Провадження № 22-ц/802/33/22 Категорія: 36 Доповідач: Данилюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Данилюк В. А.,

суддів Киці С. І., Шевчук Л. Я.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Луцькводоканал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги з водопостачання та водовідведення за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Спас Юлії Олександрівни на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 вересня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2019 року КП «Луцькводоканал» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованість за надані послуги з водопостачання та водовідведення в сумі 22 902,04 гривень.

Вимоги обґрунтовує тим, що КП «Луцькводоканал» надає послуги з водопостачання та водовідведення квартири АДРЕСА_1 . Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_1 не здійснюють оплату за надані їм послуги з водопостачання та водовідведення відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги». В результаті чого в них згідно розрахунку, наданого позивачем, мається заборгованість перед КП «Луцькводоканал» в сумі 22 902,04 гривень, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Просить стягнути суму заборгованості та судові витрати.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 вересня 2021 року позовну заяву КП «Луцькводоканал» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з водопостачання та водовідведення задоволено повністю.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , на користь КП «Луцькводоканал» () заборгованість за надані послуги з водопостачання та водовідведення в розмірі 22 902,04 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_2 , на користь КП «Луцькводоканал» () понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 960,50 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь КП «Луцькводоканал» () понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 960,50 гривень.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Спас Ю. О. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення, яким позов задовольнити частково з врахуванням заборгованості в межах строку позовної давності.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції справа розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін з таких підстав.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Правовідносини із споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», відповідно до ст. 4 якого законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»- комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Згідно ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово- комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до п. 1 ч. 1 статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець зобов`язаний, зокрема, забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору.

Згідно п. 5ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 23, 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», послуга з централізованого водопостачання, централізованого водовідведення надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.

Отже, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 та підтверджена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18).

Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Тобто, споживач послуги має право встановити індивідуальний засіб обліку.

У відповідності до п. 18 Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21 липня 2005 року, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20-го числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Згідно з ст. 162 ЖК України плата за комунальні послуги береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами та вноситься у встановлені строки.

Відповідно до вимог ст.ст. 66-68 ЖК України, наймач (власник) зобов`язаний своєчасно щомісяця вносити оплату за надані йому комунальні послуги, до числа яких входять послуги з водопостачання і водовідведення.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , які є відповідачами по справі, є споживачами комунальних послуг з водопостачання та водовідведення. Зареєстроване у встановленому законом порядку місце їх проживання - АДРЕСА_2 (а.с. 4).

КП «Луцькводоканал» надає послуги з водопостачання та водовідведення квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_1 не здійснюють оплату за надані їм послуги з водопостачання та водовідведення відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», внаслідок чого в них згідно розрахунку, наданого позивачем, мається заборгованість перед КП «Луцькводоканал» в сумі 22 902,04 гривень, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Договір між сторонами про надання послуг не укладався, КП «Луцькводоканал» надавав відповідачам як споживачам за вказаною адресою послуги з водопостачання та водовідведення, а відповідачі такі послуги прийняли, від їх отримання не відмовлялися.

Таким чином, судом першої інстанції встановлено, що між сторонами фактично склалися правовідносини з надання послуг з водопостачання та водовідведення, в яких одна сторона зобов`язана надавати другій стороні такі послуги, а друга - зобов`язана своєчасно здійснювати оплату за споживання і користування послугами.

Відсутність договору між КП «Луцькводоканал» та споживачем не є підставою для невиконання сторонами відповідних зобов`язань. Відповідачі користуються послугами КП «Луцькводоканал», жодних звернень щодо відключення послуг до підприємства, скарг щодо якості послуг не надавали, тобто відповідно до норм законодавства, є споживачами послуг. Таким чином, КП «Луцькводоканал» надає воду і здійснює прийняття стоків в комунальну каналізацію відповідачам, тобто виконує зобов`язання в повному обсязі та не порушує право відповідачів на отримання послуг централізованого водопостачання та водовідведення.

Нарахування за користування послугами водопостачання та водовідведення проводяться виходячи з розміру затверджених тарифів та затверджених питомих норм водоспоживання установленому порядку, відповідно до кількості осіб за вказаною адресою.

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Як вбачається із змісту розрахунку заборгованості, що відповідачами ОСОБА_2 , ОСОБА_1 за період з 2012 року по 2019 рік регулярно здійснювалась часткова оплата за надані їм послуги з водопостачання та водовідведення. Тобто, вчинялися дії, які свідчать про визнання ними свого боргу перед КП «Луцькводоканал» а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про переривання позовної давності та відсутність підстав для застосування строків позовної давності.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що між сторонами склались правовідносини з надання послуг з водопостачання та водовідведення, в яких одна сторона зобов`язана надавати другій стороні такі послуги, а друга - зобов`язана своєчасно здійснювати оплату за споживання і користування послугами.

Відповідачами не надано належних доказів на спростовування факту надання послуг іншою особою, окрім позивача. Також відповідачами не було надано доказів на спростування наявної заборгованості по сплаті комунальних послуг, а також розрахунку наявної заборгованості, або ж доказів на погашення заборгованості, яка утворилася у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань з оплати наданих житлово-комунальних послуг.

Оскільки судом першої інстанції повно та всебічно з`ясовано дійсні обставини справи, надано належну оцінку зібраним у ній доказам, на підставі яких ухвалено законне і обґрунтоване рішення, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Керуючись ст.ст.268 ч.ч.4, 5, 367, 369, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Спас Юлії Олександрівни залишити без задоволення,

Рішення Луцького міькрайонного суду Волинської області від 27 вересня 2021 року в в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий

Судді