№ 336/8684/21
Пр..№ 2/336/1263/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2022 р. м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Дмитрюк О.В.,

за участю секретаря Павловцева В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (представник адвокат Жовніренко Ірина Володимирівна), ОСОБА_2 до Запорізької міської Ради, ОСОБА_3 (третя особа П`ята Запорізька державна нотаріальна контора) про визнання договору міни дійсним, визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В :

25.10.2021 р. позивачі звернулись до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначили, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла їх мати ОСОБА_4 . Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на 1/3 частку житлового будинку АДРЕСА_1 , яка належала спадкодавцю на праві власності на підставі договору міни № 863/909 від 14.11.1997 р., зареєстрованого товарною біржею «Строй-Інвест» м.Запоріжжя. За життя ОСОБА_4 заповіт не склала.

Позивачі звернулись до П`ятої Запорізької державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті матері, але постановою державного нотаріуса від 27.07.2021 р. у видачі свідоцтва їм було відмовлено через те, що договір міни від 14.11.1997 р., на підставі якого спадкодавець набула право власності на частку житлового будинку, не був посвідчений нотаріально.

За позовом позивачі, посилаючись на ст.182, 334, 328, 392, 1223, 1268, 1274, 1261, 1258 ЦК України, ЗУ «Про товарні біржи», просять визнати дійсним договір міни, зареєстрований Товарною біржею «Строй-інвест» м.Запоріжжя за реєстраційним номером 863/909 від 14.11.1997 р.; визнати за кожним з них право власності у порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 на 1/6 частку житлового будинку АДРЕСА_1 ; визнати за ними по 1/3 частині спірного будинку, набуті на підставі договору міни від 14.11.1997 р.

Ухвалою від 10.11.2021 р. відкрито провадження та призначено підготовче засідання на 19.01.2022 р.

19.01.2022 р. закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду на 14.03.2022 р.

14.03.2022 р. розгляд справи відкладено на 05.05.2022 р. на підставі наказу № 5 від 01.03.2022 р.

Позивачі подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позов підтримують, просять задовольнити.

Представник третьої особи направив до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, рішення по справі відносить на розсуд суду.

Розгляд справи за відсутності учасника справи узгоджується з положеннями ч.3 ст.211 ЦПК України.

Представник відповідача Запорізької міської Ради до суду не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, в процесі розгляду справи подав до суду заяву, за змістом якої заперечень проти позовних вимог не має.

Відповідач ОСОБА_3 до суду не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомила, відзиву на позов не подавала.

Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України розгляд справи проведено за відсутності відповідачів.

В силу ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Перевіривши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію позивачів та представника третьої особи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З наданих позивачами письмових доказів судом встановлено, що 14.11.1997 року між ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , яка діяла від свого імені та від імені ОСОБА_1 , та ОСОБА_3 було укладено договір міни нерухомості, за яким право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 перейшло в рівних частках ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , а ОСОБА_3 набула право власності на квартиру АДРЕСА_2 . Згаданий договір, на підставі ст.15 ЗУ «Про товарні біржі», був зареєстрований Запорізькою товарною біржею «Строй-інвест» 14.11.1997 р. за № 863/909 (а.с.21). Право власності ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , на підставі вказаного договору, зареєстровано в ТОВ «ЗМБТІ» (а.с.17).

Зі змісту вказаного договору вбачається, що сторони здійснили обмін згаданими вище об`єктами нерухомості і засвідчили, що зазначені об`єкти нерухомості нікому до укладення угоди не продані, не подаровані, не віддані під заставу, в спорі та під забороною не перебувають (п.5 договору).

Вищевказані обставини свідчать про те, що сторонами було досягнуто згоди щодо істотних умов договору міни, жодних обмежень для його укладання не існувало, укладений договір міни нерухомості був виконаний сторонами у повному обсязі.

На час укладання договору міни нерухомості діяв ЦК УРСР в ред..1963 р., який втратив чинність з 01.01.2004 року на підставі ЦК України від 16.01.2013 р.

Відповідно до вимог ч. 2 ст.47 ЦК УРСР, яка діяла під час укладання спірного правочину та підлягає застосуванню до спірних правовідносин, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. У цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Ст.241 ЦК України передбачено, що за договором міни між сторонами провадиться обмін одного майна на інше; кожний з тих, хто бере участь у міні, вважається продавцем того майна, яке він дає в обмін, і покупцем майна, яке він одержує.

До договору міни застосовуються відповідно правила про договір купівлі-продажу, якщо інше не випливає з змісту відносин сторін (ст.242 ЦК України).

Спірний договір міни відповідно до цивільного законодавства, що діяло на момент його укладання, підлягав нотаріальному посвідченню, оскільки положеннями ст.227 ЦК УРСР було передбачено, що договір міни, на який розповсюджуються положення ст.242 ЦК України, квартири (житлового будинку) повинен бути нотаріально посвідчений, якщо однією зі сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність правочину.

Але, як встановлено судом, вказана вимога закону щодо обов`язкового нотаріального посвідчення договору міни нерухомості при укладенні договору не була дотримана, так як договір був оформлений та зареєстрований Товарною біржею «Українська» відповідно до ст.15 ЗУ «Про товарну біржу», про що зазначено у тексті договору.

Відповідно до ч. 2 ст.15 згаданого Закону угоди, зареєстровані на біржі не підлягають нотаріальному посвідченню. Таким чином, суперечливі норми законодавства призвели до того, що укладений позивачами договір міни та зареєстрований товарною біржею не був посвідчений у нотаріальному порядку.

Крім того, у відповідності до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про врегулювання сплати державного мита при відчуженні об`єктів нерухомого майна» № 1030 від 13.08.1996 р., яка діяла на момент укладення договору міни нерухомого майна від 30.09.1998 р., будь-які угоди про відчуження об`єктів нерухомого майна, які укладаються на біржах, в агентствах нерухомості тощо, прирівнюються до нотаріального посвідчення цих договорів.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.4 Закону України «Про власність», що діяв на час виникнення спірних правовідносин, власник на свій розсуд, користується та розпоряджається належним йому майном. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Він може використовувати майно для здійснення господарської та іншої, не забороненої законом діяльності, зокрема, передавати його безоплатно або за плату у володіння та користування іншим особам.

Згідно ч.1 ст.13 Закону України «Про власність» об`єктами права приватної власності є жилі будинки, квартири, предмети особистого користування, дачі, садові будинки, предмети домашнього господарства, продуктивна і робоча худоба, земельні ділянки, насадження на земельній ділянці, засоби виробництва, вироблена продукція, транспортні засоби, грошові кошти, акції, інші цінні папери, а також інше майно споживчого і виробничого призначення.

Відповідно до положень ст.328 ЦК України (в редакції від 16.01.2003 р.), який набрав чинності з 01.01.2004 р., право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набути правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Нормами ч. 3,4 ст.334 ЦК України, передбачено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме на майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до вимог ч. 2 ст.215 ЦК України, у випадках встановлених ЦК України, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним, а згідно з ч. 2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, та відбулося повне або часткове виконання договору, суд може визнати такий договір дійсним.

Статтями 391, 392 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Власник може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Згідно ст.ст.11, 15 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених, оспорюваних прав та вплив на правопорушника.

Відповідно до ч. 3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Згідно ч. 4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Судом встановлено, що для позивачів підставою звернення до суду з позовом про визнання договору міни дійсним стала та обставина, що вони на даний час позбавлені можливості розпорядитися нерухомим майном, яке було придбано ними на підставі угоди, оформленої та зареєстрованої на товарній біржі, а також можливості отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті матері ОСОБА_4 , оскільки договір міни не був нотаріально посвідчений.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що укладений 14 листопада 1997 р. договір обміну, зареєстрований Запорізькою Товарною біржею «Строй-інвест» за № 863/909, може бути визнаний дійсним та за позивачами можливо визнати право власності на належні їм частки у згаданому будинку.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_4 (а.с.13).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина до складу якої, зокрема, входить 1/3 частина житлового будинку АДРЕСА_1 , яка належала спадкодавцю на підставі договору, укладеного 14 листопада 1997 р., зареєстрованого Запорізькою Товарною біржею «Строй-інвест» за № 863/909, який судо визнано дійсним.

Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_4 є діти позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.65, 73), які 31.07.2019 р. звернулись до П`ятої Запорізької державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини після смерті матері.

27.07.2021 р. нотаріусом було відмовлено позивачам у видачі свідоцтва про право власності на спірну частку нерухомості через те, що правовстановлюючий документ на спірне майно не був посвідчений в нотаріальному порядку (а.с.109, 110).

Вищевикладене підтверджується матеріалами спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_4 (а.с.58-113).

Ст.1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч.1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Ч.1 ст.1269 ЦК України визначає, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Спадкодавець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмов від неї (ч.3 ст.1269 ЦК України).

Враховуючи, що позивачі, як спадкоємці першої черги за законом, прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4 у порядку, визначеному ч.1 та ч.3 ст.1269 ЦК України, суд дійшов висновку, що їх позов законний, обгрунтований та підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 141, 261, 264, 265, 354ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Запорізької міської Ради (м.Запоріжжя, пр.Соборний, 206, ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП не відомий) (третя особа П`ята Запорізька державна нотаріальна контора) про визнання договору міни дійсним, визнання права власності задовольнити.

Визнати дійсним договір міни, зареєстрований 14.11.1997 року Запорізькою Товарною біржею «Строй-інвест» за № 863/909, укладений між ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , яка діяла від свого імені та від імені ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/6 частину будинку АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/6 частину будинку АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину будинку АДРЕСА_1 , яка належить йому на підставі договору міни, зареєстрованого 14.11.1997 року Запорізькою Товарною біржею «Строй-інвест» за № 863/909.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частину будинку АДРЕСА_1 , яка належить йому на підставі договору міни, зареєстрованого 14.11.1997 року Запорізькою Товарною біржею «Строй-інвест» за № 863/909.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В.Дмитрюк