№ 207/374/21
№ 2/207/172/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2022 року м. Кам`янське

Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Юрченко І.М.

при секретарі Моспан С.Б.

за участю

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янське цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , про поділ майна, що перебуває в спільній сумісній власності подружжя,-

В С Т А Н О В И В

Звертаючись до суду, позивачка в обґрунтування уточнених позовних вимог зазначила, що з 28 червня 1997 року вона з відповідачем ОСОБА_2 перебувала у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають повнолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Оскільки сімейне життя не склалося, 13 липня 2019 року їх шлюб було розірвано, але фактично вони припинили стосунки 04 січня 2019 року, саме з того часу спільно не проживали, спільне господарство не вели, спільного бюджету не мали.

Під час шлюбу, 02 квітня 2008 року, ними за спільні кошти було придбано автомобіль марки ВАЗ 08 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , право власності на який було зареєстроване за відповідачем ОСОБА_2 . Кредит, взятий на придбання автомобілю, було погашено в 2012 році, про що свідчить довідка Банку «Фінанси та кредит» від 13.12.2012 року.

Згідно листа наданого територіальним сервісним центром МВС № 1244 РСЦ МВС в Дніпропетровській області від 09.02.2021 року за №31/4-1244-4аз відповідач 09 лютого 2019 року здійснив відчуження транспортного засобу ВАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , без її згоди.

Відповідно до висновку від 25.01.2021 року про оцінку спірного транспортного засобу, середня ринкова вартість ВАЗ 08 року випуску, становить 87500 грн. 00 коп.

Виходячи з вище наведеного, автомобіль який є предметом спору, є спільною сумісною власністю подружжя, проте відповідач відчужив його без її згоди, як іншого із подружжя, тому з відповідача на її користь підлягає стягненню грошова компенсація вартості 1/2 частини спірного транспортного засобу.

На підставі зазначеного позивачка в уточненій позовній заяві просила: стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , на її користь, грошову компенсацію 1/2 вартості автомобіля марки ВАЗ 210994-20, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у розмірі 43750 грн. 00 коп.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Додатково повідомила, що продаючи автомобіль, відповідач не радився з позивачкою щодо ціни продажу, він встановив ціну на свій власний розсуд.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_3 позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Суду пояснила, що перебуваючи у зареєстрованому шлюбі вони з відповідачем, вони в кредит 02.04.2008 року купили автомобіль ВАЗ 210994-20, 2008 року випуску. При цьому на купівлю автомобіля їм зайняв гроші в сумі 5500,00грн. друг їхньої родини ОСОБА_5 та 1500,00грн. дав безкоштовно батько відповідача, а решту суми вони взяли в кредит. Взагалі на покупку автомобіля витратили 44250,00грн. У вересні 2008 року вона продала свій телефон та телефон дочки, а також компьютер та з виручених коштів повернула борг ОСОБА_6 . При цьому вона була поручителем по кредиту. 04.01.2019 року вона пішла від відповідача і після цього вони вже не мешкали разом. Вона переїхала в орендовану квартиру, а відповідач залишився мешкати в тому будинку, де вони проживали разом по АДРЕСА_1 . Це будинок, який йому подарувала бабуся. Коли вона уходила від відповідача, він пообіцяв віддати їй 300 доларів США за ремонт кухні, який було зроблено в будинку АДРЕСА_1 . 07.04.2019 року від своєї матері вона дізналась, що відповідач продав їх спільний автомобіль. Коли вона подзвонила з даного приводу відповідачу, то він їй сказав, що він дійсно продав автомобіль, але грошей у нього не має, так як він купив собі автомобіль «Ланос», але оформив його на третю особу. Разом з цим відповідач пообіцяв віддавати їй кошти частинами. Згодом відповідач повернув їй борг за ремонт кухні в сумі 300 доларів США та 510 доларів США за проданий автомобіль, що був їх спільною сумісною власністю. Більш він їй гроші за проданий автомобіль не віддавав, хоч а обіцяв їй повернути 1500 доларів США.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні не визнав позовні вимоги ОСОБА_3 та просить у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

У відзив на уточнену позовну заяву та в судовому засіданні, зазначив, що вимоги позивача, викладені в уточненої позовній заяві, ним не визнаються повністю з наступних причин.

