Справа № 314/331/22
Провадження № 2/314/510/2022
У Х В А Л А

іменем України

28.01.2022 м. Вільнянськ

Суддя Вільнянського районного суду Запорізької області Капітонов Є.М., дослідивши позовну заяву адвоката Пшець О.В., діючого в інтересах ОСОБА_1 до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), акціонерного товариства «ПроКредит Банк» про зняття арешту з майна,

ВСТАНОВИВ:

До Вільнянського районного суду Запорізької області звернувся позивач із вищезазначеним позовом.

В позовній заяві позивач зазначає, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 30.09.2019, виданим Дніпровським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. Після ОСОБА_2 відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки 5,7300 га, кадастровий номер :01:002:0006, яка розташована на території Дружелюбівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області.

ОСОБА_3 є донькою ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 02.09.1983 та свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_3 від 09.10.2004. Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України, ОСОБА_1 є спадкоємицею першої черги спадкування за законом після матері ОСОБА_2 . У встановлений ст. 1270 Цивільного кодексу України строк ОСОБА_1 подала приватному нотаріусу Запорізького міського нотаріального округу Банковській Ю.В. заяву про прийняття спадщини після матері ОСОБА_2 . За заявою ОСОБА_1 нотаріусом заведено спадкову справу №110/2019, що підтверджується Витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі № 58079515 від 28.10.2019.

Зі спливом шести місяців з моменту відкриття спадщини ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Банковської Ю.В. щодо одержання свідоцтва про право на спадщину, відповідно до ст. 1296 ЦК України.

Проте нотаріус повідомила, що у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна міститься записи про арешт нерухомого майна, а саме:

-запис про арешт нерухомого майна, зареєстрований 07.09.2010 за № 10219477 реєстратором: Запорізька філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, підстава обтяження: постанова про відкриття виконавчого провадження від 14.04.2010 року №18659974, винесена головним державним виконавцем Войтенко Ю.В. Ленінського ВДВС Запорізького міського управління юстиції; об`єкт обтяження: все нерухоме майно.

Звернувшись до Дніпровського ВДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), було виявлено, що на виконанні у Ленінському ВДВС міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області знаходилось виконавче провадження:

-ВП № 18659974 з примусового виконання виконавчого листа № 2-699, виданого 03.12.2008 Жовтневим районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_2 на користь AT «ПроКредитБанк» боргу у сумі 60 381,39 грн.

В межах вищевказаного виконавчого провадження на все нерухоме майно позивача накладалися арешти. Так, згідно з інформаційною довідкою №228260307 від 15.10.2020 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна підставі щодо нерухомого майна позивача зареєстровані наступні обтяження:

арешт на все нерухоме майно, зареєстрований у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 07.09.2010 № 10219477, накладений на підставі постанови державного виконавця Ленінського ВДВС Запорізького міського управління юстиції Войтенко Ю.В. про відкриття виконавчого провадження від 14.04.2010 ВП№ 18659974. Звернувшись з листом до Дніпровського ВДВС Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Дніпро), адвокат Пшець Олександр Вікторович, як представник ОСОБА_1 , просив на підставі ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» зняти арешт, накладений на все нерухоме майно ОСОБА_2 , накладений постановою про відкриття виконавчого провадження від 14.04.2010 № 18659974 на підставі виконавчого листа №2-699 виданого 03.12.2008 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя, з вилученням відповідних записів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Проте листом від 16.12.2021 № 75550/13 відповідач повідомив, що станом на сьогодні виконавче провадження строки зберігання якого закінчилися - знищено, відповідно до Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання становить 3 роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладання адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік. Отже, зняти арешт, який було накладено державним виконавцем 2008 р. по завершеному виконавчому провадженню з примусового виконання виконавчого листа №2-699 виданого 03.12.2008 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя, про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 на користь AT «ПроКредитБанк» - немає можливим.

Крім цього зазначено, що боржником в виконавчому провадженні була ОСОБА_2 та AT «ПроКредитБанк» не заявляв жодних вимог до ОСОБА_1 , як до спадкоємця. Відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», смерть боржника є підставою для закриття виконавчого провадження.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону України "Про виконавче провадження"особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

При цьому, в порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статті 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Так, відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України "Про виконавче провадження".

Установивши, що позивач, як спадкоємець є правонаступником боржника у виконавчому провадженні, суд дійшов до висновку про те, що він не може пред`являти позов про зняття арешту з майна, оскільки законом у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту, а саме, оскарження боржником рішення, дій, бездіяльності державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК України суд своєю ухвалою відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Аналогічні висновки містяться в постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року N 904/51/19 (провадження N 12-122гс19) та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 24.05.2021 року по справі N 712/12136/18.

Керуючись ст. ст. 186, 477 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом адвоката Пшець О.В., діючого в інтересах ОСОБА_1 до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), акціонерного товариства «ПроКредит Банк» про зняття арешту з майна.

До ухвали про відмову у відкритті провадження у справі, що надсилається заявникові, додаються позовні матеріали. Копія позовної заяви залишається в суді.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі в 15-денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення суду або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Є.М. Капітонов

28.01.2022