Провадження №: 2/755/3952/22
УХВАЛА

про відкриття провадження

"08" червня 2022 р. суддя Дніпровського районного суду міста Києва Гаврилова О.В., вивчивши матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання, відповідно до довідки від 30 березня 2015 року №3004-10232 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_2 ; зазначене в позовній заяві місце проживання: АДРЕСА_3 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Технобудсервіс 2006» (місцезнаходження: м.Київ, вул.Набережно-Лугова, 8) про стягнення заробітної плати, -

в с т а н о в и в :

До Дніпровського районного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Технобудсервіс 2006» про стягнення заробітної плати.

Згідно заявлених вимог, позивач просить суду стягнути заборгованість із заробітної плати за весь період з 14 травня 2019 року по 16 жовтня 2020 року, у зв`язку з його звільненням 16 жовтня 2020 року за власним бажанням на підставі п.4 ст.36 (ч.3 ст.38) КЗпП України.

Вимоги позову обґрунтовані тим, що позивач, як внутрішньо переміщена особа, звернувся по телефону до ТОВ "Технобудсервіс 2006" у зв`язку з пошуком роботи та розміщене ними оголошення на відповідному сайті про вакантну посаду юриста, а розмір заробітної плати ними було зазначено

9000,00 грн. Позивач зазначає, що 14 травня 2019 року він був прийнятий на роботу до даного підприємства, але не оформлений відповідно до вимог трудового законодавства. 24 червня 2019 року, прийшовши на роботу, позивач подав заяву про звільнення на підставі п.4) ст.36 КЗпП України. 26 червня 2019 року ТОВ «Технобудсервіс 2006» відмовило у задоволенні його заяви на звільнення. 18 липня

2019 року наказом № 23/1807-19-пз про припинення трудового договору позивача було звільнено відповідно до п. 4 ст. 40 КЗпП України. 15 жовтня 2020 року Київський апеляційний суд ухвалив постанову в справі №755/13126/19в, якою було визнано незаконним наказ №23/1807-19-пз від 18 липня 2019 року про припинення трудового договору та скасовано. 15 жовтня 2020 року позивачем було направлено поштою на адресу відповідача заяву про звільнення за власним бажанням на підставі до п.4) ст.36 (ч.3 ст.38) КЗпП України, а також в заяві було зазначено вимогу про проведення повного розрахунку під час звільнення та 16 жовтня 2020 року було направлено заяву (розрахунок заборгованості заробітної плати), за допомогою електронної пошти на адресу відповідача та підписано електронно-цифровим підписом. 19 жовтня

2020 року позивач зателефонував на підприємство відповідача, проте генеральний директор відмовився з ним спілкуватися. На думку позивача, дані обставини свідчать про порушення трудового законодавства та його прав як робітника, в тому числі на отримання заборгованості заробітної плати. Відповідно до розрахунку позивача заборгованість по заробітній платі та іншим витратам станом на 16 жовтня 2020 року складає суму 174 371,53 грн. Разом з тим, позивач зазначає, що даний розрахунок не включає в себе сплачену відповідачем заробітну плату за травень та червень 2019 року виходячи з вигаданого посадового окладу в розмірі 4 183,00 грн, який значно нижчий ніж це передбачається Галузевою угодою між Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України та Профспілкою працівників будівництва і промисловості будівельних матеріалів України на 2019 - 2020 роки, зареєстрованою Міністерством соціальної політики України, реєстраційний №24 від 12 жовтня

2018 року.

Вказана позовна заява та додані до неї документи подані в електронному вигляді.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2020 року позовну заяву повернуто позивачеві.

Постановою Київського апеляційного суду від 18 січня 2021 року ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2020 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 01 лютого 2021 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків не більше ніж десять днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 16 лютого 2021 року позовну заяву повернуто позивачеві.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 17 березня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 16 лютого 2021 року повернуто особі, що її подала.

