Справа № 450/4660/21 Провадження № 2/450/517/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" травня 2022 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Добош Н.Б.

при секретарі Покидько Л.Р.

за участі представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про предмет позову : зобов`язання відповідачів усунути перешкоди та не чинити перешкоди позивачу у користуванні трьома допоміжними приміщеннями (чердаками), які розташовані на другому поверсі будинку АДРЕСА_1 та перебувають у загальному користуванні співвласників будинку,-

стислий виклад позиції позивача та відповідача :

підстава позову (позиція позивача): позивачеві на праві спільної часткової власності належать 3/5 частки житлового будинку по АДРЕСА_1 , загальною площею 132, 1 кв. м , житловою площею 73, 6 кв. м. Власниками 2/5 частин даного житлового будинку є відповідачі. Позивач вказує, що відповідачі чинять перешкоди у користування вказаним житловим приміщенням, оскільки відповідно до актів обстеження від 19.04.2021 року та від 01.09.2021 року, було встановлено факт недопущення позивача та її доньки до допоміжних приміщень (чердаків), які знаходяться на другому поверсі будинку АДРЕСА_1 та перебувають у загальному користуванні співвласників будинку. Таким чином, порушено право позивача на вільне користування допоміжними приміщеннями (чердаками), які знаходяться у загальному користуванні співвласників будинку АДРЕСА_1 . На підставі наведеного, просить позовні вимоги задоволити.

03.02.2022 року відповідачами подано відзив на позовну заяву, у якій вказали що позивачці у задоволенні позову слід відмовити. Зазначили, що у позивачки немає права на користування допоміжними приміщеннями (чердаками), оскільки весь 2 поверх даного будинку був викуплений ОСОБА_5 відповідно до постанови № 139 від 27.12.1991 року та між мешканцями даного будинку була усна домовленість щодо користування даними приміщеннями. Додає, що продаж квартири підтверджується квитанцією до прихідного касового ордеру № 2, відповідно до якої оплату було здійснено 30.12.1991 року. Зазначає, що надання доступу до чердаків можливе лише через квартиру відповідачів, що буде порушувати їхнє право на приватне життя у власній квартирі.

10.02.2022 року позивачем подано відповідь на відзив на позовну заяву, у якому позивачка вказала, що жодної усної домовленості про поділ горища між співвласниками не було, тому воно перебуває у спільному користуванні усіх співвласників. Безпідставними вважає покликання відповідачів про купівлю ними 2 поверху будинку, оскільки відповідно до правовстановлюючих документів позивачці на праві спільної часткової власності належать 3/5 частки житлового будинку, що підтверджується свідоцтвом про право власності на будинок від 23.06.2006 року. Таким чином вказує на те, що горище не може перейти у власність чи користування лише одного із співвласників будинку.

18.02.2022 року відповідачами подано заперечення на відповідь на відзив, у якому зазначають, що співвласник, який надав згоду іншому співвласнику на розпорядження спільним майном у вигляді допоміжних приміщень будинку, взагалі не може посилатись на недійсність такої згоди і порушення своїх прав лише внаслідок відсутності нотаріального посвідчення такої згоди. Зазначають, що позивачкою неможливо реалізувати своє право на користування горищами (чердаками), не зачіпаючи при цьому інтереси мешканців другого поверху будинку.

В судове засідання позивач не з`явилася, однак з`явилася її представник, яка заявлені позовні вимоги підтримала просила такі задоволити з підстав викладених у позовні заяві, відповіді на відзив на письмових поясненнях. Додатково повідомила, що відповідачі чинять перешкоди її довірительці у користуванні горищем, розташованим на другому поверсі. На даний час доступ до вказаних горищ, можливий лише через квартиру відповідачів. Домовленості про користування горищем лише відповідачами з позивачем не було. Позивач користується приміщеннями на першому поверсі, які відображені в технічному паспорті квартира АДРЕСА_2 , відповідачі користуються приміщеннями на другому поверсі, які відображені в технічному паспорті квартира АДРЕСА_3 .

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, однак подала на адресу суду клопотання про розгляд справи у її відсутності, в задоволенні заявлених позовних вимог просила відмовити з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання з`явився, заявлені позовні вимоги заперечив, просив в задоволенні таких відмовити з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та запереченнях на відповідь на відзив. Вказав, що у них з сім`єю позивача існує усна домовленість, що горищем користуються відповідачі. Вони з відповідачкою є власниками другого поверху, оскільки його батьком був придбаний весь другий поверх житлового будинку. Також єдина можливість потрапити на горище, це прохід через приміщення його квартири, через його кухню та кімнату. Вказаними горищами, позивач ніколи не користувалася. Вважає безпідставними позовні вимоги, оскільки такі вимоги зводяться до того, що відповідачі повинні надати позивачці ключі від своєї квартири.

В судовому засіданні допитано в якості свідка ОСОБА_6 який пояснив, що є братом відповідача ОСОБА_6 . Проживав у вказаному будинку до 1993 року разом з батьками та братом. В будинку був загальних вхід, туалет був надворі. Була усна домовленість, що горищем позивач не буде користуватися. Доступ до вказаного горища, є через квартиру відповідачів. На даний час на горищі є речі відповідача, проходить труба від опалення.

В судовому засіданні допитано в якості свідка ОСОБА_7 яка пояснила, що є донькою позивача. Проживає у будинку разом з позивачем. Позивач та відповідачі будинком володіють на праві спільної часткової власності. Відповідачі, позивача не допускають до горища, домовленості, щодо розподілу чи порядку користування вказаних горищ між сторонами не було. У 2010 - 2012 роках, на горищах були три маленькі віконечка, які відповідачем замінені на бльші. Згоди на таке позивач не давала.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі.

04.11.2021 року запит щодо доступу до персональних даних; 04.11.2021 року запит щодо доступу до персональних даних; 21.12.2021 року відповіді на запити щодо доступу до персональних даних; 22.12.2021 року ухвала суду про відкриття провадження у справі; 03.02.2022 року відзив на позовну заяву; 10.02.2022 року відповідь на відзив на позовну заяву; 18.02.2022 року заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву; 21.02.2022 року письмові пояснення щодо поданих відповідачами заперечень на відповідь на відзив; 21.02.2022 року заява представника позивача про виклик свідків; 21.02.2022 року заява відповідачів про виклик свідків; 25.03.2022 року ухвала про закінчення підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду; 25.03.2022 року клопотання відповідача ОСОБА_4 про розгляд справи без її участі; 25.03.2022 року заперечення на письмові пояснення.

Суд заслухавши думку представника позивача, дослідивши позовну заяву, а також долучені письмові докази, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 належить сторонам у справі на праві спільної часткової власності, 2/10 частки належить ОСОБА_2 та ОСОБА_4 кожному, 3/5 частки належить ОСОБА_3 , що стверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 282089467 від 29.10.2021 року.

Загальна площа житлового будинку 221, 5 кв.м., житлова площа 126, 9 кв.м.. Житловий будинок складається з семи житлових кімнат та двох кухонь. До житлового будинку відносять такі господарські будівлі та споруди : сарай Б-1, сарай В-1, гараж Г, хвіртка № 1, огорожі № 2, № 3.

Підставою для державної реєстрації права власності за ОСОБА_2 на 2/10 частки, було свідоцтво про право на спадщину, серія та номер 1-1898, видане 26.10.2017 року державним нотаріусом Пустомитівської державної нотаріальної контори Львівської області Підгірняк Н.С.

Підставою для державної реєстрації права власності за ОСОБА_4 на 2/10 частки спадщини, було свідоцтво про право на спадщину, серія та номер 1-1902, видане 26.10.2017 року державним нотаріусом Пустомитівської державної нотаріальної контори Львівської області Підгірняк Н.С.

Підставою для державної реєстрації права власності за ОСОБА_3 на 3/5 частки, було свідоцтво про право власності видане Пустомитівською міською радою на підставі рішення виконкому № 02-03/428 від 11.12.2008 року.

Постановою правління Пустомитівської райспоживспілки № 13 від 27.12.1991 року дозволено продати другий поверх житлового будинку (мезонін) в АДРЕСА_1 , який знаходиться на балансі правління райспоживспілки, заступнику директора торгової бази райспоживспілки ОСОБА_8 , проживаючому в даному будинку з 1973 року. Остаточну вартість другого поверху житлового будинку оціночного акту в сумі 8800 крб. внести в касу правління райспоживспілки.

30.12.1991 року ОСОБА_8 здійснив оплату за другий поверх будинку 8800 крб., що стверджується квитанцією прибуткового касового ордеру № 2.

Таким чином судом встановлено, що ОСОБА_8 було придбано другий поверх житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , тому ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , є власниками другого поверху (мезоніну) житлового будинку АДРЕСА_1 .

У технічному паспорті на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 , виготовленого 15.07.2008 року ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», вказано характеристику будинку, допоміжних будівель та споруд: А-1 житловий будинок з мезоніном, верандою та підвалом, Б-1 сарай, В-1 сарай, Г-гараж, № 1 хвіртка, № 2 огорожа, № 3 огорожа. Згідно експлікації приміщень будинку садибного типу, розташовані А-1 вхід в підвал (І), підвал (ІІ). Всього по підвалу 12, 9 кв.м. на першому поверсі розташовані приміщення коридорів (1, І), житлові кімнати (2, 3, 4, 5), кухня (6), котельня (ІІІ), ванна (ІІ). Всього по кватирі № НОМЕР_1 та першому поверсі загальна площа 120, 9 кв.м. Мезонін (2) : кухня (1), житлові кімнати (2, 3, 4) ванна (І). Також в експлікації будинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 » розташовані три чердаки. Всього по квартирі АДРЕСА_3 та по мезоніну 80, 7 кв.м.

З врахуванням наведеного, судом встановлено, що відповідачі, є власниками другого поверху житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , приміщення квартири АДРЕСА_3 , згідно технічного паспорта.

Судом встановлено, що позивач користується приміщеннями будинку на першому поверсі будинку та має окремий вхід (Згідно технічного паспорта на житловий будинок квартира АДРЕСА_2 ). Відповідачі користуються приміщеннями будинку другого поверху, мають окремий вхід, який здійснюється по зовнішніх сходах, які не відображені у технічному паспорті. (Згідно технічного паспорта на житловий будинок квартира АДРЕСА_3 ). Вказані обставини визнані представником позивача та відповідачем, тому вказані обставини у відповідності до вимог ч. 1 ст.82 ЦПК України, доказуванню не підлягають. Також вказані обставини підтверджені показами свідків, допитаними в судовому засіданні.

Позивач зверталась із заявою до Пустомитівської міської ради на підставі якої було складено акт обстеження комісією створеною у відповідності до розпорядження міського голови Пустомитівської міської ради від 15.04.2021 року № 02-04/127, та зафіксовано факт недопущення ОСОБА_9 до технічних приміщень (горища), що знаходяться на другому поверсі будівлі та перебувають у загальному користуванні мешканців будинку АДРЕСА_1 . Громадяни ОСОБА_10 та ОСОБА_6 , не надали комісії пояснень щодо не допуску до технічних приміщень (горища) ОСОБА_3 . Правовстановлюючі документи, щодо належності спірного приміщення ОСОБА_10 та ОСОБА_6 не надано.

Позивач зверталась повторно із заявою до Пустомитівської міської ради на підставі якої було складено акт обстеження комісією створеною у відповідності до розпорядження міського голови Пустомитівської міської ради від 21.08.2021 року № 02-04/285, та зафіксовано факт облаштування сходів повз зовнішню стіну будинку, які служать виходом на другий поверх. Мешканці другого поверху комісії правовстановлюючих документів на спорудження сходів не надали, аргументуючи це тим, що власника приміщення другого поверху немає вдома. Встановлено факт відсутності сходового прольоту та облаштування бетонного перекриття між поверхами на сходовій клітці в приміщенні № ІІІ. Щодо облаштування ванної кімнати в приміщенні на другому поверсі (мезоніні) будинку комісія встановити факт облаштування ванної кімнати не змогла у зв`язку з не допуском комісії мешканцями другого поверху до приміщень на другому поверсі. Встановлено факт замокання стін та стелі також утворення грибка впродовж тривалого часу у приміщенні № ІІІ на першому поверсі. Комісія не змогла встановлено факт використання приміщення на другому поверсі як ванна кімната у зв`язку з не допуском комісії до приміщень на другому поверсі. Зафіксовано факт недопущення ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , до технічних приміщень (горища), які знаходься на другому поверсі та які перебувають загальному користуванні мешканців будинку. Правовстановлюючі документи щодо належності спірного приміщення на другому поверсі (горища) мешканцями другого поверху не надано.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є не порушеним.

За ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Особливим видом права власності є право довірчої власності, яке виникає внаслідок закону або договору управління майном.

Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Також, відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

За статтею ж 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади.

Окрім наведеного ст. 358 ЦК України передбачає, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно.

Крім цього, відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику майна чи його частини право вимагати усунення будь-яких порушень його права, зокрема, права користування.

Позивач просить усунути перешкоди у здійсненні права користування трьома допоміжними приміщенням (чердаками), які розташовані на другому поверсі будинку АДРЕСА_1 , який перебуває у власності відповідачів.

Судом встановлено, що на момент подання позову та на момент складання технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами доступ до спірних приміщень горищ (чердаків) є можливим виключно шляхом проходу через вхідні двері у квартиру АДРЕСА_3 мезоніну та проходу через кухню та житлову кімнату. Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні підтвердила, що іншого проходу до приміщень горищ (чердаків) у будинку немає та вказала, що можливо влаштувати отвір у кімнаті першого поверху для можливості доступу до горища. Вказала, що позивач горищем не користувалась і мала намір до них потрапити 19.04.2021 року та 01.09.2021 року, однак не отримала такого доступу, що зафіксовано в актах.

Статтею 8 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», визначено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Втручання у право особи передбачене Конвенцією не є порушенням статті 8 Конвенції, якщо воно (а) здійснено згідно із законом, (б) відповідає одній чи кільком законним цілям, що визначені пунктом 2 статті 8 Конвенції, (в) є необхідними у демократичному суспільстві для забезпечення цих цілей.

Згідно з практикою ЄСПЛ втручання держави у право особи, є порушенням Конвенції, якщо воно не здійснюється згідно із законом, не переслідує легітимну мету - одну чи декілька з тих, що перелічені у пункті 2 вказаної статті, - чи не розглядається як необхідне в демократичному суспільстві.

При цьому формулювання згідно із законом не лише вимагає, щоб оскаржуваний захід мав підставу в національному законодавстві, але також звертається до якості такого закону. Зокрема, положення закону мають бути достатньо чіткими у своїх термінах та передбачати засоби юридичного захисту проти свавільного застосування (рішення ЄСПЛ у справі Кривіцька та Кривіцький проти України).

Визначаючи, чи був захід із втручання у право однієї із сторін необхідним у демократичному суспільстві, суд, беручи до уваги справу в цілому, має розглядати підстави, наведені для виправдання застосування заходу, на предмет їх відповідності та обґрунтованості відповідно до пункту 2 статті 8 Конвенції.

Суд вважає, що належним способом захисту права позивача та пропорційного вручання у права відповідачів має бути визначення способу доступу до горища шляхом влаштування окремого доступу до горища.

Однак позивачем не вказано яким шляхом можу бути забезпечене її право на доступ до горища у позовній заяві, клопотання про призначення експертизи з цього приводу стороною позивача не заявлено, висновку експерта з цього приводу до справи не долучено.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 129 Конституції України визначено, що основними засадами судочинства є, зокрема, змагальність сторін та свобода надання ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За загальним правилом саме на позивача покладається обов`язок довести ті обставини, які є підставою для звернення, в тому числі порушення права з боку відповідачів.

Тому з огляду на встановлені обставини, дослідивши зібрані в справі докази, надаючи оцінку зібраним у справі доказам в цілому, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд вважає, що в задоволенні позовних вимог, слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 ,- відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного суду через Пустомитівський районний суд Львівської області.

Позивач : ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 .

Відповідач : ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 .

Відповідач : ОСОБА_4 , АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення складено 20.05.2022 року.

СуддяН. Б. Добош