Дата документу 28.01.2022 Справа № 336/871/21
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 336/871/21Головуючий у 1-й інстанції Галущенко Ю.А.
Пр. № 22-ц/807/369/22Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2022 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Маловічко С.В., Подліянової Г.С.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08 квітня 2021 року у справі за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за поставлену теплову енергію та централізоване постачання гарячої води

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2021 року Концерн «МТМ» звернувся до суду із вищезазначеним позовом (а.с. 2-4), в якому просив стягнути солідарно з відповідачів на свою користь суму заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в сумі 48442,50 грн., а також судовий збір 2270,00 грн.

В обґрунтування свого позову позивач зазначав, що відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_1 зареєстровані та проживають за адресою АДРЕСА_1 , за період з 01.11.2014 р. по 01.01.2021 р. позивач надав відповідачам послуги з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води на загальну суму 90759,11 грн. Відповідачі як споживачі цих послуг здійснили оплату за надані послуги частково в сумі 42316,61 грн. Загальна сума заборгованості складає 48442,50 грн.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Галущенко Ю.А. (а.с. 9).

Ухвалою суду першої інстанції (а.с. 24) відкрито провадження у цій справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08 квітня 2021 року (а.с. 26-30) позов Концерну «МТМ» у цій справі задоволено.

Стягнуто ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_3 ), ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_4 ), ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_5 ), ОСОБА_8 (РНОКПП НОМЕР_6 ), ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_7 ) на користь Концерну «МТМ» () заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за період з 01.11.2014 р. по 01.01.2021 р. у розмірі 48442,50 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Концерну «МТМ» () судові витрати у розмірі 324,28 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Концерну «МТМ» () судові витрати у розмірі 324,28 грн.

Стягнуто з ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Концерну «МТМ» () судові витрати у розмірі 324,28 грн.

Стягнуто з ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь Концерну «МТМ» () судові витрати у розмірі 324,28 грн.

Стягнуто з ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь Концерну «МТМ» () судові витрати у розмірі 324,28 грн.

Стягнуто з ОСОБА_8 (РНОКПП НОМЕР_6 ) на користь Концерну «МТМ» () судові витрати у розмірі 324,28 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_7 ) на користь Концерну «МТМ» () судові витрати у розмірі 324,28 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції в частині, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, відповідач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі (а.с. 39-41) просив рішення суду першої інстанції у цій справі скасувати та змінити рішення, де в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_1 відмовити.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Маловічко С.В. та Подліянову Г.С. (а.с. 55).

Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито (а.с. 56), дану справу призначено до апеляційного розгляду без повідомлення учасників справи в порядку ст. 369 ч. 1 ЦПК України (а.с. 57).

Оскільки, в силу вимог ст. 369 ч. 1 ЦПК України «Особливості розгляду в апеляційному порядку окремих категорій справ» апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За змістом ст. 7 ч. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідач ОСОБА_3 подала апеляційному суду заяву про визнання апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 у повному обсязі (а.с.66).

Інші учасники цієї справи не скористались своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 у цій справі у встановлений апеляційним судом строк та станом на час її розгляду апеляційним судом взагалі.

Однак, за змістом ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

В силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Проте, має місце відповідне навантаження судді-доповідача та колегії суддів (в Запорізькому апеляційному суді працює фактично 15 суддів, з яких 11 суддів складають судді судової палати з розгляду цивільних справ, які за рішенням загальних зборів суддів Запорізького апеляційного суду з липня 2021 року також приймають участь у розгляді кримінальних проваджень).

Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга відповідача ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 у цій справі підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Встановлено, що позивач Концерн «МТМ» та відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 із вищезазначеним рішенням суду першої інстанції у цій справі погодились, останнє в апеляційному порядку не оскаржували.

Відповідач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 оскаржує рішення суду першої інстанції у цій справі лише в частині задоволення позовних вимог Концерну «МТМ» до нього: про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за період з 01.11.2014 р. по 01.01.2021 р. у розмірі 48442,50 грн. і судових витрат у розмірі 324,28 грн.

