Справа № 300/720/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

30 березня 2022 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

судді-доповідачки Готри Т. Ю.,

суддів Мацунича М. В., Собослоя Г. Г.,

за участю секретарки судового засідання Терпай С. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» на заочне рішення Воловецького районного суду Закарпатської області від 7 листопада 2019 року, ухвалене суддею Вотьканичем В. А.,

в с т а н о в и в:

У серпні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» (далі - ТОВ «ВЕЛЛФІН», товариство, позикодавець) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики.

Позов обґрунтований тим, що 01.08.2016 між товариством та відповідачем укладений договір позики № 51668 в електронній формі, відповідно до пункту 1.1 якого позикодавець надав позичальникові ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 1 201,00 грн на умовах строковості, зворотності і платності, а позичальник зобов`язався повернути позику та сплатити проценти за користування позикою.

Зазначало, що згідно з пунктами 1.3, 1.4 цього договору позика надавалася строком на 15 днів, а дата перерахування суми позики на банківський рахунок, указаний позичальником, за домовленістю сторін уважається датою укладення договору. Товариство умови договору виконало шляхом перерахування на картковий рахунок відповідача коштів у розмірі 1 201,00 грн, що підтверджується повідомленням від 24.07.2019 ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ», яке надає товариству технічну можливість для проведення операцій, по якій банк-еквайер здійснює зарахування коштів на підставі договору про організацію переказу грошових коштів № ВП-180516-3 від 18.05.2016.

Стверджувало, що за умовами пункту 1.5 договору позики нарахування процентів за користування позикою проводиться відповідно до таких умов: - 1,9 % від суми позики, але не менше ніж 30,00 грн за перший день користування позикою; - 1,9 % від суми позики щоденно, за кожен день користування позикою, починаючи з другого дня в межах строку позики, зазначеного у пункті 1.2 цього договору; - 3,8 % від суми позики, що не була повернута своєчасно, за кожен день користування позикою понад строк, зазначений у пункті 1.2 цього договору, в разі невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором.

Відповідач належним чином умови зазначеного договору позики не виконав, у зв`язку з чим станом на 12.08.2019 у нього перед товариством виникла заборгованість у загальному розмірі 43 883,91 грн, з яких: 1 063,00 грн - основний борг, 21 778,31 грн - заборгованість по відсоткам, 21 042,31 грн - заборгованість за простроченими відсотками.

Посилаючись на наведені вище обставини товариство просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 43 883,91 грн заборгованості за договором позики та 1 921,00 грн понесених у справі судових витрат по сплаті судового збору.

Заочним рішенням Воловецького районного суду Закарпатської області від 07.11.2019 у задоволенні позову ТОВ «ВЕЛЛФІН» відмовлено.

Не погоджуючись із цим заочним рішенням суду, ТОВ «ВЕЛЛФІН» подало на нього апеляційну скаргу внаслідок його незаконності та необґрунтованості через порушення судом норм матеріального і процесуального права, невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи та неповного з`ясування обставин справи.

Скарга загалом мотивована тими ж доводами, які наведені в позовній заяві та яким, на думку апелянта, місцевий суд не надав належної оцінки. Зазначало товариство, що воно зі свого боку повністю виконало умови даного договору позики шляхом перерахування відповідачу на картковий рахунок коштів у розмірі 1 201 грн, а доказів не отримання ОСОБА_1 цих коштів чи заперечення ним укладення цього договору матеріали справи не містять.

Звертало увагу і на те, що судом першої інстанції помилково констатовано про не укладення даного електронного договору позику внаслідок його не підписання електронним цифровим підписом відповідача, оскільки цей договір був укладений з використанням електронного підпису ОСОБА_1 шляхом одноразового ідентифікатора, що, зокрема, узгоджується з вимогами Закону України «Про електронну комерцію», Правилами надання грошових коштів у вигляді позики ТОВ «ВЕЛЛФІН».

З огляду на наведене апелянт просив оскаржене заочне рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити та вирішити питання про розподіл судових витрат.

Своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу ТОВ «ВЕЛЛФІН» відповідач ОСОБА_1 не скористався.

