Номер провадження: 22-ц/813/3844/22
Головуючий у першій інстанції Маломуж А. І.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

20.01.2022 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 947/38624/20

Номер апеляційного провадження: 22-ц/813/3844/22

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді Заїкіна А.П. (суддя доповідач),

- суддів: - Князюка О.В., Таварткіладзе О.М.

за участю секретаря судового засідання Рибачук О.І.,

учасники справи:

- позивач ОСОБА_1 ,

- відповідач ОСОБА_2 ,

- треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору 1) Київська районна адміністрація Одеської міської ради як орган опіки та піклування, 2) ОСОБА_3 , як законний представник ОСОБА_4 , 3) ОСОБА_5 , в інтересах якої діє законний представник - ОСОБА_6 , 4) Одеська міська рада,

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката Демченка Олександра Миколайовича, діючого від імені ОСОБА_1 , про призначення судової будівельно-технічної експертизи під час розгляду цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - Київська районна адміністрація Одеської міської ради як орган опіки та піклування, ОСОБА_3 , як законний представник ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , в інтересах якої діє законний представник - ОСОБА_6 , Одеська міська рада, про припинення права спільної часткової власності, розподіл домоволодіння шляхом визнання права власності, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси, ухвалене у складі судді Маломуж А.І. о 12 годині 09 хвилині 22 квітня 2021 року, повний текст рішення складений 28 квітня 2021 року,

встановив:

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до Київського районного суду м. Одеси з вищезазначеним позовом.

ОСОБА_1 свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16.06.2009 року вона отримала у спадок від ОСОБА_7 Ѕ частки домоволодіння за адресою - АДРЕСА_1 , яке складається в цілому з кам`яного житлового будинку від літерою «А», житловою площею - 33,0 кв. м. та надвірних споруд, розташованих на земельній ділянці, площею - 732 кв. м., яка знаходиться у фактичному користуванні, відповідно до договору на право забудови від 21.11.1939 року, укладеного між відділом Комунального Господарства Одеської Міської Ради та ОСОБА_8 .

Зазначене нерухоме майно належало ОСОБА_7 на підставі договору дарування від 28.05.1955 року, відповідно до якого забудовник земельної ділянки - ОСОБА_8 подарував Ѕ частку домоволодіння за адресою - АДРЕСА_1 .

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22.03.1989 року ОСОБА_2 отримала від забудовника земельної ділянки - ОСОБА_8 у спадок Ѕ частки жилого будинку за адресою - АДРЕСА_1 , розташованих на земельній ділянці розміром - 732 кв. м..

Відтак, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співвласниками домоволодіння за адресою - АДРЕСА_1 на праві спільної часткової власності.

Будь-якої угоди із відповідачкою щодо порядку володіння та користування домоволодінням, розташованим за адресою - АДРЕСА_1 , яке знаходиться у них на праві спільної часткової власності, сторони досягти не можуть

Вона, користуючись своїм конституційним правом на вільне володіння та розпорядження своєю власністю, а також правом розпорядження своєю часткою у справі спільної часткової власності, що гарантоване ч. 1 ст. 361 ЦК України, бажає скористатись цим правом та виділити в натурі частку із майна, що є у спільній частковій власності.

За вказаних вище обставин, позивачка звернулась до суду з даним позовом (а. с. 4 10).

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 22 квітня 2021 року у задоволенні вищевказаних позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що надані позивачкою в якості доказів висновки щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна не відповідають вимогам, що пред`являються до висновку експерта та вимогам щодо допустимості доказів, визначеним ст. 78 ЦПК України. У висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна від 15.06.2020 року № 20.0145 не зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та те, що висновок підготовлено для подання до суду. В матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази, що при виділі в натурі належної позивачці частки з нерухомого майна не будуть порушені права відповідачки. Крім того, матеріали справи не містять доказів звернення до нотаріуса. Таким чином, позивачка звернулася до суду без врегулювання вказаного питання шляхом мирного укладання нотаріально посвідченого договору про виділ у натурі частки з нерухомого майна (а. с. 160 162).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення Київського районного суду м. Одеси від 22 квітня 2021 року скасувати. Ухвалити нове судове рішення про задоволення її позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення ухвалено судом першої інстанції при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт вказує на те, що: 1) помилковим є посилання суду першої інстанції на постанову КМУ від 08.12.2010 року №1117 «Про ідентифікацію об`єктів нерухомого майна для державної реєстрації прав на них», якою затверджений «Порядок», оскільки остання втратила чинність 22.06.2018 року на підставі постанови КМУ від 06.06.2018 року №484 «Про деякі питання функціонування Державного реєстру речових прав на нерухоме майно»; 2) помилковими є висновки суду, що визначальним є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Відповідно до Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, виділ (поділ) здійснюється на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу). Позивачкою було надано такий висновок, відповідно до вказаної інструкції щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна від 15.06.2020 року за №20.0145, який був складений інженером з інвентаризації нерухомого майна ОСОБА_9 , в якому зазначено можливий варіант поділу нерухомого майна із зазначенням фактичного користування власниками частинами нерухомості, та висновками того, що за технічними показниками об`єкт може бути поділено; 3) помилковими є посилання суду на висновки, викладені у постанові Великої палати Верховного суду по справі №522/1029/18, щодо висновків експертизи по справі, оскільки правова природа спору по вказаній справі є іншою; 4) судом першої інстанції не було враховано позиції інших учасників справи, відповідачки та її представника ОСОБА_5 , представника Одеської міської ради про можливість задоволення позовних вимог; 5) помилковими є висновки суду про необхідність попереднього звернення до нотаріуса щодо можливості позасудового врегулювання спору, оскільки відповідачка не бажає звертатись до нотаріуса. Тому, вказане звернення є неможливим; 6) хибними є посилання суду на те, що наданні позивачкою докази є недопустимими, оскільки вказані докази не заперечувались учасниками справи. У випадку наявності у суду обґрунтованих сумнівів щодо наданих позивачем доказів, суд зобов`язаний був роз`яснити, у випадку необхідності, учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, відповідні наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій та сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними прав (а. с. 165 - 174).

