Справа № 473/396/22
РІШЕННЯ

іменем України

"27" липня 2022 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді Ротар М.М., при секретарі Лукіянчиній Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вознесенської міської ради Миколаївської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області про визнання недійсними державних актів на право приватної власності на землю

встановив

03 лютого 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Вознесенської міської ради Миколаївської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про визнання недійсними державного акту на право приватної власності на землю серії МК №2780 площею 0,0864 га в межах території Вознесенської міської ради ( АДРЕСА_1 ), яка призначена для обслуговування житлового будинку, що зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №2943 та Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ІІІ-МК №022022 площею 0,0906 га в межах території Вознесенської міської ради ( АДРЕСА_1 ), яка призначена для обслуговування житлового будинку, що зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №5085.

Позивач вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_8 . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої ввійшли 23/50 частини житлового будинку в АДРЕСА_1 . та 23/50 частини земельної ділянки площею 0,1100 переданої для обслуговування житлового будинку та особистого підсобного господарства за вказаною адресою, які належать спадкодавцю на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_9 ..

На випадок своєї смерті ОСОБА_8 склала заповіт від 09.10.2012 року, посвідчений державним нотаріусом Арбузинської державної нотаріальної контори Миколаївської області. Відповідно до якого спадкоємцями після її смерті на 2/3 частки всього майна спадкодавця має ОСОБА_1 та на 1/3 частки всього майна спадкодавця має ОСОБА_6 ..

Однак позивач ОСОБА_1 не має можливості оформити свої спадкові права на свою частку належних 23/50 частки земельної ділянки площею 0,1100 га надану для обслуговування житлового будинку і особистого підсобного господарства, оскільки на зазначену земельну ділянку було видано три державні акти на право власності на землю.

Посилаючись на викладене позивач просив позов задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою суду від 07.02.2022 року відкрито провадження по справі та справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду від 05 травня 2022 року задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_10 про витребування доказів.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду від 15 червня 2022 року залучено до участі в справі в якості співвідповідача ОСОБА_7 ..

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Врадій Л.М. не з`явилися, від представника позивача адвоката Врадій Л.М. на адресу суду надійшла заява в якій вона просить розглядати справу у її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

В судове засідання представник відповідача Вознесенської міської ради Миколаївської області, відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 не з`явилися, від них на адресу суду надійшли заяви в яких вони просять розглядати справу без їх участі, проти задоволення заявлених позовних вимог не заперечують.

В судове засідання відповідач ОСОБА_4 не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причину своєї неявки суду не повідомив.

В судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області не з`явився, від нього на адресу суду надійшли пояснення, в якій він просить розглядати справу без його участі.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_9 . Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить 23/50 частки житлового будинку АДРЕСА_1 та 23/50 частки земельної ділянки площею 0,1100 га надана для обслуговування житлового будинку і особистого підсобного господарства, яка належить йому та ОСОБА_11 на праві спільної часткової власності на підставі Державного акту на право приватної власності на землю виданого 19.07.1993 року Вознесенською міською радою народних депутатів на підставі рішення виконавчого комітету Вознесенської міської Ради народних депутатів за №170 від 15.06.1993 р..

Спадщину після смерті ОСОБА_9 на належні спадкодавцю 23/50 частки житлового будинку АДРЕСА_1 та 23/50 частки земельної ділянки успадкувала ОСОБА_8 (свідоцтво про право на спадщину за законом від 21.04.2011 року посвідчене приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального округу Миколаївської області Платовською П.О., зареєстроване в реєстрі за №545 та свідоцтво про право на спадщину за законом від 21.04.2011 року посвідчене приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального округу Миколаївської області Платовською П.О., зареєстроване в реєстрі за №543).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_8 (свідоцтво про смерть Серія НОМЕР_1 від 11.03.2021 року).