Сторони у судове засідання не з`явилися повторно, хоча про дату, час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені, а тому, на переконання колегії суддів і відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України, їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідачку, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відмовляючи у задоволенні позову ТОВ «ВЕЛЛФІН» суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не доведено відповідними доказами своїх позовних вимог до ОСОБА_1 , зокрема, про укладення даного договору позики і його підписання електронними цифровими підписами сторін, переказу позивачем коштів відповідачу та їх отримання останнім.

Проте колегія суддів із такими висновками суду погодитися не може, оскільки до таких місцевий суд дійшов із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права з огляду на таке.

Судом установлено, що 01.08.2016 між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та ОСОБА_1 укладений договір позики № 51668 в електронній формі (а.с.35-43).

Згідно з пунктом 1.1 договору позики позикодавець зобов`язався надати позичальникові грошові кошти в сумі 1 201,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути позику та сплатити проценти за користування кредитом, зазначені у пункті 1.5 цього договору.

Пунктами 1.2, 1.3, 1.4 цього договору передбачено, що: - строк дії договору 15 днів, але в будь-якому разі цей договір діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором; - позика надається строком на 15 днів; - дата перерахування суми позики на банківський рахунок указаний позичальником, за домовленістю сторін уважається датою укладення договору позики між сторонами.

Відповідно до пункту 1.5 договору нарахування процентів за користування позикою проводиться на таких умовах: - 1,9 процента від суми позики, але не менше ніж 30,00 грн за перший день користування позикою; - 1,9 процента від суми позики щоденно, за кожен день користування позикою, починаючи з другого дня в межах строку позики, зазначеного у пункті 1.2 цього договору; - 3,8 процента від суми позики, що не була повернута своєчасно, за кожен день користування позикою понад строк, зазначений у пункті 1.2 цього договору, в разі невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором. При цьому сума процентів за користування позикою нараховується в день погашення позики.

За положеннями пункту 1.6 договору в разі повернення суми та сплати процентів за користування позикою протягом трьох днів після закінчення строку, визначеного пунктом 1.2 цього договору позики, нарахування процентів у розмірі 3,8 від суми позики, що не була повернута своєчасно не проводиться, в іншому випадку, проценти нараховуються відповідно до умов пункту 1.5. цього договору. Сума процентів за користування позики нараховується в день погашення позики.

Пунктами 1.7, 1.8 договору встановлено, що позика надається на споживчі цілі. Деталізована інформація щодо визначення сукупної вартості позики, зазначена у графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору.

У графіку розрахунків до цього договору позики зазначено, що сума за договором позики становить 1 201,00 грн, датою погашення є 16.08.2016, сума до сплати процентів становить 349,47 грн, а разом до сплати 1 550,47 гривень. Сукупна вартість позики складає 1 550,47 грн, з яких 349,47 грн проценти. Цей графік розрахунків є невід`ємною частиною договору позики № 51668 від 01.08.2016 (а.с.42, 43).

На підставі пункту 1.4 договору позики, ТОВ «ВЕЛЛФІН» через оператора послуг платіжної інфраструктури ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» на картковий рахунок ОСОБА_1 була перерахована сума позики, зазначена в договорі позики, що підтверджується повідомленням ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» вих. № 4194-ВП від 24.07.2019, яке надає ТОВ «ВЕЛЛФІН» технічну можливість для проведення операцій, по якій банк-еквайер здійснює зарахування коштів, згідно з договором про організацію переказу грошових коштів № ВП-180516-3 від 18.05.2016 (а.с.45-50).

Як убачається з довідки ТОВ «ВЕЛЛФІН» від 12.08.2019 щодо заборгованості за вказаним договором позики, то кінцевим терміном повернення позики за умовами договору є 16.08.2016. Загальна сума заборгованості за цим договором та всіма нарахованими відсотками відповідно до його умов станом на 12.08.2019 становить 43 883,91 грн, з яких: 1 063,00 грн - основний борг; 21 778,31 грн - заборгованість по відсоткам; 21 042,31 грн - заборгованість за простроченими відсотками. Загальна кількість днів простроченої позики становить 1 091 календарних днів (а.с.44).