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Швець О.В., діючий від імені ОСОБА_2 , просить апеляційну скаргу залишити без задоволення. Рішення Київського районного суду м. Одеси від 22 квітня 2021 року залишити без змін. Адвокат відповідачки посилається на те, що позивачкою не було надано доказів узаконення самочинно збудованих будівель - житлова «Б», прибудови «а4, б1, «Е» - літня кухня, веранда «Л», гараж «М», прибудова «а5». Посилання суду на постанову КМУ від 08.12.2010 року №1117 є помилковими. Однак, вказане не призвело до неправильного вирішення даної справи і не може бути самостійною підставою для скасування судового рішення. Стосовно висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна від 15.06.2020 року №20.0145, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про невідповідність його вимогам ст. 106 ЦПК України (а. с. 196 197).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 04.08.2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 22 квітня 2021 року (а. с. 181 181 зворотна сторона).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 04.08.2021 року призначено справу до розгляду у приміщенні Одеського апеляційного суду (а. с. 182).

11 жовтня 2021 року на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від адвоката Швеця О.В., діючого від імені ОСОБА_2

19 січня 2021 року від адвоката Демченка О.М., діючого від імені ОСОБА_1 , надійшло клопотання про призначення будівельно-технічної експертизи.

Вказане клопотання обґрунтоване тим, що при розгляді справи в суді першої інстанції, учасниками справи не заявлялись сумніви щодо правильності експертизи №20.0145 від 15.06.2020 року щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна. Однак, при прийнятті судового рішення суд визнав наявний в матеріалах справи висновок експерта недопустимим доказом. Тому, виникає необхідність звернення із клопотанням про призначення експертизи в апеляційному суді.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для розгляду клопотання, відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, колегія суддів вважає можливим розглянути питання про призначення експертизи за відсутності учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи клопотання про призначення будівельно-технічної експертизи, дослідивши матеріали справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно частин 1-3 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

За приписами статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 78 ЦПК України).

Відповідно статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України).

Згідно частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно статті 1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

За правилами, передбаченими ст. ст. 102, 103, 104, 107 ЦПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Предметом висновку експерта можуть бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку не можуть бути питання права.

Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

При призначенні експертизи судом експерт або експерта установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. Суд з врахуванням обставин справи має право визначити експерта чи експертну установу самостійно.

Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом.

Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну.

Питання, які ставляться експерту, і його висновок щодо них не можуть виходити за межі спеціальних знань експерта.

Призначений судом експерт невідкладно повинен повідомити суд про неможливість проведення ним експертизи через відсутність у нього необхідних знань або без залучення інших експертів.

Про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу, (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

У разі необхідності суд може заслухати експерта щодо формулювання питання, яке потребує з`ясування, та за його клопотанням дати відповідні роз`яснення щодо поставлених питань. Суд повідомляє учасників справи про вчинення зазначених дій, проте їх неявка не перешкоджає вчиненню цих дій.

У разі виникнення сумніву щодо змісту та обсягу доручення призначений судом експерт невідкладно подає суду клопотання щодо його уточнення або повідомляє суд про неможливість проведення ним експертизи за поставленими питаннями.

