Справа № 298/563/22
Номер провадження 2/298/207/22
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

17 травня 2022 року смт. Великий Березний

Суддя Великоберезнянського районного суду Закарпатської області Зизич В.В., розглянувши матеріали позовної заяви позивача ОСОБА_1 до відповідача Ужанський національний природний парк, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості по заробітній платі, -

в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача Ужанський національний природний парк, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості по заробітній платі, в якому просить стягнути з Ужанського національного природного парку на її користь заборгованість із невиплаченої заробітної плати та середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати за період з жовтня 2021 року до 23 лютого 2022 року, а всього стягнути грошових коштів за період з жовтня 2021 року до 23 лютого 2022 року на загальну суму, яка буде обрахована після надання відповідачем витребуваних доказів.

Вирішуючи питання про можливість відкриття провадження у справі, суддя приходить до наступного висновку.

Позовна заява за змістом і формою повинна відповідати вимогам ст. ст.175-177 ЦПК України.

Позовна заява ОСОБА_1 у порушення вимог п.п.3, 8, 9 ч.3 ст.175 ЦПК України не містить відомостей щодо:

- зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтованого розрахунку сум, що стягуються чи оспорюються. Згідно п.1 ч.1 ст.176 ЦПК України, ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів сумою, яка стягується, однак позивач не зазначив ціну позову, при тому, що вимоги про стягнення заборгованості із невиплаченої заробітної платита середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати підлягають грошовій оцінці;

- зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою;

- попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; наведення в позовній заяві відомостей, що такий розрахунок не проводився не узгоджується з вимогами п. 9 ч.3 ст.175 ЦПК України.

Відповідно до положень п.5 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини. Зі змісту позовної заяви є незрозумілим підставність заявлення вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати, мотиви щодо цього позов не містить, як і не наведено правового обгрунтування заявлення такої вимоги позивачем. Позивачем також не зазначено відомостей, чи перебуває він на час звернення до суду з позовом в трудових відносинах з Ужанським НПП, не зазначає інформації щодо фактичного виконання ним трудових обов"язків у разі перебування в трудових відносинах з відповідачем або ж невиконання таких обов"язків та причини їх невиконання, з огляду на наведені ним відомості про те, що причини невиплати заробітної плати невідомі і такими причинами можуть бути відсутність грошових коштів, відсторонення від роботи, відпустка, звільнення, а також з врахуванням заявлених одночасно вимог про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати. Отже, позивачем не зазначено чіткого викладу обставин, якими він обгрунтовує свої вимоги.

У позовній заяві позивачем також не зазначено суму заборгованості по заробітній платі, що підлягає стягненню, не наведеного жодного розрахунку заборгованості по заробітній платі, яку позивач просить стягнути, як і не наведено цих відомостей щодо середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати, що унеможливлює визначити порядок та спосіб їх нарахування, відтак позивачем не дотримано положень п.5 ч.3 ст.175 ЦПК України щодо викладу в позовній заяві обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Згідно ч.4 ст.177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

У позовній заяві міститься посилання на те, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі статті 5 Закону України «Про судовий збір», відповідно до якої від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Тобто законом звільнено від сплати судового збору позивачів з такими вимогами: 1) про стягнення заробітної плати; 2) про поновлення на роботі.

Отже, ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору за заявленою нею позовною вимогою про стягнення заборгованості по заробітній платі.

При цьому, щодо заявленої позивачем вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати, суддя зазначає наступне.

Відповідно до постанови Верховного Суду в справі №728/2955/18 від 10 січня 2019 року, починаючи з 1 вересня 2015 року позивачі в справах за позовними вимогами, що випливають із трудових відносин, не звільняються від сплати судового збору, за винятком позовів про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Відповідно до статей 94, 116, 117 Кодексу законів про працю України та статей 1, 2 Закону України «Про оплату праці», середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою (зокрема, компенсацією працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати) у розумінні статті 2 Закону України «Про оплату праці», тобто середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати не входить до структури заробітної плати, а є спеціальним видом відповідальності роботодавця, який нараховується у розмірі середнього заробітку.

Зазначене узгоджується з позиціями, викладеними в постановах Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 910/4518/16, у справі № 8/568 від 12 травня 2020 року, від 26 червня 2019 у справі № 761/9584/15-ц.

З огляду на вищезазначене, оскільки середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати не є заробітною платою, тому позивачка згідно з п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» не звільнена від сплати судового збору за таку вимогу.

Таким чином, за позовну вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати має справлятися судовий збір в розмірі, встановленому Законом.

Згідно із частиною другою статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» у 2022 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2022 року становить 2481 гривня.

Таким чином, за позовною вимогою про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати слід сплатити судовий збір в розмірі 992,40 грн.

