцять тисяч ) гривень.

Стягнути з Акціонерного товариства «Ідея Банк» (адреса: 79008, м. Львів, вул. Валова, 11, код ЄДРПОУ 19390819)на користь ДСА України судовий збір у сумі 908,00 грн.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 06 червня 2022 року.

Суддя: /підпис/ Мисько Х.М.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Оригінал рішення знаходиться у справі №461/10564/21

Рішення суду законної сили не набрало.

Суддя Мисько Х.М.

Копію рішення виготовила помічник судді Чорненька К.М.,

06 червня 2022 р.