Матеріали, необхідні для проведення експертизи, експерту надає суд, якщо експертиза призначена судом, або учасник справи, якщо експертиза проводиться за його замовленням. При призначенні експертизи суд з урахуванням думки учасників справи визначає, які саме матеріали необхідні для проведення експертизи. Суд може заслухати призначених судом експертів з цього питання. Копії матеріалів, що надаються експерту, можуть залишатися у матеріалах справи.

При визначенні матеріалів, що надаються експерту чи експертній установі, суд у необхідних випадках вирішує питання про витребування відповідних матеріалів за правилами, передбаченими цим Кодексом для витребування доказів.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами виник спір з приводу, зокрема, припинення права спільної часткової власності, виділу з домоволодіння ї частки та визнання права власності. Беззаперечно вбачається, що для з`ясування обставин, на які посилаються сторони і мають значення для справи, можливості здійснення виділу частки з домоволодіння необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо.

Для повного, всебічного з`ясування обставин, що мають значення для справи, беззаперечно необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити наявність/відсутність обставини, на які посилається сторони неможливо. Питання, які поставлені у заяві про забезпечення доказів шляхом проведення експертизи потребують спеціальних знань.

Приймаючи до уваги підстави заявлених позовних вимог, предмет позову, колегія суддів вважає, що клопотання представника позивачки про призначення експертизи підлягає задоволенню.

Експертиза проводиться у судовому засіданні або поза межами суду, якщо це потрібно у зв`язку з характером досліджень, або якщо об`єкт досліджень неможливо доставити до суду, або якщо експертиза проводиться за замовленням учасника справи (ч. 1 ст. 108 ЦПК України).

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» роз`яснено, що для з`ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, призначає експертизу, коли необхідність експертного висновку випливає з обставин справи і поданих доказів. При вирішенні питання про призначення експертизи суди повинні керуватися статтями 143 - 150 ЦПК, Законом України від 25 лютого 1994 року N 4038-XII («Про судову експертизу», Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 8 жовтня 1998 року N 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 30 грудня 2004 року N 144/5), та враховувати роз`яснення, дані в постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 року N 8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» (зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 1998 року № 15) з урахуванням особливостей правового регулювання захисту конкретних суб`єктивних прав.

Колегія суддів попереджає сторони, що у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні (ч. 1 ст. 109 ЦПК України).

Згідно із ст. 104 ЦПК України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Ухвала про призначення експертизи направляється особам, яким доручено проведення експертизи, та учасникам справи.

Відповідно до приписів п. 5 ч. 1ст. 252 ЦПК України, з урахуванням тривалого проміжку часу, який необхідний для проведення вказаної експертизи, неможливість її проведення у судовому засіданні, колегія суддів вважає за необхідне зупинити провадження у справі на час проведення експертизи з метою зупинення перебігу процесуальних строків.

Керуючись ст. ст. 13, 81, 83, 103, 104, 108, 109, 367, 368, 389 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

ухвалив:

Клопотання адвоката Демченка Олександра Миколайовича, діючого від імені ОСОБА_1 , про призначення судової будівельно-технічної експертизи задовольнити.

Призначити по справі судову будівельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставити наступні питання:

- Чи є технічна можливість відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва розділити (виділити частку; визначити порядок користування) домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 відповідно до часток співвласників (по 1/2 у кожного співвласника) або з відступом від цього з урахуванням фактичного користування майном?

- Які варіанти розподілу домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 можливо визначити відповідно до часток співвласників (по Ѕ у кожного співвласника) або з відступом від цього та вимог нормативно-правових актів з урахуванням фактичного користування майном (не враховуючи самочинне збудоване)?

- У випадку можливості розподілу домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 які при цьому конкретно необхідно провести роботи (якщо такі потрібні і вони будуть відповідати державним будівельним нормам і правилам санітарно-епідеміологічних норм та правилам пожежної безпеки) кожній із сторін по переобладнанню будинку в окремі ізольовані приміщення, із зазначенням грошових витрат співвласників цього будинку на переобладнання?

Проведення судової експертизи по справі доручити судовому експерту

Чорній Юлії Петрівні (свідоцтво №1351 від 29.05.2009 року) адреса:

АДРЕСА_2 .

Попередити експертів про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384, 385 КК України за дачу завідомо неправдивого висновку і за відмову від дачі висновку.

Попередити сторони про наслідки ухилення від проведення експертизи, передбачені ст. 109 ЦПК України.

Витрати за проведення експертизи покласти на ОСОБА_1 .

Для проведення експертизи надати експертній установі матеріали цивільної справи № 947/38624/20.

Апеляційне провадження у справі - зупинити на час проведення експертизи.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її прийняття, однак може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду в частині зупинення провадження у справі протягом тридцяти днів з дня складення повної ухвали.

Повний текст ухвали складено 28 січня 2022 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: О. В. Князюк

О. М. Таварткіладзе