В позовній заяві позивачка вказує, що він здійснив відчуження транспортного засобу ВАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , взятий ними в кредит в банку «Фінанси та кредит».

Про відчуження автомобілю ВАЗ д.н. НОМЕР_1 він попередив позивачку заздалегідь. Позивачка про відчуження транспортного засобу ВАЗ реєстраційний номер НОМЕР_1 не заперечувала.

Відповідно до висновку про оцінку спірного транспортного засобу, який надала позивачка, вже після продажу автомобіля середня ринкова вартість об`єкта оцінки становить 87500 грн. 00 коп. Тобто, керуючись жадобою до наживи, позивачка замовила попередню оцінку транспортного засобу з врахуванням наступних обмежувальних умов:

довідка про оцінку утримує в собі професійне бачення оцінювача відносно вартості об`єкту та не гарантує того, що об`єкт оцінки не буде оцінений іншими сертифікованими оцінювачами в ту ж саму вартість;

оскільки оцінювач не проводив огляд об`єкту, а опирався виключно на інформацію, яка надана Замовником (позивачкою), розрахунок вартості та складання довідки про оцінку майна виконувалось із припущенням прр правдивість та об`єктивність наданої інформації. Оцінювачем не перевірялась на предмет її автентичності;

оцінювач припускає відсутність схованих дефектів, котрі можуть вплинути на вартість оцінюваного майна;

довідка носить виключно рекомендаційний характер, призначена для надання загального розуміння середнього рівня вартості об`єкта та не може бути використана жодним чином для угод будь-якого характеру.

09 лютого 2019 року він продав автомобіль ВАЗ 210994-20 р.н. НОМЕР_1 по Договору купівлі-продажу №1244/2019/1307711 за ціною 45979 (сорок п`ять тисяч дев`ятсот сімдесят дев`ять) грн. 00 коп.

Тобто, реальна вартість автомобіля ВАЗ 210994-20 р. н. НОМЕР_1 на момент продажу з урахуванням зносу та технічного стану складала 45979,00 грн., а не 87500,00 грн., як вважає позивачка.

Починаючи з 07 квітня 2019 року він виплатив за проданий автомобіль позивачці 810 доларів США що еквівалентно 22 275 грн. (що підтверджено розписками).

Транспортний засіб ВАЗ 210994-20 реєстраційний номер НОМЕР_1 2008 року випуску було придбано в кредит по договору № 015/08-ФЛ/02 в банку «Фінанси и кредит» за ціну 44 250 грн. 00 коп., сума кредиту склала 37 612 грн. 00 коп. Різницю між вартістю автомобіля та сумою кредиту у розмірі 10 000 грн. на початковий внесок та страховку йому надали його батьки.

З огляду на викладене, правових підстав для задоволення позовних вимог не має, а позовні вимоги є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Також у судовому засіданні поясняв, що при покупці спірний автомобіль коштував 44250. На початковий внесок при покупці автомобіля гроші в сумі 3000доларів США йому надавав батько безкоштовно. Іншу суму вони з дружиною брали в кредит. Він не радився з позивачкою за скільки продавати автомобіль, бо вона йому сказала, за скільки він продасть, за стільки і буде. Коли він продав автомобіль за 45979, 00 грн., то віддав позивачці 980 доларів США. Також підтвердив, що в його будинку, в якому до розлучення він мешкав з позивачкою в кухні було зроблено ремонт, за який він віддав гроші позивачці. Окрім цього зазначив, що при поділі майна не враховано кредит, який він брав в АТ КБ «Приватбанк».

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що вони з чоловіком в березні 2008 року давали у борг своєму сину ОСОБА_2 суму 2000 доларів США для покупки автомобіля ВАЗ 210994-20. Розписку з ОСОБА_2 вона не брала, оскільки він її син. Ці гроші її особисті збереження. На даний час син борг ще не повернув.

Суд, взявши до уваги позицію сторін, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що уточнені позовні вимоги позивачки підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

У судовому засіданні встановлено, що шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зареєстрований 28 червня 1997 року, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 (ар.с.10).