На випадок своєї смерті ОСОБА_8 склала заповіт від 09.10.2012 року посвідчений державним нотаріусом Арбузинської держаної нотаріальної контори Миколаївської області, зареєстрований в реєстрі за №391. Відповідно до якого спадкоємцями після її смерті на 2/3 частки всього майна є ОСОБА_1 та на 1/3 частки всього майна спадкодавця - ОСОБА_6 ..

Однак позивач ОСОБА_1 не має можливості оформити свої спадкові права на свою частку належних 23/50 частки земельної ділянки площею 0,1100 га надану для обслуговування житлового будинку і особистого підсобного господарства, оскільки на зазначену земельну ділянку було видано три державні акти на право власності на землю а саме:

-Державний акт на право приватної власності на землю площею 0,1100 га в межах території Вознесенської міської ради ( АДРЕСА_1 ), виданий 19.07.1993 року Вознесенською міською радою народних депутатів на підставі рішення виконавчого комітету Вознесенської міської Ради народних депутатів за №170 від 15.06.1993 р.;

-Державний акт на право приватної власності на землю серії МК №2780 площею 0,0864 га в межах території Вознесенської міської ради ( АДРЕСА_1 ), яка призначена для обслуговування житлового будинку;

-Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-МК №022022 площею 0,0906 га в межах території Вознесенської міської ради ( АДРЕСА_1 ), яка призначена для обслуговування житлового будинку.

Згідно ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Разом з тим, згідно ч. 1 ст. 86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).

Право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає, зокрема, при прийнятті спадщини на земельну ділянку двома або більше особами (п. в ч. 1 ст. 87 ЗК України).

Згідно ст. 6 ЗК України 1990 року (чинного на час оформлення та видачі правовстановлюючого документа на земельну ділянку) громадяни мають право на одержання у власність земельних ділянок для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка) у розмірах, встановлених ст. 67 ЗК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 ЗК України 1990 року громадяни, яким жилий будинок, господарські будівлі та споруди належать на праві спільної власності, використовують і розпоряджаються земельною ділянкою, на якій розташовані дані об`єкти нерухомого майна, спільно, пропорційно розміру часток у спільній власності на будинок, будівлю, споруду.

Відповідно до довідки від 11.10.2021 року наданої КП «Вознесенське МБТІ» розмір частки в житловому будинку АДРЕСА_1 , що належать ОСОБА_12 становить 23/50 частки а розмір частки ОСОБА_11 становить 54/100 частки зазначеного будинку.

19.07.1993 року Вознесенською міською радою народних депутатів на підставі рішення виконавчого комітету Вознесенської міської Ради народних депутатів за №170 від 15.06.1993 р. видано Державний акт на право приватної власності на землю площею 0,1100 га в межах території Вознесенської міської ради ( АДРЕСА_1 ). Власниками вказаної землі зазначено ОСОБА_12 та ОСОБА_11 .

07 квітня 1994 року Вознесенською міською радою Миколаївської області на підставі рішення виконавчого комітету Вознесенської міської Ради народних депутатів за №60 від 15.03.1994 року видано ОСОБА_11 Державний акт на право приватної власності на землю серії МК №2780 площею 0,0864 га в межах території Вознесенської міської ради ( АДРЕСА_1 ), яка призначена для обслуговування житлового будинку, що зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №2943.

Відповідно до вказаного державного акту не вбачається, що виданий державний акт на право приватної власності на землю видавався з урахуванням частки земельної ділянки, що належить її співвласникам на праві спільної часткової власності.

Відповідно до довідки від 11.10.2021 року наданої КП «Вознесенське МБТІ» право власності на 54/100 частки житлового будинку АДРЕСА_1 перейшло до ОСОБА_4 на підставі договору міни №2-684 від 08.04.1994 року, посвідченого Другою Вознесенською державною нотаріальною конторою.

27 вересня 1995 року Вознесенською міською радою Миколаївської області на підставі рішення виконавчого комітету Вознесенської міської Ради народних депутатів за №203 від 22.09.1995 року видано ОСОБА_13 державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-МК №022022 площею 0,0906 га в межах території Вознесенської міської ради ( АДРЕСА_1 ), яка призначена для обслуговування житлового будинку, що зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №5085.

