Постанова

Іменем України

01 червня 2022 року

м. Київ

справа № 213/1543/20

провадження № 61-7563св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Русинчука М. М.,

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - приватне акціонерне товариство «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат»,

розглянувши в попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Інгулецього районного суду м. Кривого Рогу від 28 вересня 2020 року в складі судді Попова В. В. та на постанову Дніпровського апеляційного суду від 23 березня 2021 року в складі колегії суддів Барильської А. П., Бондар Я. М., Зубакової В. П.,

ВСТАНОВИВ :

Історія справи

Короткий зміст позовних вимог

В квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ПАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» про визнання бездіяльності незаконною та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що ОСОБА_1 з травня 2010 року до часу звернення до суду з цим позовом працює в ПАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» на посаді машиніст електровоза в кар`єрі. Вказує, що відповідно Класифікатора професій ДК 003:2010 професія з такою назвою відсутня, що унеможливлює призначення йому пільгового пенсійного забезпечення незалежно від віку. Вважаючи, що за своєю суттю позивач фактично виконує роботу машиніста тягового агрегату, позивач просить змінити у трудовій книжці назву місця роботи.

Також посилається на те, що за результатами атестацій робочого місця позивача за період з червня 2010 року по червень 2017 року підтверджено наявність шкідливих та небезпечних факторів, що дають право позивачу на пільгове пенсійне забезпечення незалежно від віку. Документами, якими була оформлена атестація робочого місця позивача у 2017 році, встановлено наявність шкідливих та небезпечних факторів за виконуваною позивачем роботою, що також передбачають пільгове пенсійне забезпечення незалежно від віку.

На підставі зазначеного позивач просить:

визнати незаконним незастосування до позивача результатів атестації робочого місця за професією «машиніст електровозу в кар`єрі», проведеної відповідачем в 2010, 2015 та 2017 роках;

зобов`язати ПАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» внести відомості до трудової книжки ОСОБА_1 про роботу в шкідливих умовах, що надають право на пільгове пенсійне забезпечення незалежно від віку, за періоди роботи за Списком № 2 з 08 липня 2010 року по 17 червня 2015 року, з 17 червня 2015 року по 29 червня 2017 року, та за Списком № 1 з 29 червня 2017 року по теперішній час;

зобов`язати відповідача зазначити назву професії в трудовій книжці у відповідності до класифікатору професій ДК 003:2010 «Машиніст тягового агрегату» замість «Машиніст електровоза в кар`єрі», починаючи з 18 травня 2010 року.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 вересня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

Суд виходив з того, що позовні вимоги про зобов`язання відповідача зазначити назву професії позивача в трудовій книжці відповідно до класифікатору професій ДК 003:2010 «Машиніст тягового агрегату» замість «Машиніст електровоза в кар`єрі» починаючи з 18 травня 2010 року не доведені у встановленому законом порядку, оскільки позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних обставин. Відповідно до класифікатору професій України ДК 003:2010, який затверджений наказом Держспоживстандарту України 28 липня 2010 року № 327, під кодом КП 8311 має місце професія «машиніст електровозу». Згідно примітки 2 додатку В до класифікатора професій назви професій можуть бути розширені за потребою користувача термінами та словами, які уточнюють місце роботи, виконувані роботи, сферу діяльності за умови дотримання лаконічності викладення, якщо інше не передбачено у КП чи відповідних законодавчо-правових актах. За таких обставин суд зробив висновок, що назва професії «машиніст електровозу» з урахуванням уточнення місця роботи - «в кар`єрі» повністю відповідає вимогам Класифікатору професій України.

Відмовляючи в задоволенні іншої частини позовних вимог, суд першої інстанції вважав їх необґрунтованими та безпідставними.

Короткий зміст постанови апеляційного суду

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 23 березня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення; рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 вересня 2020 року змінено в частині мотивів відмови в задоволенні позовних вимог про зобов`язання вчинити дії, виклавши їх в редакції цієї постанови; в іншій частині рішення суду залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про зобов`язання відповідача зазначити назву професії позивача в трудовій книжці відповідно до класифікатору професій ДК 003:2010 «Машиніст тягового агрегату» замість «Машиніст електровоза в кар`єрі», оскільки позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних обставин.

