Справа № 463/8183/21
Провадження № 2-о/463/4/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2022 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді - Жовніра Г.Б.,

за участю секретаря судового засідання - Фурик Л.М.,

заявника - ОСОБА_1 ,

представника заявника - ОСОБА_2 ,

представника заінтересованої особи - ОСОБА_3

у відкритому судовому засіданні в м. Львові розглянувши цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання на території України, заінтересована особа: Головне управління державної міграційної служби України у Львівській області,

встановив:

заявниця звернулась до суду та просить становити факт її постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. Заява мотивована тим, що вона ОСОБА_1 , дівоче прізвище ОСОБА_4 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Львові. У 1986 році одружилась з ОСОБА_5 , який було розірвано в 1987 році. В 1988 році повторно зареєструвала шлюб з ОСОБА_6 , однак з грудня 1997 року не проживали разом. В той же час, через складні сімейні відносини, загрозу життю, була змушена покинути квартиру в якій проживала, залишивши в ній всі свої речі в тому числі паспорт, який ніхто не повернув її. Починаючи з 1997 року постійно, без реєстрації, проживала і на даний час проживаю у АДРЕСА_1 . Шлюб не розривала і не змінювала свого прізвища, ОСОБА_6 помер 2011 року.

Проживала у АДРЕСА_2 з 1998 року до грудня 1997 року. Вказана адреса була її останнім місцем реєстрації на період з 27.09.1988 р. по 23.11.2001 та зазначалась в паспорті радянського зразку серії НОМЕР_1 , виданий 27.09.1988 р. Шевченківський РВВС м. Львова, який вона втратила. Підтвердженням реєстрації є довідка за вих. №295 від 05.04.2021р. видана ЛКП «Балатон-409».

Паспорт громадянина України не оформляла, оскільки отримати інформацію про факт видачі їй паспорта радянського зразка НОМЕР_1 , виданого 27.09.1988 р., який вона втратила, не виявляється можливим, та як у неї відсутні будь-які документи, які б підтверджували її особу, а також були відсутні кошти для звернення до суду. Заявниці необхідний паспорт громадянина України, у зв`язку з чим просить встановити факт її постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.

В судовому засіданні представник заявника вимоги заяви підтримала та просила задоволити з підстав викладених у заяві.

Заявниця надала пояснення аналогічні до викладених у заяві.

Представник заінтересованої особи в судовому засідання при розгляд справи покладається на розсуд суду.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши докази у справі, заслухавши пояснення свідка, встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини.

Копією свідоцтва про народження доводиться та обставина, що ОСОБА_7 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Львові.

Також суду представлено копію Атестату №5126 виданого ОСОБА_8 , про те що вона 1.09.1980 вступила, 23.07.1981 закінчила професійне училище №48 м. Львова (а.с.20).

Як вбачається з довідки, виданої за вих. №295 від 05.04.2021р. виданої ЛКП «Балатон-409» ОСОБА_1 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , з 27.09.1988 року (а.с.11).

Крім того, відповідно до довідки №І-06/343 від 20.05.1997 р. виданої Теруправлінням держнаглядохоронпраці по Львівській області, вбачається, що ОСОБА_1 дійсно працювала в управлінні Львівського округу Держгіртехнагляду секретарем-друкаркою з 16 жовтня 1987 року по 30 березня 1989 року (а.с.16).

До матеріалів справи долучено копію посвідчення від 1 березня 1993 року, видано ОСОБА_1 , що вона працює в міському шкірно-венерологічному диспансері м. Львова, виконує патронажну роботу.

На запит суду від 27.08.2021р. було надано відповідь з Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області, якою підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 дійсно була документована паспортом громадянина колишнього СРСР взірця 1974 року серії НОМЕР_1 , виданого 27.09.1988 р. Шевченківський РВВС м. Львова (а.с.36).

Також надійшла інформація від Відділення державної реєстрації актів цивільного стану у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 24.09.2021 року №1054/21.1-108, що відповідно до даних Державного реєстру актів цивільного стану громадян наявний актовий запис про шлюб №284 від 28.06.1986 року на гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис зареєстрований Залізничним відділом ДРАЦС м. Львів.

Також згідно інформації з вказаного листа ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєструвала шлюб з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 про що здійснено актовий запис №429 від 20.08.1988 р.

Свідок ОСОБА_11 підтвердив, що в період 1980 по 1981 роки включно навчався разом із заявницею в училищі №48 м. Львова, сиділи разом за однією партою. З цього часу підтримують дружні відносини та спілкування. Може підтвердити, що з 1980 року ОСОБА_1 постійно проживає на треиторії м. Львова.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Законодавством передбачено встановлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться й факти, що породжують право особи на підтвердження належності до громадянства України, зокрема, постійного проживання на території України.

Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України «Про громадянство України» є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону.

Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року (частина друга статті 3 Закону України «Про громадянство України»).

Встановлення факту постійного проживання на території України є підставою для оформлення належності до громадянства України.

Юридичне значення має лише факт постійного проживання на території України особи, дитини, батьків дитини (одного з них) або іншого її законного представника на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) або набрання чинності Законом України від 08 жовтня 1991 року № 1636-ХІІ «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року).

Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень статті 293 ЦПК України та статті 3 Закону України «Про громадянство України» і залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року; постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України.

Отже, відповідно до положень Закону України "Про громадянство України" і Порядку для набуття громадянства України заявник повинен, зокрема, подати документи, що підтверджують народження його на території України чи постійне проживання на ній, або підтверджують родинні відносини з такою особою, або рішення суду.

Ураховуючи вищезазначене, слід дійти висновку, що належність до громадянства України встановлюється на підставі статті 3 Закону України "Про громадянство України" і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час та такий факт підлягає встановленню на підставі судового рішення.

Подібні правові висновки висловлені у постановах Верховного Суду від 24 лютого 2021 року у справі № 522/20494/18 (провадження № 61-6498св20), від 05 квітня 2021 року у справі № 523/14707/19 (провадження № 61-16116св20).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до частин першої та шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

В той же час, враховуючи, що заявник втратила документи (паспорт громадянина колишнього СРСР), якими підтверджується її особу, судом було встановлено, юридичний факт, що дошлюбне прізвище ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 « ОСОБА_4 ».

Крім того, на підтвердження факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 заявницею долучено документи, а саме: копією свідоцтва про народження, копію атестату, довідку про зареєстроване місце проживання, довідка з місця праці.

Оскільки метою встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року є отримання ОСОБА_1 паспорта громадянина України, спір про право відсутній, а тому заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.12, 81, 259, 293, 294, 315, 319 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

заяву ОСОБА_1 - задоволити.

Встановити юридичний факт, що дошлюбне прізвище ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 « ОСОБА_4 ».

Встановити юридичний факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на території України станом на 24 серпня 1991 року.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з часу складання повного судового рішення через місцевий суд до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено та підписано 30 травня 2022 року.

Повне найменування (ім`я) сторін справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_1

Заінтересована особа: Головне управління державної міграційної служби України у Львівській області, місцезнаходження: м.Львів, вул. Січових Стрільців, 11, .

Суддя Г.Б. Жовнір