КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №381/963/21-ц Головуючий 1 інстанція - Ковалевська Л.М.
Провадження №22/824/3490/2022 Доповідач 2 інстанція - Суханова Є.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді: Суханової Є.М.,

суддів: Олійника В.І., Сушко Л.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 23 вересня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В :

Через систему «Електронний суд» представником позивача - адвокатом Твердохліб М.В. направлено до Фастівського міськрайонного суду Київської області позовну заяву ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина в твердій грошовій сумі в розмірі 8500 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до повноліття дитини. На обґрунтування позовних вимог посилається на те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач зверталась до відповідача з проханням матеріально утримувати дитину, але відповідач ухиляється добровільно сплачувати аліменти. Відповідач проживає окремо, дитина проживає разом з мамою, тому всі витрати по утриманню покладені на неї. Аліментів відповідач нікому не сплачує, має працездатний вік, має дохід так як зареєстрований як ФОП.

06.08.2021 року через канцелярію суду представником позивача ОСОБА_1 - адвокатом Поліщуком П.П. подано заяву про зміну предмету позову, в якій він просить суд стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання малолітнього сина в розмірі 8500 грн., та аліменти на її утримання до досягнення сином трирічного віку.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 23 вересня 2021 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований: АДРЕСА_1 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідент.номер - НОМЕР_2 , прож.: АДРЕСА_2 , на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі 3 000 гривень щомісяця з подальшою індексацією відповідно до закону, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.03.2021року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований: АДРЕСА_1 , аліменти на утримання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідент.номер - НОМЕР_2 , прож.: АДРЕСА_2 , в розмірі 1/5 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, до досягненням малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 , починаючи з 22.03.2021 року.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований: АДРЕСА_1 , на користь держави 908 гривень судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу. Зазначає, щорішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, при цьому суд не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необгрунтованим. Судом порушено принцип найкращого забезпечення інтересів дитини, тому необґрунтовано визначив розмір аліментів, який є недостатнім для забезпечення гармонійного розвитку та гідного рівня життя дитини. Просить рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч.1. ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині його оскарження та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Частина перша статті 15 Цивільного кодексу України закріплює право кожної особи на захист свого права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Разом з тим, вимогами цивільного процесуального законодавства суд зобов`язаний установити: чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача; у чому полягає таке порушення прав; якими доказами воно підтверджується. Залежно від встановленого суд повинен вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Судом першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебувають в зареєстрованому шлюбі з 16 травня 2019 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , виданого Фастівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області (а.с.6).

Від даного шлюбу, сторони мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . (а.с.7).

Згідно довідки виданої Виконавчим комітетом Фастівської міської ради Київської області, встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 проживає в АДРЕСА_2 разом з сином ОСОБА_3 , 2020 р. народження (а.с.34).

Згідно довідки Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Фастівської міської ради №531 від 16.03.2021 року, ОСОБА_1 перебуває на обліку у Фастівському управлінні соціального захисту населення та отримує державну допомогу при народженні дитини ОСОБА_3 , 2020 р.н. з 01.07.2020 року по теперішній час (а.с.33).

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрований як Фізична особа підприємець, що підтверджено Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.37-38), добровільно надавав кошти на утримання сина в розмірі 2000 гривень щомісяця, що не заперечувалося сторонами в судовому засіданні.

Але, оскільки, як зазначила позивач, коштів, що надає відповідач не достатньо для повноцінного розвитку та утримання малолітньої дитини, то дані обставини і стали підставою для звернення до суду з даним позовом.

На підтвердження розміру витрат на дитину, позивачем надано суду розміри фактичних щомісячних витрат на дитину ОСОБА_3 , 2021 р.н., які складають: березень 2021 р. - 7464,47 грн., квітень 2021 р. - 1694,05 грн., травень 2021 р. - 6192,28 грн., червень 2021 р. - 8637,69 грн., липень 2021 р. - 9369,80 грн. Всього витрати складають - 33 358,29 грн. : 5 місяців = 6671,65 грн (в місяць). А оскільки права та обов`язки кожного з батьків, в тому числі, щодо утримання дитини є рівними за законом, то витрати кожного мають становити по 3335,82 гривень в місяць.

Судами враховано, що відповідачем ОСОБА_2 надано до суду звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску, з якого вбачається що сума чистого доходу прибутку заявлена в податковій декларації за 2020 рік складає - 57784 грн.; сума доходу, на яку нараховується єдиний внесок - 43615 грн.; сума нарахованого єдиного внеску - 9595,30 гривень, що підтверджується Податковою декларацією платника Єдиного податку - фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 за 2020 рік (а.с.48-50).

Відповідно ст. ст. 180-182 СК України, батьки зобов`язані матеріально утримувати своїх неповнолітніх дітей, при цьому при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інших обставин, що мають істотне значення, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно із частиною 2 статті 182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зазначений показник з урахуванням його безпосереднього відношення до прожиткового мінімуму, може змінюватися в залежності від змін у чинному законодавстві, тому, на думку суду, визначення розміру аліментів саме у частці від заробітку, є доцільним та таким, що унеможливить в майбутньому порушення прав та інтересів дитини сторін.

Статтею 184 СК України встановлено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 50 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Необхідність встановлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі може виникнути за наявності у платника аліментів нерегулярного або мінливого доходу, або отримання частини доходу в натурі. Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є можливим і в інших випадках, якщо суд прийде до висновку, що визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) платника є неможливим, ускладненим або суттєво порушує інтереси однієї із сторін. При встановленні розміру аліментів у твердій грошовій сумі виплата аліментів на дитину проводиться щомісячно, що встановлено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"(п. 17).

При цьому, відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» від 15.12.2020 прожитковий мінімум, установлений у 2021 році, для дітей віком до 6 років з 01.07.2021 становить 2013 гривень.

Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

З огляду на викладене, матеріальне становище дитини і відповідача, який інших аліментних зобов`язань не має, також, не має постійного заробітку, жодними важкими захворюваннями не страждає, в силу ст. 184 Сімейного кодексу України, суд першої інстанції дійшов висновку, що розмір аліментів в сумі 3000 гривень, що фактично становить половину витрат на дитину протягом місяця та є вищим аніж прожитковий мінімум, установлений у 2021 році, для дітей віком до 6 років з 01.07.2021 є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та саме цю суму слід стягнути на корить позивачки. З таким висновком суду погоджується і суд апеляційної інстанції.

Також, відповідно до ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

З розміром аліментів стягнених за рішенням суду на утримання матері, до досягнення сином трирічного віку, апелянт погоджується.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянтаз висновком суду щодо їх оцінки.

Порушень норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи, а також обставин, які є обов'язковими підставами для скасування судового рішення, апеляційний суд не встановив.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Висновки суду відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 23 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів до суду касаційної інстанції.

Повна постанова складена 23 лютого 2022 року

Головуючий Є.М. Суханова

Судді: В.І. Олійник

Л.П. Сушко