Апеляційний суд змінив мотиви відмови у задоволенні позовних вимог про зобов`язання вчинити дії, установивши, що право на пенсію за віком на пільгових умовах машиніста електровоза в кар`єрі, де працював ОСОБА_1 , не підтверджено атестацією робочого місця, тому робота позивача за відповідною професією у період з 08 липня 2010 року по теперішній час не дає йому права на пільгове пенсійне забезпечення за Списками № 1, № 2, що свідчить про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Аргументи учасників справи

У червні 2021 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 вересня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 28 травня 2021 року і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. Посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди під час розгляду справи не дослідили надані позивачем докази, які підтверджують факт наявності у нього права на пільгове пенсійне забезпечення. Апеляційний суд неправильно застосував Закон України «Про загальнообов`язкове пенсійне забезпечення» та постанову Кабінету Міністрів України № 461 від 24 червня 2016 року, відповідно до яких всі робітники кар`єрів та розрізів мають право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Також позивач вказує на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах.

28 липня 2021 року на адресу Верховного Суду засобами поштового зв`язку від ПАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» надійшов відзив, у якому представник просить касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржених судових рішень. Вказує, що апеляційний суд правильно зазначив, що факт наявності в списках тієї чи іншої посади, яку обіймає особа, не дає права на призначення пільгової пенсії. Підставою для визнання права на пенсію за віком на пільгових умовах є не тільки наявність професії у відповідному списку, а й зайнятість в умовах, передбачених списком, повний робочий день, а також підтвердження відповідних умов праці за результатами атестації робочих місць.

Рух справи

Ухвалою Верховного Суду від 30 червня 2021 року відкрито касаційне провадження у справі.

Межі та підстави касаційного перегляду

Переглядаючи в касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої статті 389 ЦПК України, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

В ухвалі Верховного Суду від 30 червня 2021 року вказано, що касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України, а саме відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; суд не дослідив зібрані у справі докази.

Фактичні обставини

Суди встановили, що 18 травня 2010 року ОСОБА_1 прийнятий на роботу до ПАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» на посаду машиніста електровозу в кар`єрі служби рухомого складу залізничного цеху, на підставі наказу № 172 від 18 травня 2010 року, де і працює по теперішній час.

Відповідно до трудової книжки ОСОБА_1 станом на 22 травня 2020 року він має загальний стаж роботи на підприємстві 18 років 10 місяців 28 днів, з них на посаді машиніста електровозу в кар`єрі 9 років 10 місяців 8 днів. Має загальний стаж за професією «машиніст електровозу в кар`єрі» 19 років 8 місяців 15 днів, з них 8 років 6 місяців 23 дні у ПАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» за списком № 1 та 1 рік 1 місяць 18 днів у ПАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» за списком № 1, у випадку підтвердження довідкою АТ «ПівдГЗК».

Позивач має неповну вищу освіту за спеціальністю «Технічне обслуговування та ремонт рухомого складу залізниць» (копія диплому від 20 червня 1998 року), має кваліфікацію техніка-електромеханіка. Згідно посвідчення № 120 від 30 вересня 1997 року пройшов навчання за спеціальністю «помічник машиніста електровозу» з присвоєнням відповідної кваліфікації. Згідно свідоцтва № СВ-400484 від 09 січня 2003 року позивач витримав встановлені випробування на посаду машиніста електровозу та має право самостійного управління електровозом.

Позиція Верховного Суду

Колегія суддів відхиляє аргументи, які викладені в касаційній скарзі, з таких мотивів.

Згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 20 Порядку визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнювальні довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

У пункті 10 Порядку застосування списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, встановлено, що для підтвердження стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку № 637.

Відповідно до пунктів «а», «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах; працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 вересня 2021 року в справі № 332/1977/20 (провадження № 61-2282св21) зазначено про те, що «атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442 та розробленими на виконання постанови Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу. З системного аналізу вищевказаних норм вбачається, що для підтвердження права на пільгове пенсійне забезпечення необхідні такі умови: наявність відповідної професії у списках № 1 або № 2; зайнятість повний робочий день (виконання робіт в умовах, передбачених списками, не менш як упродовж 80 % робочого часу); встановлення ступеня шкідливості й небезпечності праці за результатами атестації. […] Сам факт наявності в списках тієї чи іншої посади, яку займає особа, не дає права на призначення пільгової пенсії. Підставою для визнання права на пенсію за віком на пільгових умовах є не тільки наявність професії у відповідному списку, а й зайнятість в умовах, передбачених списком, повний робочий день, оскільки необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є сукупність обставин, а саме: наявність професії у відповідному Списку, зайнятість в умовах, передбачених Списком, повний робочий день, а також підтвердження відповідних умов праці за результатами атестації робочих місць. До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 16 травня 2018 року в справі № 298/500/15-ц (провадження № 61-6690св18), від 19 вересня 2018 року в справі № 362/5157/16-ц (провадження № 61-13199св18)».

У частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суди встановили, що згідно із заявою ОСОБА_1 від 07 травня 2010 року та наказу від 18 травня 2010 року № 172 позивача прийнято на роботу з 18 травня 2010 року на посаду машиніста електровозу в кар`єрі служби рухомого складу залізничного цеху в ПАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат».

Відповідно до Класифікатору професій України ДК 003:2010, який був затверджений Наказом Держспоживстандарту України 28 липня 2010 року № 327, під кодом КП 8311 має місце професія «машиніст електровозу». Згідно примітки 2 додатку В до Класифікатора професій назви професій можуть бути розширені за потребою користувача термінами та словами, які уточнюють місце роботи, виконувані роботи, сферу діяльності за умови дотримання лаконічності викладення, якщо інше не передбачено у КП чи відповідних законодавчо-правових актах. Тобто, назва професії «машиніст електровозу» з урахуванням уточнення місця роботи - «в кар`єрі» повністю відповідає вимогам Класифікатору професій України.

Вирішуючи спір в частині позовних вимог про зобов`язання внести запис у трудову книжку шляхом зазначення іншої посади позивача, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів зробив правильний висновок про те, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження того факту, що в період з 18 травня 2010 року по теперішній час позивач працював на посаді машиніста тягового агрегату. При оформленні позивача на роботу в ПАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» дотримано вимоги чинного трудового законодавства, позивач був влаштований згідно поданої ним заяви про прийняття на роботу на посаду машиніста електровоза в кар`єрі.

Апеляційний суд, проаналізувавши протоколи атестацій робочих місць в ПАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» за спірний період, які проведені на підставі наглядового листа та протоколів проведення досліджень ТОВ «Проектно-діагностичний цент» «Екологічна та міжгалузева санітарна лабораторія умов праці та трудового процесу для атестації робочих місць» встановив, що за професією машиніста електровоза в кар`єрі працівники не мали права на пільгове пенсійне забезпечення за списком 1, оскільки машиністи електровоза в кар`єрі не були зайняті повний робочий день в розрізах, кар`єрах, рудниках та відвалах, що підтверджується картками умов праці від 02 червня 2010 року, від 09 червня 2015 року, від 09 липня 2017 року тому, за вказаний період машиністам електровоза в кар`єрі запропоновано пенсійне забезпечення за вислугою років, доплата у розмірі 12 %, додаткова відпустка 10 календарних днів та талони на молоко.

При цьому, апеляційний суд правильно зазначив, що посилання позивача на те, що до списку № 2 увійшли всі робітники кар`єрів, розрізів, копалень, відповідно до частини 1 «відкриті гірничі роботи та роботи на поверхні», та окремо професія «машиніст тягового агрегату» є безпідставними, оскільки в переліку робітників кар`єрів, розрізів, копалень частини 1 «відкриті гірничі роботи та роботи на поверхні» відсутня професія машиніста електровозу в кар`єрі, за якою позивач працював та працює на підприємстві.

Апеляційний суд, установивши, що право на пенсію за віком на пільгових умовах машиніста електровоза в кар`єрі, де працював ОСОБА_1 за спірний період, не підтверджено атестацією робочого місця, зробив правильний висновок, що робота позивача за відповідною професією не дає йому права на пільгове пенсійне забезпечення за списком № 1.

Доводи, наведені у касаційній скарзі, висновків суду не спростовують, на законність оскаржених судових рішень не впливають, а спрямовані на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції за загальним правилом частини першої статті 400 ЦПК України, оскільки Верховний Суд не вправі встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Посилання ОСОБА_1 на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах колегія суддів відхиляє, оскільки у мотивувальній частині постанови наведене посилання на постанову Верховного Суду у подібних правовідносинах.

Згідно частини другої статті 410 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржені судові рішення ухвалені без додержання норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права. З урахуванням меж касаційного оскарження касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, оскаржені рішення суду першої інстанції та постанова апеляційного суду без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Інгулецього районного суду м. Кривого Рогу від 28 вересня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 23 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

М. М. Русинчук