Судовий збір має бути сплачений з дотриманням таких реквізитів: рахунок №UA0007393, отримувач коштів ГУК у Зак.обл./Великобер.тг/22030101, код за , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), за кодом класифікації доходів бюджету - 22030101.

В порядку вимог ч.5 ст.177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до ч.2 ст.95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Докази, які долучені до матеріалів справи не засвідчені у встановленому законом порядку згідно вимог ст.95 ЦПК України.

Згідно вимог ст.95 ЦПК України учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Аналогічний порядок засвідчення копій документів встановлений пп. 5.26, 5.27 Національного стандарту України Державної уніфікованої системи документації, Уніфікованої системи організаційно - розпорядчої документації «Вимоги до оформлювання документів» (ДСТУ 4163-2003, затвердженого наказом ДСТУ від 7 квітня 2003 року №55). За вказаним нормативно-правовим актом, відмітка про засвідчення копії документа складається: зі слів «Згідно з оригіналом»; особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища; дати засвідчення копії, яка проставляється нижче підпису.

Вказані вимоги закону позивачем не виконані, на поданих суду копіях письмових доказів відсутні відмітки про засвідчення копій документів, що повинні складатися зі слів «Згідно з оригіналом»; особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища; дати засвідчення копії, яка проставляється нижче підпису.

Оскільки під засвідченням копії документа слід розуміти саме засвідчення відповідності копії оригіналу відповідного документа, відсутність на копії належної відмітки про її засвідчення дає підстави вважати її такою, що не посвідчена в установленому порядку.

Позивачем разом з позовом подано клопотання про витребування доказів.

Відповідно до ч.1 ст.84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Положеннями ч.2 ст.84 ЦПК України визначено, що у клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Суддею зауважується, що позивач взагалі не навів обґрунтування клопотання про витребування доказів, не зазначив в клопотанні даних, обов"язковість наведення яких визначена ч. 2 ст. 84 ЦПК України, зокрема, не вказано, які обставини можуть підтвердити, або аргументи, які можуть спростувати витребувані докази, не зазначено про вжиття ним заходів для отримання доказів самостійно, доказів вжиття таких заходів та (або) причин неможливості самостійного отримання доказів, які просить витребувати, не вказано причин, з яких докази не можуть бути зібрані позивачем та не надано документальних підтверджень об`єктивної неможливості подання доказів.

Суд звертає увагу позивача на те, що згідно положень ч.7 ст.81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, норми ст.83 ЦПК України покладають на позивача обов`язок подати докази разом з позовною заявою, а у разі неможливості самостійно надати докази, позивач вправі подати клопотання про витребування доказів, зміст якого повинен відповідати вимогам ст.84 ЦПК України.

Вищевказані недоліки позбавляють суд можливості відкрити провадження за цією справою та призначити її до судового розгляду.

Звертається увага позивача і на те, що якісна підготовка справи до розгляду, спрямована в першу чергу на захист інтересів самих учасників справи.

Відповідно до ч.1 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

При вирішенні питання про залишення позовної заяви без руху враховується, практика Європейського суду з прав людини (рішення Суду у справі De Geouffre de la Pradelle проти Франції , №12964/87, § 28, від 16 грудня 1992 pоку) де зазначено, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Право на звернення до суду не є абсолютним і на цьому неодноразово зауважував Європейський суд з прав людини, оскільки певна визначена процедура звернення за захистом свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права повинна бути передбачена нормами національного законодавства. За таких обставин кожна особа, звертаючись до суду із позовом, повинна дотримуватися порядку (рішення «Голдер проти Великої Британії» від 21 грудян 1975 року).

При цьому, зазначене не свідчить про занадто формальне ставлення до передбачених законом вимог та в жодному разі не робить суд недоступним для позивача, який потребує судового захисту, не є перешкодою йому в доступі до правосуддя, оскільки останній в контексті п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений законом. Процесуальні дії судді чітко врегульовані нормами ЦПК, які повинні правильно розумітися сторонами і застосовуватися, починаючи з моменту пред`явлення позову до суду.

З огляду на зазначені обставини, дану позовну заяву необхідно залишити без руху і надати позивачу строк для усунення вищенаведених недоліків, що відповідатиме приписам ч.1 ст.185 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 175, 177, 185, 259, 260 ЦПК України, суддя, -

п о с т а н о в и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Ужанського національного природного парку, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості по заробітній платі, - залишити без руху, надавши позивачу строк 10 днів з дня отримання ухвали для виправлення (усунення) недоліків, вказаних в мотивувальній частині ухвали.

Роз`яснити позивачу, що у випадку невиконання вимог даної ухвали, позовна заява вважатиметься неподаною та буде йому повернута.

Копію ухвали направити для відома та виконання позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Зизич В.В.