Даний шлюб було розірвано 13 липня 2019 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_4 (ар.с.11).

Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають.

Відповідно до кредитного договору № 015/08-ФЛ/02 від 02 квітня 2008 року, банк «Фінанси та кредит» надав ОСОБА_2 кредитні ресурси в сумі 37612 грн. 00 коп. для придбання автомобіля ВАЗ 210994-20, 2008 року випуску (ар.с.14).

Кредит, взятий на придбання автомобілю, було погашено в 2012 році, що підтверджується довідкою Банку «Фінанси та кредит» від 14.12.2012 року(ар.с.19).

Відповідно інформації, наданої територіальним сервісним центром МВС № 1244 РСЦ МВС в Дніпропетровській області від 09.02.2021 року за №31/4-1244-4аз, згідно ЄДР ТЗ у період часу з 2008 по 2020 р.р. за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , було зареєстроване транспортний засіб ВАЗ 210994-20, 2008 року випуску, 1596 куб.см, дата реєстрації 02 квітня 2008 року; вказаний транспортний засіб було перереєстровано на іншу фізичну особу 09 лютого 2019 року за договором купівлі-продажу ДКП ТСЦ 1244/2019/1307711 від 09.02.2021 (ар.с.53).

Відповідно до інформації, наданої оцінювачем ТОВ «ВІКОНТ-СЕРВІС ЛТД» (ар.с.20-21) середня ринкова вартість ВАЗ 210994-20, 2008 року випуску, легковий універсал-В складає 87500 (вісімдесят сім тисяч п`ятсот) грн. 00 коп.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.

У статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України.

Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц.

У Рішенні Конституційного Суду України від 19 вересня 2012 року у справі за конституційним зверненням приватного підприємства «ІКІО» щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 61 СК України №1-8/2012 (№ 17-рп/2012), яким встановлено, зокрема, що основою майнових відносин подружжя є положення про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (стаття 60 Кодексу). Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (частина перша статті 61 Кодексу). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано статтею 63 Кодексу, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки.

Враховуючи те, що транспортний засіб ВАЗ 210994-20, 2008 року випуску придбано сторонами під час шлюбу за спільні кошти та є їх спільною сумісною власністю, їх частки майна є рівними, доказів того, що інший їх розмір визначений домовленістю між сторонами або шлюбним договором, не надано.

Що стосується вимог позивача про стягнення з ОСОБА_2 на її користь частки вартості автомобіля марки ВАЗ 210994-20, 2008 року випуску у зв`язку з його продажем відповідачем, суд зазначає наступне.

У разі відчуження спільного сумісного майна, наприклад машини, без згоди одного з подружжя той з них, що таку згоду не надавав, має право на стягнення з відчужувача грошової компенсації. Саме такий правовий висновок зроблений Верховним Судом у справі № 537/78/19 від 05.10.2020.

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статтею 372 Цивільного кодексу України.

До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Частина четверта статті 65 СК України передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

У випадку, коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Відповідно до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу відповідно до частин другої та третьої статті 325 ЦК України, можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Вказаною постановою роз`яснено, що сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначенням кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Поділу підлягає усе майно, що є у спільній сумісній власності подружжя.

Установивши, що автомобіль марки ВАЗ 210994-20, 2008 року випуску, державний реєстраційний номер автомобілю НОМЕР_1 , придбаний під час шлюбу сторін, є спільною сумісною власністю подружжя, проте відповідач відчужив його без згоди позивача як іншого із подружжя, суд дійшов висновку про те, що з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню грошова компенсація вартості 1/2 частини спірного транспортного засобу.

Подібні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц.

Також у постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц (провадження № 61-9018сво18) викладено правові висновки, відповідно до яких, у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно.

У правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц (провадження № 61-9018сво18) Верховний суд зазначив, що оскільки вартість майна, що підлягає поділу, визначається з дійсної ринкової вартості майна на час розгляду справи, посилання доводи касаційної скарги про те, що суди попередніх інстанцій помилково врахували звіт про оцінку транспортного засобу від 06 грудня 2018 року, є необґрунтованими.