Водночас невід`ємною частиною цього договору є Правила надання грошових коштів у вигляді позики ТОВ «ВЕЛЛФІН», які регламентують порядок надання грошових коштів у позику фізичним особам (пункт 7.1 договору позики).

За положеннями пунктів 7.2., 7.5 договору уклавши цей договір позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, зобов`язується і погоджується неухильно дотримуватися Правил, текст яких розміщений на сайті позикодавця. Позичальник підтверджує, що до укладення цього договору він отримав від позикодавця інформацію, що визначена в частині другій статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та в частині другій статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Позичальник повідомлений про свої права згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Інформація надана позикодавцем з дотриманням вимог законодавства про захист прав споживачів та забезпечує правильне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання. До укладення цього договору позичальник надав згоду, усвідомлюючи її правові наслідки, на використання в якості аналогу власноручного підпису для підписання цього договору - логіну особистого кабінету та паролю особистого кабінету (а.с.40-41).

Згідно з пунктом 3.1 Правил надання грошових коштів у вигляді позики ТОВ «Веллфін», затверджених наказом директора цього товариства № 2-1 від 27.10.2015, товариство надає фінансові послуги лише після здійснення ідентифікації особи заявника та вжиття заходів відповідно до законодавства, яке регулює відносини у сфері запобігання легалізації доходів, одержаних злочинним шляхом.

У пункті 2 цих Правил надано визначення понять «Логін для входу в Особистий кабінет» та «Пароль входу в особистий кабінет». «Логін для входу в Особистий кабінет» - це унікальна комбінація букв та/або цифр, яка встановлюється Заявником. При першому вході до особистого кабінету заявник самостійно визначає в спеціальному полі «Логін» обрану ним комбінацію. Заявник чи позичальник здійснює наступні дії щодо входу в особистий кабінет з використанням визначеної комбінації «Логіну» та особисто несе відповідальність за збереження інформації про логін особистого кабінету. Логін особистого кабінету є особистим ключем заявника/позичальника формування електронного підпису. Логін особистого кабінету доступний тільки заявнику (позичальнику). «Пароль входу в Особистий кабінет» - це комбінація букв/цифр/символів, що задаються заявником самостійно в момент реєстрації в особистому кабінеті у відповідному полі «Пароль» сайту товариства. Пароль уходу в особистий кабінет є особистим ключем для формування електронного підпису. Пароль уходу в особистий кабінет доступний тільки заявнику або позичальнику (а.с.15-19).

Пунктами 4.1, 4.2 зазначених Правил установлено, що заявник, який має намір отримати позику, проходить реєстрацію в особистому кабінеті на сайті товариства. Заявник для оформлення позики здійснює оформлення заявки на сайті товариства шляхом заповнення всіх полів заявки, що відмічені як обов`язкові для заповнення.

Відповідно до пункту 4.8 цих Правил підтвердженням згоди заявника на отримання позики є направлена на розгляд товариством заявка про надання позики з одночасною перевіркою банківської платіжної картки.

Згідно з пунктом 4.9 Правил дійсність банківської платіжної картки перевіряється за допомогою резервування довільної, заздалегідь невідомої заявнику суми від 1 до 99 копійок та з наступним зазначенням заявником у відповідному полі особистого кабінету точної суми, що була зарезервована. Точну, зарезервовану суму заявник може дізнатися шляхом звернення у банк, який емітував платіжну картку. Заявнику пропонується звернутись у банк, використавши засоби смс-повідомлень, засоби телефонного зв`язку тощо.

Відповідність зазначеної суми підтверджує належність рахунку для перерахування позики заявнику та згоду заявника на отримання позики (пункт 4.10 Правил).

Пунктом 6.3 Правил установлено, що у разі прийняття товариством позитивного рішення про надання позики, товариство інформує заявника шляхом відправлення смс-повідомлення на телефонний номер, зазначений у заявці, розміщенням інформації щодо прийнятого рішення в особистому кабінеті та шляхом надсилання електронного повідомлення на електрону адресу, зазначену в заявці. Електронне повідомлення про прийняття позитивного рішення в наданні позики містить гіперактивне посилання. Здійснюючи перехід по гіперактивному посиланню, заявник отримує електронну копію договору позики.

У разі отримання договору позики засобами електронного зв`язку, заявник укладає договір позики з товариством в особистому кабінеті (пункт 6.4. Правил).

Згідно з пунктом 6.8 даних Правил заявник погоджується на використання у всіх відносинах, що засновані на першому договорі позики та на всіх наступних договорах позики, інших договірних угодах, що можуть бути укладені між заявником та товариством, свого логіну та паролю особистого кабінету як аналога власноручного підпису між товариством та заявником.

Відповідно до пунктів 6.10 - 6.12 Правил товариство надає позику в порядку одночасного перерахування суми, зазначеної в договорі позики, на рахунок банківської платіжної картки, зазначеної в заявці. Перерахування грошових коштів здійснюється в строк не пізніше 1 (одного) робочого дня з дати підписання договору позики сторонами. Датою укладання договору позики між товариством і позичальником є дата перерахування суми позики на банківський рахунок (а.с.20-22).

Як убачається з роздруківками заявки з офіційного веб-сайту ТОВ «ВЕЛЛФІН», заявка містить усі ідентифікуючі відомості щодо позичальника, а також світлину останнього, фото його паспорта громадянина України, а відтак, 01.08.2016 ОСОБА_1 в установленому пунктами 4.1, 4.2. Правил порядку оформив заявку для отримання позики шляхом заповнення всіх полів заявки, які відмічені як обов`язкові для заповнення (а.с.28-34).

У пунктах 5, 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додається до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним із моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Правилами ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» регламентовано, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За приписами ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися, зокрема в електронній формі.

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін уважається укладеним в письмовій формі.

Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір уважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови: використання засобу електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення.

Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом, наприклад, у постановах від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20), від 10.06.2021 у справі № 234/7159/20 (провадження № 61-18967св20), які, відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, апеляційний суд ураховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин.

Отож, на переконання колегії суддів, із наданого позивачем алгоритму укладення даного договору вбачається, що без ознайомлення ОСОБА_1 з Правилами про порядок надання коштів у позику, подальше укладення електронного договору кредиту на сайті є неможливим. Адже, заповненням заявки ОСОБА_1 підтвердив прийняття відповідних умов надання позики, а також засвідчив, що він повідомлений в установленій формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України, та сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину. Цей договір позики підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, де без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету даний договір між сторонами не був би укладений.

Доказів протилежного матеріали справи не містять та ОСОБА_1 таких суду не надано. Водночас із матеріалів справи слідує, що факт укладення цього договору позики в електронній формі, отримання позики і розмір заборгованості відповідачем не заперечується.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).

Відповідно до частини 3 ст. 12, частин 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, окрім випадків установлених Законом, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на наведене, апеляційний суд констатує, що позивач довів належними, допустимими, достовірними, а в їх сукупності достатніми доказами свої вимоги, які знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає слушними, оскільки вони ґрунтуються на вимогах закону і фактичних обставинах справи та спростовують висновки суду першої інстанції, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню.

За таких обставин, оскаржене заочне рішення суду не може вважатись законним та обґрунтованим, а відтак, відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України, підлягає скасуванню з одночасним ухваленням по справі нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

На підставі ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені у справі судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги в розмірі, відповідно, 1 921 грн і 2 881,50 грн, що загалом складає 4 802,50 гривень.

Керуючись статтями 374, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» задовольнити.

Заочне рішення Воловецького районного суду Закарпатської області від 7 листопада 2019 року скасувати.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» заборгованість за договором позики в розмірі 43 883,91 грн, яка складається з основного боргу в розмірі 1 063,00 грн, заборгованості по відсоткам у розмірі 21 778,31 грн та заборгованості по простроченим відсоткам у розмірі 21 042,31 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» судові витрати в розмірі 4 802,50 гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду на протязі тридцяти днів із дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 8 квітня 2022 року.

Суддя-доповідачка

Судді