Таким чином, апеляційний суд переглядає законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у цій справі лише в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 і лише в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, - в частині задоволення позовних вимог позивача до відповідача ОСОБА_1 про стягнення з нього заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за період з 01.11.2014 р. по 01.01.2021 р. у розмірі 48442,50 грн. і судових витрат у розмірі 324,28 грн.

У разі, якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо не оскаржуваної частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується (постанова Верховного Суду від 03.10.2018 року у справі № 186/1743/15-ц).

Так, в силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В силу вимог ст. 374 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати рішення (п.2).

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення…частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині …є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини (ст. 376 ч. 4 ЦПК України).

Судовими рішеннями є: …рішення, постанови… (ст. 258 ч.1 ЦПК України).

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи позов позивача Концерну «МТМ» у цій справі в частині позовних вимог до відповідача ОСОБА_1 у повному обсязі, керувався ст.ст. 322, 525, 526, 629 ЦК України, ст.162 ЖК УРСР, Законом України «Про комунальні послуги», ст.ст. 12, 13, 95, 141, 279 ЦПК України та обґрунтованості та доведеності останніх.

Проте із таким висновком суду першої інстанції у цій справі повністю погодитись не можна з таких підстав.

Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України - питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Рішення суду першої інстанції у цій справі в оскаржуваній частині вимогам ст. ст. 263-264 ЦПК України у цій справі не відповідає.

Так, відповідач ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі (а.с. 39 зворот) наполягав на тому, що йому взагалі було невідомо про наявність вказаної справи у суді, будь-якої поштової кореспонденції (копію позовної заяви позивача із додатками та копії ухвали суду першої інстанції про відкриття провадження у цій справі) від суду першої інстанції чи інших учасників цієї справи він не отримував, вперше із матеріалами цієї справи ознайомився у суді 30.09.2021 року, тобто вже після ухвалення судом першої інстанції оскаржуваного рішення у цій справі (а.с. 35), що визнається відповідачем ОСОБА_3 (заява про визнання апеляційної скарги а.с. 66), на яку відкрито особовий рахунок по оплаті послуг позивача (а.с.6), та не спростовується матеріалами цієї справи.

Останнє в силу вимог ст. 376 ч. 3 п. 3 ЦПК України є обов`язковою підставою для скасування апеляційним судом рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині, оскільки ОСОБА_1 , як не повідомлений про дану справу у належній спосіб учасник цієї справи, обґрунтовує свою апеляційну скаргу у тому числі такою підставою (а.с. 39 зворот).

Суд першої інстанції при вирішенні справи в оскаржуваній частині не звернув належної уваги на те, що відповідач ОСОБА_1 не є зареєстрованою особою з 19.11.2019 року у вищезазначеній квартирі АДРЕСА_1 , з приводу надання послуг з опалення та ГВП, в яку позивачем у цій справі стягується заборгованість з відповідачів за період з 01.11.2014 року по 01.01.2021 року.

Оскільки, ОСОБА_1 з 19.11.2019 року по теперішній час є зареєстрованою особою за іншою адресою: АДРЕСА_3 (довідка а.с.18).

Тому, у цього відповідача ( ОСОБА_1 ) при вищевикладених обставинах не має обов`язку перед позивачем Концерном «МТМ» по сплаті будь-яких фактично наданих послуг з опалення та ГВП у вищезазначену квартиру АДРЕСА_1 за період нарахування вищезазначеної заборгованості з 19.11.2019 року по 01.01.2021 року включно.

Оскільки, у матеріалах цієї справи також відсутні належні, допустимі докази того, що відповідач ОСОБА_1 взагалі був чи є власником чи співвласником квартири АДРЕСА_1 (інформація, отримана апеляційним судом на виконання вимог в порядку ст. 12 ч. 5 ЦПК України з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно - а.с. 76, за змістом якої: - відомості про реєстрацію права власності на цю квартиру за будь-ким відсутні).

Таким чином, періодом, за який могла би стягуватись заборгованості з наданих послуг з опалення та ГВП з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача за адресою: квартири АДРЕСА_1 , міг би бути лише з 01.11.2014 року по 18.11.2019 року.