Таким чином у зазначеній вище правовій позиції Верховний суд чітко вказав, що у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи, а не сума, за якою було продано це майно.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_3 на обґрунтування вартості спірного автомобіля надала суду звіт про оцінку транспортного засобу від 25 січня 2021 року № 01-2501/21, відповідно до якого середня ринкова вартість спірного автомобіля становить 87500 грн. 00 коп.

Відповідач на спростування розміру ринкової вартості автомобіля, інших доказів суду не надав, не звертався із клопотанням про призначення відповідної судової експертизи, не надав суду заперечень щодо звіту про оцінку транспортного засобу від 25 січня 2021 року № 01-2501/21, а тому суд дійшов висновку, що саме вартість автомобіля в розмірі 87500 грн. 00 коп., яка встановлена на час розгляду справи, слід враховувати під час визначення належного розміру компенсації частини спільного майна колишнього подружжя.

При прийнятті судом рішення враховано, що відповідачем ОСОБА_2 було сплачено позивачці ОСОБА_3 510 доларів США компенсації частини спірного автомобіля, що підтверджено особисто позивачкою в судовому засіданні при наданні нею пояснень суду.

Станом на день постановлення рішення (12 січня 2022 року) офіційний курс НБУ складає 27,5093 за один долар США. Відповідно 510 х 27,5093 = 14029 грн. 74 коп.

Таким чином, (87500,00 : 2) - 14029,74 = 29720, 26.

Суд не приймає до уваги показання свідка ОСОБА_7 , яка є матір`ю відповідача про те, що вона з чоловіком надали у борг відповідачу 2000 доларів США, оскільки якщо це дійсно був договір позики, то відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Більш за це надаючи свої первинні покази, відповідач зазначав, що на початковий внесок при покупці автомобіля гроші в сумі 3000 доларів США йому надавав батько безкоштовно.

Також суд не приймає до уваги посилання відповідача, що у нього є кредит в АТ КБ «Приватбанк», оскільки матеріали справи жодним чином не підтверджують, що цей кредит було взято в інтересах сім`ї. Судячи з наданої відповідачем виписки, він користувався кредитною карткою та періодично знімав з неї невеликі суми, що не може бути розцінено судом як взяття кредиту в інтересах сім`ї (як то покупка побутової чи оргтехніки).

Відповідно до частини 5 статті 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Згідно положення частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

При вирішенні цієї справи суд керувався висновками, викладеними у постановах верховного суду, а саме:

1)Постанові Верховного Суду від 07.04.2021 № 402/849/18: «Визначаючи розмір компенсації вартості частки автомобіля, суди першої та апеляційної інстанцій керувалися тим, що у договорі купівлі-продажу автомобіля визначена вартість його продажу. Водночас суди не врахували, що у договорі купівлі-продажу спірного автомобіля його ціна визначається за згодою сторін, яка може не відповідати його дійсній вартості, а також на момент поділу майна вартість автомобіля може змінитися, а тому під час вирішення спору суд зобов`язаний був врахувати дійсну його вартість.»

2)Постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 03 жовтня 2018 року у справі N 127/7029/15-ц (провадження N 61-9018сво18), відповідно до якого «у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим неможливістю встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно»..

3)Постанові Верховного Суду від 09.12.2020 № 301/2231/17:«Вартість майна, що підлягає поділу, слід визначати виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.»

Враховуючи вищезазначене, суд вважає правильним стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію вартості 1/2 частки вартості автомобіля у розмірі 29720, 26 грн. (за вирахуванням вже сплаченої суми), як половину від ринкової вартості подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 82, 223, 263, 264, 265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , про поділ майна, що перебуває в спільній сумісній власності подружжя - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , мешкає: АДРЕСА_2 грошову компенсацію 1/2 вартості автомобіля марки ВАЗ 210994 - 20, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який був спільною сумісною власністю подружжя, - у розмірі -29720, 26 грн. (за вирахуванням вже сплаченої суми).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі - 616,82 грн.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст судового рішення складено 17 січня 2022 року.

Суддя І.М. Юрченко