Постановою Верховного Суду від 19 травня 2021 року ухвалу Київського апеляційного суду

від 17 березня 2021 року скасовано та передано справу до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Постановою Київського апеляційного суду від 12 травня 2022 року ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 16 лютого 2021 року скасовано та направлено справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Вивчивши зміст позовної заяви та додатки долучені до неї, виходячи з положень ст.ст.12, 13 ЦПК України, згідно яких суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд та кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій, беручи до уваги постанови Київського апеляційного суду від 18 січня 2021 року та від 12 травня

2022 року, прихожу до висновку, що позовна заява відповідає вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України, віднесена до предметної, суб`єктної, інстанційної та територіальної юрисдикції Дніпровського районного суду м. Києва. Підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення або відмови у відкритті провадження у справі, відсутні.

Позовну заяву слід розглядати в порядку цивільного судочинства.

Суд роз`яснює, що відповідно до ч. 3 ст.177 ЦПК України у разі необхідності до позовної заяви додаються клопотання та заяви позивача про звільнення (відстрочення, зменшення) від сплати судового збору, про призначення експертизи, витребування доказів тощо.

Згідно ч. 1 ст.84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Відповідно до частин 1-3 ст. 91 ЦПК України, виклик свідка здійснюється за заявою учасника справи. У заяві про виклик свідка зазначаються його ім`я, місце проживання (перебування) або місце роботи, обставини, які він може підтвердити. Заява про виклик свідка має бути подана до або під час підготовчого судового засідання, а якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, - до початку першого судового засідання у справі.

Письмові заяви та клопотання подаюся до суду з додержанням вимог ст. 183 ЦПК України.

Позовна заява містить клопотання про розгляд справи в загальному позовному провадженні.

Відповідно до положень ст. 19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду: 1) малозначних справ; 2) справ, що виникають з трудових відносин; 3) справ про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд;

4) справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження, суд враховує положення п.2 ч. 1 ст. 274 ЦПК України, які містять імперативну норму про розгляд в порядку спрощеного позовного провадження справ, що виникають з трудових відносин.

Обставини справи, що згідно ч. 3 ст. 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку, тому приходжу до висновку про те, що справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, оскільки даний спір виникає з трудових відносин, і за таких умов відсутні правові підстави для задоволення клопотання позивача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

За таких обставин, враховуючи вимоги ч. 1- 4 ст. 274, ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд приходить до висновку, що вказана справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 84, 91, 175, 177, 261, 274-279, 352-355 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в:

Відкрити провадження у цивільній справі за ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Технобудсервіс 2006» про стягнення заробітної плати.

Розгляд справи проводити за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін.

Роз`яснити відповідачу право на подання відзиву на позовну заяву в строк, що не може перевищувати 15 днів з дня вручення копії даної ухвали. Відзив на позовну заяву повинен відповідати вимогам

ст. 178 ЦПК України, до відзиву додаються докази, що підтверджують обставини, на яких гуртуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 178 ЦПК України, одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду, відповідач зобов`язаний надіслати позивачеві копію відзиву та доданих до нього документів. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8 ст. 178 ЦПК України).

Відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Встановити позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, яка має відповідати вимогам частин третьої - п`ятої ст. 178 ЦПК України, в якій позивач викладає свої пояснення, міркування і аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень і мотиви їх визнання або відхилення.

Встановити відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення, яке має відповідати вимогам частин третьої - п`ятої ст.178 ЦПК України, в якому відповідач викладає свої пояснення, міркування і аргументи щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень, міркувань і аргументів і мотиви їх визнання або відхилення.

Роз`яснити учасникам справи, що подання заяв по суті справи (відзиву на позовну заяву (відзив); відповіді на відзив, заперечення) є їхнім правом. У разі ненадання учасником справи заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Копії ухвали невідкладно направити учасникам справи.

Відповідачу направити копію позовної заяви.

Інформацію по справі можна отримати на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет http://dn.ki.court.gov.ua.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 353 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається (ч. 2 ст. 352 ЦПК України).

Відповідно до положень ч.2 ст.353 ЦПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо, скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду (п.4 ч.5 ст.357 ЦПК України).

Суддя: