Постанова

Іменем України

26 травня 2022 року

м. Київ

справа № 748/1382/21

провадження № 61-1259св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Грушицького А. І.,

суддів: Литвиненко І. В., Петрова Є. В., Сердюка В. В., Ткачука О. С. (суддя-доповідач),

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу за скаргою Науково-виробничого Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер» про визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Куликівському та Чернігівському районах Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Суми) Пархомець Алесі Іванівни про передачу виконавчого провадження, боржник - ОСОБА_1 , за касаційною скаргою Науково-виробничого Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер» на ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 08 грудня 2021 року, постановлену у складі колегії суддів: Висоцької Н. В., Мамонової О. Є., Шитченко Н. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст скарги

У червні 2021 року Науково-виробниче Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер» (далі - НВ ТОВ «Агро-Інтер») звернулося до суду зі скаргою про визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Куликівському та Чернігівському районах Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Суми) Пархомець А. І. (далі - державний виконавець) про передачу виконавчого провадження.

Скарга обґрунтована тим, що на примусовому виконанні Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Куликівському та Чернігівському районах Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Суми) перебувало виконавче провадження № 25110102, відкрите на підставі виконавчого листа від 25 листопада 2010 року № 2-873, виданого Чернігівським районним судом Чернігівської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь НВ ТОВ «Агро-Інтер» 46 580 грн заборгованості.

01 червня 2021 року постановою державного виконавця Пархомець А. І. вказане вище виконавче провадження передано на виконання до Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Підставою для винесення такої постанови була подана боржником ОСОБА_1 заява про те, що вона не мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , яка зазначена у виконавчому листі, а фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Заявник не погоджується з такою постановою державного виконавця, вказуючи на те, що Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02 квітня 2012 року передбачений перелік документів, які необхідні для пред`явлення до виконання виконавчого документа за місцем проживання або перебування фізичної особи. Виконавче провадження було передано на підставі лише наданої заяви боржника без надання нею доказів проживання за новою адресою.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 27 липня 2021 року у задоволенні скарги НВ ТОВ «Агро-Інтер» про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця про передачу виконавчого провадження відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні скарги суд першої інстанції виходив із того, що приймаючи оскаржувану постанову про передачу виконавчого провадження у виконавчому провадженні № 25110102, державний виконавець Пархомець А. І. діяла відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень. При цьому судом не було встановлено порушень прав стягувача в результаті прийняття такої постанови.

04 серпня 2021 року до Чернігівського районного суду Чернігівської області надійшла заява НВ ТОВ «Агро-Інтер» про ухвалення додаткового рішення у справі про стягнення на їхню користь за рахунок бюджетних асигнувань Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Куликівському та Чернігівському районах Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Суми) 20 000 грн понесених ними витрат на правничу допомогу.

Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 13 вересня 2021 року у задоволенні заяви НВ ТОВ «Агро-Інтер» про ухвалення додаткового рішення у справі щодо стягнення витрат на правничу допомогу відмовлено з огляду на відмову в задоволенні скарги заявника.

Короткий зміст постанови та оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 02 листопада 2021 року ухвалу Чернігівського районного суду Чернігівської області від 27 липня 2021 року скасовано, скаргу НВ ТОВ «Агро-Інтер» задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову головного державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Куликівському та Чернігівському районах Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Суми) Пархомець А. І. про передачу виконавчого провадження від 01 червня 2021 року № 251101102.

Стягнуто з Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Куликівському та Чернігівському районах Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Суми) на користь НВ ТОВ «Агро-Інтер» 2 270 грн судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції та 5 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що дії державного виконавця Пархомець А. І. під час винесення постанови про передачу виконавчого провадження за місцем проживання боржника були неправомірними, зокрема приймаючи таку постанову вона не пересвідчилася напевно щодо проживання боржника за указаною адресою та наявністю за цією адресою майна ОСОБА_1 .

У листопаді 2021 року НВ ТОВ «Агро-Інтер» звернулося до апеляційного суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі, у якій просило стягнути на їхню користь за рахунок бюджетних асигнувань Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Куликівському та Чернігівському районах Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції понесені товариством витрати на правничу допомогу у розмірі

20 000 грн.

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 08 грудня 2021 року у задоволенні заяви НВ ТОВ «Агро-Інтер» про ухвалення додаткового рішення відмовлено.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що заява про вирішення питання щодо відшкодування витрат на правничу допомогу не була подана заявником у межах строку, встановленого частиною восьмою статті 141 ЦПК України. Також не було надано доказів на підтвердження розміру понесених витрат на правничу допомогу, їх обгрунтування.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У січні 2022 року НВ ТОВ «Агро-Інтер» звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою, у якій, посилаючись порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 08 грудня 2021 року і ухвалити нове рішення про задоволення заяви щодо ухвалення додаткового рішення у справі.

Доводи інших учасників справи

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 03 лютого 2022 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 13 квітня 2022 року справу призначено до розгляду у складі п`яти суддів.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

За частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

З матеріалів справи, яка наразі переглядається Верховним Судом, вбачається, що в апеляційній скарзі на ухвалу Чернігівського районного суду Чернігівської області від 27 липня 2021 року, поданій до суду апеляційної інстанції у серпні 2021 року, НВ ТОВ «Агро-Інтер» зазначило лише про попередній розмір витрат на правову допомогу у сумі 20 000 грн, які понесе товариство під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції. Також вказало, що клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу або заява про ухвалення додаткового рішення будуть подані в порядку, передбаченому ЦПК України (а. с. 178, т. 1) та будуть оплачені клієнтом протягом 30 робочих днів з дати набрання чинності судового рішення у справі. 02 листопада 2021 року судом апеляційної інстанції була ухвалена постанова.

04 листопада 2021 представник НВ ТОВ «Агро-Інтер» - адвокат Васюк М. М. поштовою кореспонденцією направив на адресу суду апеляційної інстанції заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просив стягнути на користь НВ ТОВ «Агро-Інтер» за рахунок бюджетних асигнувань Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Куликівському та Чернігівському районах Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції понесені товариством витрати на правничу допомогу у розмірі 20 000 грн.

На підтвердженням понесених витрат на оплату правничої допомоги НВ ТОВ «Агро-Інтер» надало договір про надання правової допомоги від 03 серпня 2021 року; додаток № 1 до нього та акт наданих послуг від 03 листопада 2021 року згідно договору про надання правової допомоги від 03 серпня 2021 року; звіт про обсяг наданих послуг від 03 листопада 2021 року згідно договору про надання правової допомоги від 03 серпня 2021 року.

Так, акт надання послуг згідно договору про надання правової допомоги від 03 листопада 2021 року містить інформацію щодо обсягу наданих послуг, виконавця та вартості таких послуг. Зокрема:

-проведення правового аналізу наданих документів клієнтом, аналіз законодавчої бази, що регулює спірні правовідносини, вивчення судової практики, аналіз ухвали Чернігівського районного суду Чернігівської області від 27 липня 2021 року, підготовка та подання апеляційної скарги на цю ухвалу суду - 17 000 грн;

-підготовка та подання заяви про усунення недоліків апеляційної скарги - 500 грн;

-підготовка та подання заяви про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення - 500 грн;

-підготовка та подання додаткових пояснень - 1 000 грн;

-участь у судовому засіданні 02 листопада 2021 року - 1 000 грн.

Переглядаючи ухвалу суду апеляційної інстанції про відмову НВ ТОВ «Агро-Інтер» у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правничу допомогу колегія суддів Верховного Суду виходить із наступного.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

За змістом частини другої статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Підсумовуючи вищенаведене слід дійти висновку, що ЦПК України передбачає такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у додаткових постановах від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), від 07 липня 2021 року у справі № 910/12876/19 (провадження № 12-94гс20).

У відзиві на заяву НВ ТОВ «Агро-Інтер» про ухвалення додаткового рішення, головний державний виконавець Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Куликівському та Чернігівському районах Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Суми) Пархомець А. І. заперечувала щодо розміру заявлених витрат на правничу допомогу, вважала такий розмір неспівмірним зі складністю цієї справи та обсягом наданих адвокатом послуг.

Колегія суддів Верховного Суду вважає такі заперечення державного виконавця підставними та обґрунтованими, оскільки заявлений розмір витрат на оплату правничої допомоги адвоката у розмірі 20 000 грн є неспівмірним зі складністю цієї справи, не відповідає критерію реальності таких витрат та наданим адвокатом обсягом послуг в суді апеляційної інстанції. Крім того, у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження оплати таких витрат, що прямо передбачено частиною восьмою статті 141 ЦПК України.

Що стосується висновків суду апеляційної інстанції про порушення заявником строків, передбачених частиною восьмою статті 141 ЦПК України, то такі висновки є помилковими. Однак на законність і справедливість рішення вони не впливають.

За таких обставин колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновком суду апеляційної інстанції щодо відмови в ухваленні додаткового рішення про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Куликівському та Чернігівському районах Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Суми) Чернігівського районного суду Чернігівської області на користь НВ ТОВ «Агро-Інтер» 20 000 грн витрат на правничу допомогу.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу апеляційного суду без змін, оскільки остання постановлена з додержанням норм процесуального права та доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 400, 406, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Науково-виробничого Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер» залишити без задоволення.

Ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 08 грудня 2021 рокузалишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий А. І. Грушицький

Судді І. В. Литвиненко

Є. В. Петров

В. В. Сердюк

О.С. Ткачук