Оскільки, само по собі перебування відповідача ОСОБА_1 на військовій службі за контрактом на 3 роки, починаючи з 14.11.2017 року (контракт, копія додана відповідачем до його апеляційної скарги а.с. 45-46- який на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України може бути прийнятий апеляційним судом до уваги у цій справі як доказ, передбачений ст. 367 ч. 3 ЦПК України, з метою повного та всебічного апеляційного перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в оскаржуваній частині в межах доводів апеляційної скарги відповідача) та, відповідно, в період надання позивачем послуг з опалення і ГВП у вищезазначену квартиру та нарахування заборгованості з наданих цих послуг за урахуванням кількості зареєстрованих осіб тощо з 14.11.2017 року по 18.11.2019 року, не звільняє відповідача ОСОБА_1 від оплати останніх.

Щодо заборгованості відповідача ОСОБА_1 за адресою квартири АДРЕСА_1 з опалення за період з 01.11.2014 року по 18.11.2019 року

Апеляційним судом із розрахунку позивача (а.с.6-7) також встановлено, що після 18.11.2019 року по 01.01.2021 року мали місце:

-нарахування за послуги з опалення у сумі 7880,32 грн. (розрахунок: 1470,53 грн. + 1421,85 грн. + 1606,73 грн. + 1156,88 грн. + 299,56 грн. + 1400,75 грн. + 1847,02 грн.),

-при цьому, відповідачами було сплачено у цей період 11812,75 грн. (розрахунок 3337,06 грн. + 1705,45 грн. +1148,52 грн.+644,98 грн. +604,85 грн.+606,63 грн. + 614,18 грн. +619,13 грн. +1397,41 грн. +1753,72 грн.),

-звідси, різниця складає 3932,43 грн. (розрахунок: 11812,75 грн. - 7880,32 грн.), станом на час розгляду цієї справи судом першої інстанції остання могла бути і була зарахована на погашення заборгованості з опалення станом на 18.11.2019 року у розмірі 20882,35 грн.,

-звідси, заборгованість з опалення, яка залишалась непогашеною станом на 18.11.2019 року, становила станом на час розгляду цієї справи судом першої інстанції 16949,92 грн. (розрахунок: заборгованість з опалення станом на 18.11.2019 року 20882,35 грн. - 3932,43 грн.),

-таким чином, станом на час ухвалення оскаржуваного рішення (належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні), заборгованість відповідачів з опалення станом на 18.11.2019 року, яка могла бути стягнута солідарно з відповідача становила лише 16949,92 грн.

Однак, відповідач ОСОБА_1 в апеляційному суді у цій справі подав заяву про застосування строку позовної давності (а.с. 71), яку він не міг подати суду першої інстанції до ухвалення оскаржуваного рішення з незалежних від нього об`єктивних причин, а тому остання може бути розглянута апеляційним судом.

Проте, апеляційним судом встановлено, що у цій справі відсутні підстави для застосування позовної давності за заявою відповідача ОСОБА_1 в апеляційному суді, оскільки у період нарахування заборгованості з опалення за період з 01.11.2014 року по 18.11.2019 року мали місце численні проплати (у листопаді 2014 року - 100,41 грн., у січні 2015 року - 367,66 грн., у квітні 2015 року - 100,-00 грн., у лютому 2016 року - 100,00 грн., у жовтні 2016 року - 200,00 грн., а далі майже щомісячні до 18.11.2019 року а.с. 6-7), які переривали перебіг загального (трирічного) строку позовної давності для стягнення заборгованості з опалення і після цього остання починала збігати заново (ст. 264 ЦК України).

Також, позивач у цій справі у лютому 2021 року (а.с.2) з дотриманням загального (трирічного) строку позовної давності звернувся до солідарного відповідача ОСОБА_1 для стягнення заборгованості з опалення станом на 18.11.2019 року.

Таким чином, солідарному стягненню з іншими відповідачами з відповідача ОСОБА_1 у цій справі на користь позивача підлягала лише заборгованість з опалення за період з 01.11.2014 року по 18.11.2019 року у сумі 16949,92 грн.

Щодо заборгованості відповідача ОСОБА_1 за адресою квартири АДРЕСА_1 з ГВП за період з 01.11.2014 року по 18.11.2019 року

Апеляційним судом із розрахунку позивача (а.с.6-7) також встановлено, що після 18.11.2019 року по 01.01.2021 року мали місце:

-нарахування за послуги з ГВП у сумі 00,00 грн.,

- при цьому, відповідачами було сплачено у цей період 200,00 грн. (розрахунок у листопаді 2020 року 200,00 грн. а.с. 7 зворот ),

-звідси різниця складає переплата 200,00 грн. (розрахунок: 00,00 грн. - 200,00 грн., станом на час розгляду цієї справи судом першої інстанції остання могла бути зарахована на погашення заборгованості з ГВП станом після 18.11.2019 року у розмірі 36425,57 грн.,

-звідси, заборгованість з ГВП, яка залишалась непогашеною після 18.11.2019 року, станом на час розгляду цієї справи судом першої інстанції становила 36225,57 грн. (розрахунок: заборгованість з ГВП станом після 18.11.2019 року 36425,57 грн., - 200,00 грн.),

-таким чином, станом на час ухвалення оскаржуваного рішення (належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні), заборгованість з ГВП відповідачів станом після 18.11.2019 року, яка могла бути стягнута солідарно з відповідача становила лише 36225,57 грн.

Однак, відповідач ОСОБА_1 в апеляційному суді у цій справі подав заяву про застосування строку позовної давності (а.с. 71), яку він не міг подати суду першої інстанції до ухвалення оскаржуваного рішення з незалежних від нього об`єктивних причин, а тому остання може бути розглянута апеляційним судом.

Проте, апеляційним судом встановлено, що у цій справі відсутні підстави для застосування позовної давності за заявою відповідача ОСОБА_1 в апеляційному суді, оскільки у період нарахування заборгованості з ГВП за період з 01.11.2014 року по 18.11.2019 року мали місце численні проплати (у жовтні 2016 року - 200,00 грн., у січні 2018 року - 100,00 грн., у лютому 2018 року - 100,00 грн., у березні 2018 року - 300,00 грн., у червні 2018 року - 1000,00 грн., у липні 2018 року 1000,00 грн., у серпні 2018 року - 1000,00 грн., у вересні 2018 року - 500,00 грн., у жовтні 2018 року - 250,00 грн., у листопаді 2018 року - 1000,00 грн., у грудні 2018 року - 1000,00 грн., у січні 2019 року - 1000,00 грн., у лютому 2019 року - 100,00 грн., у березні 2019 року - 1000,00 грн., у квітні 2019 року - 100,00 грн., у травні 2019 року - 1000,00 грн., у червні 2019 року - 1000,00 грн., у липні 2019 року - 500,00 грн., у серпні 2019 року - 500,00 грн., у листопаді 2019 року - 1000,00 грн. - а.с. 6-7), які значно перевищували щомісячне нарахування з оплати ГВП та, відповідно, переривали перебіг загального (трирічного) строку позовної давності для стягнення вищезазначеної заборгованості з оплати ГВП і після цього остання починала збігати заново (ст. 264 ЦК України).

Також, позивач у цій справі у лютому 2021 року (а.с.2) з дотриманням загального (трирічного) строку позовної давності звернувся до солідарного відповідача ОСОБА_1 для стягнення заборгованості з ГВП станом на 18.11.2019 року.

Таким чином, солідарному стягненню з іншими відповідачами з відповідача ОСОБА_1 у цій справі на користь позивача підлягала лише заборгованість з ГВП за період з 01.11.2014 року по 18.11.2019 року у сумі 36225,57 грн.

Таким чином, загальна сума заборгованості, яка могла бути стягнута солідарно з іншими відповідачами у цій справі з ОСОБА_1 на користь Концерну «МТМ» за період лише з 01.11.2014 року по 18.11.2019 року могла становити 53175,49 грн. (розрахунок: заборгованість з опалення за період з 01.11.2014 року по 18.11.2019 року у сумі 16949,92 грн. + заборгованість з ГВП за період з 01.11.2014 року по 18.11.2019 року у сумі 36225,57 грн.).

