КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/633/2022
справа №756/9302/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2022 року Київський апеляційний суд в складі:

Суддя - доповідач: Андрієнко А.М.

Суддів: Соколової В.В.

Поліщук Н.В.

Розглянувши в порядку ст. 369 ЦПК України цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 14 грудня 2020 року, постановлене суддею Жук М.В. у справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

У С Т А Н О В И Л А :

У липні 2020 року позивач АТ «Універсал Банк» звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи тим, що між ними на підставі анкети-заяви ОСОБА_2 від 15.02.2018 року було укладено договір про надання банківських послуг «Monobank», за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 50 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжні карти Monobank. Оскільки відповідач порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість, АТ «Універсал Банк» просить суд стягнути з нього 137 099 грн. 96 коп.

Заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 14 грудня 2020 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 137 099 грн. 96 коп. та 2 102 грн. судового збору, а всього 139 201 грн. 96 коп.

Не погодившись із рішенням суду, 08.10.2021 року представник відповідача подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, мотивуючи тим, що відповідач був відсутній в судовому засіданні 14.12.2020 року з поважних причин, так як перебував на самоізоляції в зв`язку з тривалим захворюванням, і як наслідок не мав змоги отримати судову повістку та направити відзив на позовну заяву, що не було взято до уваги судом першої інстанції про розгляді заяви про перегляд заочного рішення, крім того, судом першої інстанції було не з`ясовано обставини, що мають значення для справи, було визнано встановленими обставини, які не були підтверджені належними, достатніми, достовірними та допустимими доказами, порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права, в зв`язку з чим оскаржуване рішення підлягає скасуванню із призначенням справи до розгляду в загальному позовному провадженні. Позивачем не надано жодних доказів на підтвердження виконання своїх зобов`язань про встановлення кредитного ліміту та використання вказаного кредитного ліміту відповідачем, що не враховано судом під час постановлення оскаржуваного рішення. Сам факт встановлення кредитного ліміту та використання такого ліміту відповідачем не підтверджений належними, допустимими та достатніми доказами згідно вимог чинного законодавства, відсутня виписка по рахунку та додаток із погодженою сумою кредитного ліміту. Також вказує на відсутність доказів на підтвердження погодження між сторонами розміру комісій, пені та інших платежів згідно з Договору, оскільки Витяг з Умов з додатками, наявний в матеріалах справи не містить підпису відповідача, тому його не можна розцінювати як частину кредитного договору, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитом, пені та комісії. Крім того, у зв`язку з ненаданням позивачем банківських виписок з рахунку відповідача, суд не може достеменно встановити реальну суму заборгованості.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

За положенням ч.2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За частиною 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що в жовтні 2017 року АТ «Універсал Банк» запустив новий проект monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю даного проекту є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно, без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms.

15.02.2018 року відповідач звернувся до позивача із анкетою-заявою до Договору про надання банківських послуг про відкриття поточного рахунку .

Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг. Відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вказаних документів, що складають договір та зобов`язався виконувати його умови.

На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит в розмірі 50 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що загальний розмір заборгованості ОСОБА_2 становить 137 099 грн. 96 коп., з яких 52 095 грн. 64 коп. заборгованість за кредитом, 85 004 грн. 32 коп. заборгованість з пенею та комісією.

Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно із ч.ч. 1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Положеннями ст. 12 вказаного Закону визначено, що, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Заявляючи позовні вимоги, представник АТ «Універсал Банк» посилався на те, що 15.02.2018 року ОСОБА_2 підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг. У вказаній анкеті-заяві зазначено, що відповідач погодився з тим, що ця анкета-заява разом із Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, які були надані їй для ознайомлення.

Як вбачається з матеріалів справи, ні Умови і правила надання банківських послуг та Тарифи, ні Паспорт споживчого кредиту не містять підпису ОСОБА_2 .

Анкета-заява до договору про надання банківських послуг, підписана ОСОБА_2 , містить лише його анкетні дані та контактну інформацію, та не містить жодних даних про умови кредитування.

При цьому, умовами п.п. 2.1. п. 2 Розділу І Умов і правил обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» визначено, що Банк відкриває клієнту поточний рахунок, операції за яким здійснюються з використанням Платіжної картки та/або мобільного додатка.

За положеннями п. 3.1 п. 2 Розділу ІІ для надання послуг Банк видає Клієнту Картку. Підписанням Анкети-заяви Клієнт і Банк укладають Договір про надання банківських послуг «Monobank». Датою укладення Договору є дата підписання Клієнтом Анкети-заяви та отримання Картки.

