Провадження № 6/643/114/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2022 Московський районний суд м. Харкова у складі: головуючого Скотаря А.Ю., за участю секретаря Ширіної Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», заінтересована особа: ОСОБА_1 про заміну стягувача, -

встановив:

ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» (далі Товариство) звернулось до суду з вказаною заявою в обґрунтування якої зазначило, що рішенням Московського районного суду м. Харкова від 13.01.2015 задоволено позов ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та стягнуто з відповідача заборгованість за кредитним договором № 003-20535-200613 від 20.06.2013 в розмірі 21110,53 грн та судовий збір в розмірі 243,60 грн. Рішення набрало законної сили. 20.02.2018 між ПАТ «Дельта Банк» та Товариством укладено договір № 249/К про відступлення прав вимоги за кредитним договором, за яким Банк відступив Товариству право вимоги за договорами кредиту, в тому числі за договором № 003-20535-200613 від 20.06.2013. Заявник просить суд замінити вибулого стягувача ПАТ «Дельта Банк» на його правонаступника ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» у справі № 643/15411/14-ц, розгляд заяви провести без участі представника заявника.

Представник заявника та заінтересована особа в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду заяви повідомлені належним чином, причину неявки не повідомили, що не є перешкодою для розгляду заяви.

Суд, дослідивши заяву та додані до неї матеріали встановив наступне: ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та стягнуто з відповідача заборгованість за кредитним договором № 003-20535-200613 від 20.06.2013 в розмірі 21110,53 грн та судовий збір в розмірі 243,60 грн (а.с. 29). Рішення набрало законної сили.

20.02.2018 між ПАТ «Дельта Банк» та Товариством укладено договір № 249/К про відступлення прав вимоги за кредитним договором, за яким Банк відступив Товариству право вимоги за договорами кредиту, в тому числі за договором № 003-20535-200613 від 20.06.2013 (а.с. 35-38).

Згідно ст.ст. 77-80 ЦПК України докази мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. За ч. 5 ст. 442 ЦПК України положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Отже, заміна сторони виконавчого провадження можлива як на стадії виконання судового рішення, так і до відкриття виконавчого провадження у випадку необхідності заміни сторони у виконавчому листі.

Обґрунтовуючи доводи заяви, заявником вказане прохання не конкретизоване, у заяві не зазначено, де саме заявник просить замінити стягувача: у виконавчому листі чи виконавчому провадженні, а ст. 442 ЦПК України, яка регулює вказані правовідносини, не містить вільного формулювання та передбачає заміну сторони або у виконавчому провадженні, або у виконавчому листі.

Заява та додатки до неї не містять відомостей про те, чи наявні у заявника виконавчі листи, пред`явлені вони до виконання, чи існує на даний час виконавче провадження, чи не закінчився строк виконання судового рішення, отже відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України вимоги процесуального закону заявником не виконані.

Так, рішення суду набрало законної сили 10.03.2015, отже, за приписами Закону України «Про виконавче провадження», строк пред`явлення виконавчого листа до виконання за рішенням суду закінчився 11.03.2018 (ст. 12 Закону).

Відповідно до частин 1 та статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію. Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом - встановлюються виконавцем. Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом.

Стадія виконавчого провадження, як завершальна стадії судового процесу, має встановлені законом строкові межі. Зокрема, така стадія починається після видачі виконавчого документу стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або зі спливом строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, оскільки якщо цей строк пропущено, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання (пункт 2 частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження»). Тобто, за межами цього строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження, як завершальної стадії судового процесу, спливає одночасно зі строком пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Заміна сторони виконавчого провадження протягом необмеженого строку, незалежно від того чи закінчився встановлений строк пред`явлення до виконання виконавчого документу означатиме, що стягувач після спливу строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, який не був поновлений судом, матиме можливість «штучно» збільшити цей строк на невизначений термін шляхом відступлення права вимоги іншим особам, таким чином уникнувши законодавчої вимоги щодо строку, що вже безпосередньо впливає на права та інтереси боржника, який не може бути у невизначеному стані протягом тривалого строку. Такі дії можуть порушити принцип правової визначеності, який є одним з основоположних аспектів верховенства права.

Отже, суд виходить з того, що заміна стягувача неможлива, якщо заява про правонаступництво подана після закінчення строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, який не був поновлений судом.

Враховуючи викладене, суд вважає заяву необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 183, 259, 260, 442 ЦПК України, -

постановив:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 8), заінтересована особа: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про заміну стягувача залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 15-ти днів з моменту її підписання.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом 15-ти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.Ю. Скотар