Проте, Концерн «МТМ», як позивач, просив стягнути з відповідачів у цій справі заборгованість на загальну суму лише 48442,50 грн. (позов а.с. 2-4).

В силу вимог ст. 13 ч. 1 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог …В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги …, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. (ст. 367 ч. 6 ЦПК України).

Визнання іншим відповідачем - ОСОБА_3 у цій справі вищезазначеної апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 у цій справі у повному обсязі приймається апеляційним судом у цій справі на виконання вимог ст. ст. 206 ч. 4, 364 ч. 4 абз. 2 ЦПК України лише в частині, яка не суперечить закону та не порушує прав позивача «Концерну МТМ».

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 лише частково ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи.

За таких обставин, апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 слід задовольнити частково, рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08 квітня 2021 року у цій справі в оскаржуваній частині, в частині солідарного з іншими відповідачами стягнення з ОСОБА_1 на користь Концерну «МТМ» заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за період з 01.11.2014 року по 01.01.2021 року у сумі 48442,50 грн. та судового збору 324,28 грн. скасувати; ухвалити у цій частині нове судове рішення, яким позов Концерну «МТММ» до ОСОБА_1 задовольнити частково; стягнути з ОСОБА_1 солідарно з іншими відповідачами у цій справі на користь Концерну «МТМ» заборгованість з централізованого опалення та постачання гарячої води за період з 01.11.2014 року по 18.11.2019 року у сумі 48442,50 грн.; у стягненні з ОСОБА_1 солідарно з іншими відповідачами у цій справі на користь Концерну «МТМ» заборгованості з централізованого опалення та постачання гарячої води за період з 19.11.2019 року по 01.01.2021 року у цій справі відмовити.

В іншій частині рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржувалось і апеляційним судом не переглядалось.

Крім того, в силу вимог ст. 141 ч. ч. 1, 13 ЦПК України в разі задоволення апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 лише частково при вищевикладених обставинах:

-з ОСОБА_1 на користь Концерну «МТМ» слід стягнути судовий збір за подачу позивачем позову до суду першої інстанції у розмірі 324,28 грн. (розрахунок: 2270,00 грн. (а.с.1)/7 відповідачів);

- відповідач ОСОБА_1 не має права на компенсацію за рахунок позивача Концерну «МТМ» будь - яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом, та зокрема у тому числі у вигляді судового збору за подачу апеляційної скарги та витрат професійну правничу допомогу адвоката Бізденежного С.Р. в апеляційному суді (клопотання сторони відповідача а.с. 67-70).

Керуючись ст. ст. 12-13, 81-82, 89, 367, 369, 372, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08 квітня 2021 року у цій справі в оскаржуваній частині, в частині станом на час розгляду цієї справи судом першої інстанції стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_7 ) на користь Концерну «Міські теплові мережі» () заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за період з 01.11.2014 року по 01.01.2021 року у сумі 48442,50 грн. та судового збору 324,28 грн. скасувати.

Ухвалити у цій частині нове судове рішення.

Позов Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_7 ) солідарно з іншими відповідачами у цій справі на користь Концерну «Міські теплові мережі» () заборгованість з централізованого опалення та постачання гарячої води за період з 01.11.2014 року по 18.11.2019 року у сумі 48442,50 грн.

У стягненні з ОСОБА_1 солідарно з іншими відповідачами у цій справі на користь Концерну «Міські теплові мережі» заборгованості з централізованого опалення та постачання гарячої води за період з 19.11.2019 року по 01.01.2021 року у цій справі відмовити.

В іншій частині рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржувалось і апеляційним судом не переглядалось.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_7 ) на користь Концерну «Міські теплові мережі» () судовий збір 324,28 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в частині, яка була предметом апеляційного перегляду, безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови апеляційним судом у цій справі складений 28.01.2022 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Маловічко С.В.Подліянова Г.С.