Колегія суддів вважає, що оскільки відповідач надав свої анкетні дані банку та підписав анкету заяву, а фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Універсал Банк» не повернуті, то стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за наданим кредитом у сумі 52 095 грн. 64 коп.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення пені та комісії, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи та Тарифів за карткою Monobank розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та Правила споживчого кредитування. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, наданий банком витяг з Умов та Правил надання банківських послуг не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин. Тому, у суду відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань, тому відсутні підстави для задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь банку заборгованості за пенею та комісією.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

На підтвердження своїх вимог позивачем надано Умови обслуговування рахунків фізичної особи з додатками у вигляді Тарифів, Таблиці обчислення вартості кредиту та Паспорта споживчого кредиту, які містять інформацію про їх підписання електронним цифровим підписом обома сторонами договору.

Встановлено, що розрахунок заборгованості містить розмір відсоткової ставки, ставки пені, суми нарахувань за кожний окремий проміжок часу, у тому числі окремо по відсотках, пені, тілу кредиту, суму нарахувань по кожному з видів зобов`язань. Крім того, суд апеляційної інстанції вважає безпідставним фактичне звільнення боржника від сплати тіла кредиту, з урахування того, що відповідачем не заявлялись позовні вимоги про визнання вказаного кредитного договору недійсним або нікчемним.

Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 та від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20.

Щодо стягнення з відповідача пені та комісії суд апеляційної інстанції доходить наступного.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Встановлено, що в анкеті-заяві позичальника від 02.05.2018 року процентна ставка за кредитом не зазначена, також не зазначено умов щодо комісії. Також, у анкеті-заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позову в частині стягнення пені та комісії, оскільки в анкеті-заяві, у відповідності до ст. 551 ЦК, не встановлено відповідальність за порушення зобов`язань за договором у вигляді пені та комісії.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не надано доказів на підтвердження укладення кредитного договору, а саме видачі банком коштів (виписки з особового рахунку, копії квитанції, меморіального ордеру тощо), оскільки за нормами п.2 ч.1 ст.1046, ч.2 ст.1054 ЦК України кредитний договір є укладений з моменту передання грошей Вважає, що не доведено позивачем факту укладення із відповідачем договору про надання банківських послуг «МоноБанк» від 02.05.2018 на умовах, зазначених позивачем, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки наявні у матеріалах справи докази підтверджують факт звернення відповідача до банку та отримання ним кредитних коштів, що у свою чергу свідчить про виникнення між сторонами прав і обов`язків, які ґрунтуються на кредитних правовідносинах, врегульованих параграфом 2 глави 71 ЦК України «Кредит» і спростовують висновки суду про недоведеність даних обставин. Крім того, з розрахунку заборгованості, доданого банком до позовної заяви, відповідач використовував кредитні кошти, в тому числі поповнював картковий рахунок.

Доводи апеляційної скарги про те, що розрахунки заборгованості за договором №б/н від 02.05.2018року не є доказами наявності або відсутності договірних зобов`язань між сторонами, оскільки вони є доповненням до позовної заяви із зазначенням обрахунку позивачем позовних вимог майнового характеру та мають інформаційний характер, а також не відповідають вимогам, яким має відповідати доказ здійснення фінансово-господарської операції - документ про здійснення операції з використанням електронних платіжних засобів. Крім того, вказує, що із наданих розрахунків не вбачається за можливе перевірити правильність нарахувань відповідних сум. Ніяких роз`яснень та доказів щодо принципу складення даних розрахунків справа не містить, а відтак не можуть бути належним та допустимим доказом у справі. В якості єдиного доказу надання відповідачу кредиту позивач надає суду «Розрахунок заборгованості за договором № б/н укладеного між Універсал Банк та клієнтом - відповідачем по справі , суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки розрахунок заборгованості є зрозумілим та доступним, в тому числі містить усю необхідну інформації щодо періоду та розміру виникнення боргу.

Посилання скаржника на практику Верховного Суду, яка викладена у постанові від 30.01.2018 року, справа № 161/16891/15-ц, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки вона не є релевантною до даних правовідносин.

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції вважає, що майнове право позивача було порушено відповідачем.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про відмову у задоволенні позовних вимог повністю, а тому рішення суду підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог., а саме в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту в розмірі 52 095 грн. 64 коп.

В решті вимоги банку є необґрунтованими та недоведеними, а тому в їх задоволенні повинно бути відмовлено.

Керуючись ст. 367, 374, 376 ЦПК України колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити.

Заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 14 грудня 2020 року скасувати та постановити нове рішення, яким позовні вимоги Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь АТ «Універсал Банк» 52 095 грн 64 коп заборгованості за договором про надання банківських послуг б/н від 15.02.2018 року.

В решті в задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню до Верховного Суду не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 31 січня 2022 року.

Суддя - доповідач:

Судді: