Справа № 2/593/259/2022
Р І Ш Е Н НЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

"03" червня 2022 р. Бережанський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої - судді Данилів О.М.

при секретарі Паньків М.М.

за участі позивачки ОСОБА_1

третьої особи ОСОБА_2

в режимі відеоконференції представника позивачки ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бережанах справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка, вказуючи, що її колишній зять ОСОБА_4 протягом кількох років, а саме: з травня 2017 року не проживає у належному їй житловому будинку, що розташований в АДРЕСА_1 , а так як реєстрація відповідача у її будинку перешкоджає їй скористатися своїм правом на оформлення житлово-комунальної субсидії, звернулася до суду з позовом про визнання його особою, що втратила право на користування належним їй житлом.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та, будучи присутньою в режимі відеоконференції представник позивачки захисник Руденко О.А., позовні вимоги, викладені у поданій суду позовній заяві, підтримали, просили їх задоволити, дали суду пояснення, аналогічні поданому позову.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання повторно не з"явився, хоч належним чином повідомлявся про день і час розгляду справи, відзив на позов не надіслав, що дає суду підставу для розгляду справи заочно у його відсутності по наявних у ній матеріалах.

Суд, розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення позивачки та її представника, заслухавши пояснення свідка та пояснення третьої особи, дослідивши письмові докази, прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав.

У відповідності до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є власником житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Вказаний факт підтверджується як усними поясненнями позивачки та її представника, так і оглянутими у судовому засіданні документами, а саме: договором купівлі-продажу житлового будинку від 3 лютого 2010 року; витягом із державного

реєстру правочинів та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно з яких видно, що позивачка ОСОБА_1 є єдиним власником вказаного будинковолодіння.

В судовому засіданні позивачка пояснила, що відповідач ОСОБА_4 , який є колишнім чоловіком її дочки, з яким вона 8 лютого 2018 року розірвала шлюб, впродовж кількох років, а саме: з травня 2017 року не проживає у її житловому будинку, лише значиться у ньому прописаним, а через формальну реєстрацію відповідача у її житловому будинку вона не має можливості скористатися своїм правом на житлові субсидії, що ставить її у скрутне матеріальне становище, тому, враховуючи зазначене, вона наполягає на задоволенні її позовних вимог.

Із довідки № 8/47, виданої 24 лютого 2022 року старостою Мечищівського старостинського округу, та довідки, виданої Відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Управління державної міграційної служби України в Тернопільській області, видно, що в АДРЕСА_1 , тобто у належному позивачці будинковолодінні з 18 березня 2014 року значиться прописаним відповідач ОСОБА_4 .

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснила, що їй відомо, що відповідач ОСОБА_4 протягом декількох років не проживає у будинку позивачки, що знаходиться в АДРЕСА_1 . Цей факт їй достовірно відомий, бо вона проживає по сусідству із позивачкою, однак відповідача протягом декількох років не бачила.

Пояснення свідка є правдивими, оскільки вони узгоджуються із оглянутим в судовому засіданні актом обстеження житлово-побутових умов позивачки ОСОБА_1 , що був складений комісією у складі: старости ОСОБА_6 , головного спеціаліста сільської ради Конь І.Д. та депутата сільської ради Миськів І.П., з якого видно, що зять позивачки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не проживає за місцем своєї реєстрації, тобто в житловому будинку позивачки, що знаходиться в АДРЕСА_1 , з травня 2017 року.

А так як відповідач понад встановлені Законом строки без поважних на те причин не проживає у належному позивачці житловому будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 , то він втратив право на користування цим житлом, а тому позовні вимоги позивачки слід визнати підставними і задоволити їх.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 4, 12, 19, 76-81, 89, 258, 259, 263-265, 280-284, 354, 355 ЦПК України та ч.2 ст. 405 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , особою, що втратила право на користування належним позивачці житловим будинком, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду через Бережанський районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 3 червня 2022 року.

Суддя Бережанського

районного суду Тернопільської області Данилів О.М.