Відповідно до вказаного державного акту зазначено розмір земельної ділянки не є тотожний розміру земельної ділянки вказаної в державному акті на право приватної власності на землю серії МК №2780, який видавався попередньому власнику земельної ділянки та не відповідає розміру частки земельної ділянки, що належить її співвласникам на праві спільної часткової власності.

Отже, суд вважає, що позивачем вірно обрано спосіб захисту порушених прав та єдиним правовим способом захисту прав спадкоємців буде визнання в судовому порядку недійсним державних актів на земельні ділянки.

Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до положень Земельного кодексу України (в редакції, чинній на час видачі Державного акту): Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них (ч. 2 ст. 78 ЗК України).

Згідно ч. 1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: придбання за договором купівлі-продажу, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та державних органів приватизації щодо земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розміри та мета її використання.

Відповідна місцева державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає заяву, а при передачі земельної ділянки фермерському господарству - також висновки конкурсної комісії, і в разі згоди на передачу земельної ділянки у власність надає дозвіл на розробку проекту її відведення.

Проект відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян організаціями, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та подається на розгляд відповідних місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування.

Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у місячний строк розглядає проект відведення та приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність (ч.ч. 6-10 ст. 119 ЗК України).

Згідно ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 126 ЗК України, право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Земельна ділянка може набуватися фізичною особою, в тому числі, на підставі рішення районної державної адміністрації про передачу земельної ділянки у власність.

На час виникнення спірних відносин право власності фізичної особи на земельну ділянку виникало після одержання її власником документа, що посвідчує право власності, та його державної реєстрації.

Згідно ч. 1 ст. 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Згідно ч. 1 ст. 155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в абзаці другому пункту 2 постанови від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», судам підсудні справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками.

В своїх постановах від 26 вересня 2012 року по справі №6-103цс12, від 06 лютого 2013 року по справі №6-169цс12, від 01 липня 2015 року по справі №6319цс15 та інших, Верховний Суд України висловив правову позицію,згідно якої судам підсудні справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками.

Оскільки державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, то у спорах, пов`язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки.

Визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку.

Таким чином, оскільки оспорюванні Державні акти видані з порушенням вимог закону та перешкоджає позивачу використати свої спадкові права, а тому він підлягає визнанню недійсним в судовому порядку.

Відповідно до ст. 15-16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, якщо він не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу, шляхом визнання права.

Положеннями ст. ст. 8, 24, 41 Конституції України зокрема визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом та є непорушним.

Оцінюючи належність, допустимість та достовірність наданих позивачем доказів, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що відновлення порушених прав позивача можливе лише в судовому порядку.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 263-265, 273 ЦПК України, суд

ухвалив

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Вознесенської міської ради Миколаївської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області про визнання недійсними державних актів на право приватної власності на землю - задовольнити повністю.

Визнати недійсним Державний акт на право приватної власності на землю серії МК №2780 площею 0,0864 га в межах території Вознесенської міської ради ( АДРЕСА_1 ), яка призначена для обслуговування житлового будинку, що зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №2943, виданий ОСОБА_11 07 квітня 1994 року Вознесенською міською радою Миколаївської області на підставі рішення виконавчого комітету Вознесенської міської Ради народних депутатів за №60 від 15.03.1994 року.

Визнати недійсним Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-МК №022022 площею 0,0906 га в межах території Вознесенської міської ради ( АДРЕСА_1 ), яка призначена для обслуговування житлового будинку, що зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №5085, виданий ОСОБА_13 27 вересня 1995 року Вознесенською міською радою Миколаївської області на підставі рішення виконавчого комітету Вознесенської міської Ради народних депутатів за №203 від 22.09.1995 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 29 липня 2022 року.

Суддя: М.М. Ротар