Номер провадження: 22-ц/813/234/22
Номер справи місцевого суду: 495/2559/20
Головуючий у першій інстанції Боярський О. О.
Доповідач Князюк О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Князюка О. В.,

суддів: Заїкіна А. П., Таварткіладзе О.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м. Одеса цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Білгород-Дністровського районного суду Одеської області від 16.12.2020 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

В травні 2020 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 194690944 у розмірі 136 405,67 гривень.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №194690944 від 06.03.2015 року. В той же день, 06.03.2015 року між ОСОБА_2 та ТОВ «ФК «ЦФР» було укладено договір поруки № 194690944-П та з ОСОБА_3 договір поруки № 194690944-П1.

30.07.2018 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений Договір №20180730 про відступлення прав вимоги, відповідно умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» право вимоги до відповідача за кредитним договором № 194690944 від 06.03.2015 року (включаючи заборгованість, проценти, комісії та інші платежі).

В зв`язку з тим, що відповідач ОСОБА_1 не вчиняв дій щодо погашення заборгованості по вказаному кредитному договору, позивач вимушений був звернутися до суду та просити стягнути заборгованість з позичальника та поручителів, яка складається з: 27 446,97 гривень сума заборгованості за основною сумою боргу; 6408,09 гривень сума заборгованості за відсотками; 58 587,44 гривень сума заборгованості за щомісячними процентами (платою за управління кредитом); 43 963,17 гривень сума заборгованості за пенею.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Білгород-Дністровського районного суду Одеської області від 16.12.2020 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором було задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (, адреса: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, IBAN № НОМЕР_4 в АТ «ТАСкомбанк») суму боргу за кредитним договором № 194690944 від 06 березня 2015 року у розмірі 92 442,50 (дев`яноста дві тисячі чотириста сорок дві) гривні 50 коп. та судовий збір у сумі 2 102,00 гривні.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

02 квітня 2021 року ОСОБА_1 було подано апеляційну скаргу на рішення Білгород-Дністровського районного суду Одеської області від 16.12.2020 року, відповідно до якої відповідач просить рішення суду першої інстанції - скасувати та постановити нове, яким позовні вимоги залишити без задоволення.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу та узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Апелянт не погоджується з рішенням суду першої інстанції, вважає його таким, що ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, без з`ясування дійсних обставин справи.

Зазначає, що розмір нарахованих відсотків та пені, що відповідно до позовних вимог просить стягнути позивач значно перевищує розмір заборгованості за кредитом.

Апелянт вказує, що відповідно до ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», умови за договором є несправедливими, якщо розмір штраву перевищує 50% від суми договору.

ОСОБА_1 вважає, що Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області упереджено та неповно вивчено матеріали справи та помилково застосовано норми матеріального права.

З висновків суду досить чітко видно, що суд навіть не намагався оцінити всі наявні в матеріалах справи докази, а припустився припущення, з тією метою щоб уникнути доказування чи спростування вказаним вище обставинам, оскільки суд не мав у матеріалах справи доказів, які б спростували вимоги позивача.

06 серпня 2021 року на адресу Одеського апеляційного суду від ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

При цьому посилаючись на те, що відповідно до змісту апеляційної скарги, апелянт фактично не погоджується з нарахуванням суми заборгованості за пенею.

Також наголошує, що як вбачається з умов по кредитному договору та додатку до нього, сума щомісячної плати за кредитом визначена у твердій сумі 2509,77 гривень. Відповідачем підписано графік платежів.

Отже, посилання відовідача на те, що такі умови суперечать положенням Закону є необгрунтованими, безпідставними та не є підставою для суду для визнання таких умов несправедливими.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 27.05.2021 року було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Білгород-Дністровського районного суду Одеської області від 16.12.2020 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

26.01.2022 року справу було призначено до розгляду.

Відповідно ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини.

Наявними у справі матеріалами встановлено, що 06 березня 2015 року між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 було укладеного кредитний договір № 194690944.

В той же день, 06.03.2015 року ТОВ «ФК «ЦФР» уклало з ОСОБА_2 договір поруки № 194690944-П та з ОСОБА_3 договір поруки № 194690944-П1.

Такі обставини відповідачем ОСОБА_1 не заперечувались, що свідчить про дійсність виникнення між відповідачами та ТОВ «ФК «ЦФР» кредитних правовідносин.

Згідно з п.4 Кредитного договору № 194690944, надання кредиту здійснювалось на наступних умовах:

4.1) сума та валюта кредиту 93 300,00 гривень;

4.2) річна відсоткова ставка за кредитом 11,99 %;

4.3) строк, на який надається кредит 48 місяців;

4.4) цілі використання кредиту без обмежень;

4.5) порядок надання кредиту перерахування на рахунок позичальника; перерахування на оплату страхових або інших послуг у разі укладення договору страхування або договору про надання інших послуг;

4.6) повернення кредиту, внесення плати за ним щомісячно, за графіком платежів (додаток до договору);

4.7) разова плата за кредитом 0,00 гривень;

4.8) щомісячна плата за кредитом 2,69% від суми кредиту, що становить 2 509,77 гривень;

4.9) пеня за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань 0,3% від суми прострочення за кожний день прострочення; сплачується позичальником за повне або часткове прострочення повернення кредиту та/або внесення плати за кредитом.

Пункт 6 Кредитного договору: відповідно до цього договору до складу плати за кредитом (сукупної вартості кредиту) входять плата за річною відсотковою ставкою, разова плата за кредитом та щомісячна плата за кредитом. Плата за кредитом нараховується з моменту надання кредиту. Щомісячна плата за кредитом входить до складу щомісячного платежу відповідно до графіку платежів (додаток до договору). Разова плата за кредитом справляється за рахунок наданого кредиту, одразу після його надання. У разі укладення Позичальником договору страхування або договору про надання інших послуг, пов`язаних з наданням кредиту, Позичальник несе, відповідно до графіку платежів (додаток до договору), витрати на надання зазначених послуг, які справляються за рахунок наданого кредиту, відразу після його надання.

Умови договору були виконані у повному обсязі, натомість відповідач ОСОБА_1 свої обов`язки щодо виконання умов кредитного договору виконував недобросовісно, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість.

Через невиконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань по кредитному договору № 194690944 від 06.03.2015 року виникла заборгованість у розмірі 136 405,67 гривень, станом на дату заборгованості, яка складається з: 27 446,97 гривень сума заборгованості за основною сумою боргу; 6408,09 гривень сума заборгованості за відсотками; 58 587,44 гривень сума заборгованості за щомісячними процентами (платою за управління кредитом); 43 963,17 гривень сума заборгованості за пенею.

30.07.2018 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір №20180730 про відступлення прав вимоги, у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК «ЦФР» відступає шляхом продажу ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» належні права грошової вимоги до Боржників за Кредитними Договорами вказаними у Реєстрі Боржників укладеними між ТОВ «ФК «ЦФР» і Боржниками.

Так, відповідно умов договору ТОВ «ФК «ЦФР» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» право вимоги до відповідача за кредитним договором № 194690944 від 06.03.2015 року (включаючи заборгованість, проценти, комісії та інші платежі).

Згідно з п.11 Кредитного договору: підписанням цього договору Позичальник надав згоду на заміну Кредитодавця на нового Кредитодавця, що передбачає перехід всіх прав (відступлення всіх прав вимог) та перехід всіх обов`язків (переведення всіх боргів) Кредитодавця до іншої особи. У разі прийняття Кредитодавцем рішення про зазначену заміну сторони за цим договором (зазначений перехід прав і обов`язків Кредитодавця до іншої особи) додаткова згода від Позичальника не вимагається.

Мотивувальна частина

Застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст.ст.1,3 ЦК України, ст.ст.2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване судове рішення є законним і обґрунтованими та підстав для його скасування немає.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець.

Умови договорів приєднання розробляються товариством, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим товариство має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг товариства) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У даному випадку договірні правовідносини виникли між товариством та фізичною особою споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів» (далі Закон № 1023-XII).

Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону № 1023-XII споживач фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Конституційний Суд України у Рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_4 щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно- правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.

Тому наявні підстави вважати, що при укладенні кредитного договору із ОСОБА_1 товариство дотрималося вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII, про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які були укладені.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав.

У зв`язку з цим колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що товариство довело, що ОСОБА_1 було видано кредитні кошти, що підтверджується доказами, поданими позивачем.

Доводи апелянта, що кредитний договір не відповідає вимогам справедливості та суперечить положенням Закону України «Про захист прав споживачів» є безпідставним, оскільки в цій справі предметом позову є стягнення заборгованості, а не визнання кредитного договору недійсним, тому суд апеляційної інстанції не може вийти за межі предмету позову і визнати недійсним окремі пункти кредитного договору.

Крім того, згідно зі статтею 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Інші наведені доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність оскаржуваного судового рішення не впливають, фактично стосуються переоцінки доказів.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване рішення відповідає вимогам закону, ґрунтується на засадах верховенства права, принципах справедливості, добросовісності та розумності, підстави для його скасування відсутні.

Розподіл судових витрат

У відповідності до приписів ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою у задоволенні даного позову, підстави стягувати з відповідача на користь позивача понесені витрати у цій справі відсутні.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375, 382, 384, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Білгород-Дністровського районного суду Одеської області від 16.12.2020 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий: О. В. Князюк

Судді: О.М. Таварткіладзе

А.П. Заїкін