БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/184/22
Провадження № 2/497/240/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2022 року м. Болград

Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Висоцького С.О.,

за участю секретаря Войтової С.І.,

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болград, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Василівської сільської ради Болградського району Одеської області про надання додаткового строку для прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом та просить постановити рішення, яким визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини після смерті бабусі ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . Свої вимоги мотивує тим, що він є спадкоємцем за заповітом після смерті своєї бабусі, проте не може оформити належним чином право на спадщину, а саме на земельну ділянку загальною площею 2.14 га, розташовану на території Калчівської сільської ради Болградського району Одеської області, оскільки пропустив строк, встановлений законом на прийняття спадщини. Після смерті бабусі, маючи заповіт, він подумав, що вже прийняв спадщину, разом із сім`єю стали обробляти, засівати та збирати врожай із зазначеної земельної ділянки. Оскільки він не має юридичної освіти, зовсім не орієнтується в законодавстві, взагалі не знав про шестимісячний строк встановлений законом для звернення з заявою про прийняття спадщини, тому керуючись ст.ст. 1220, 1221, 1270, 1272 ЦК України, звертається до суду за захистом своїх спадкових прав та інтересів.

Ухвалою від 03.02.2022 року було відкрито провадження по справі.

На виконання вимог ухвали суду від 03.02.2022 року Арцизькою державною нотаріальною конторою Одеської області 15.02.2022 року надано на адресу суду копію спадкової справи щодо майна ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою від 05.04.2022 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду на 04.05.2022 року, яке було відкладено на 01.06.2022 року.

Представник відповідача Василівської сільської ради Болградського району Одеської області до суду не прибув, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі.

06..05.2022 року від представника відповідача надійшла заява, якою визнано позовні вимоги в повному обсязі.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 , підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Пояснив, що його бабуся, ОСОБА_2 , залишила на його ім`я заповіт, про що він дізнався ще за її життя. На момент смерті бабусі приживав та працював в місті Одеса, перебував на її похоронах, але спадщину не оформляв, документи перебували у матері. До нотаріуса звернувся 3-4 роки тому, а до цього думав, що все оформлено, в селі цим займалась люди, яка потім зникла. Зараз допомагає оформити документи інша людина.

Розглянувши подані документи та матеріали, заслухавши пояснення позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заяви сторін по справі, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог за наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про її смерть НОМЕР_1 , виданим 10.04.2007 року на підставі актового запису про смерть №16 від 10.04.2007 року, складеного Калчівською сільською радою Болградського району Одеської області.

Після її смерті відкрилась спадщина, зокрема на земельну ділянку площею 2,14 га.. За життя ОСОБА_2 залишила заповіт, посвідчений секретарем Калчівської сільської ради Болградського району Одеської області 26.04.1999 року, зареєстрований в реєстрі за № 27, яким усе своє майно заповіла ОСОБА_1 , тобто позивачу по справі.

На час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 в спадковому домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 ніхто не був зареєстрований та не проживав, що підтверджується довідкою Василівської сільської ради Болградського району Одеської області № 105 від 12.07.2021 року.

З матеріалів спадкової справи №374Б/2017 щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 вбачається, що з заявою від 07.09.2017 року до нотаріуса про прийняття спадщини за заповітом звернувся ОСОБА_3 . Разом з цим, державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори Пінігіною Т.М. постановою від 13.11.2017 року відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з неможливістю встановлення факту своєчасного прийняття спадщини.

Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

Згідно з частинами першою, другою статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, що визначено положенням ч.1 ст. 1269 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (частина перша статті 1272 ЦК України).

Згідно з ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Позов спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини, про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини безпосередньо стосується прав, свобод, інтересів та (або) обов`язки спадкоємця, який спадщину прийняв, а тому належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину. За відсутності таких спадкоємців відповідачем виступає територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням.

Аналіз вищезазначеної норми закону свідчить про те, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

У постанові Верховного Суду України від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17 зроблено висновок, що право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Аналогічний правовий висновок зроблено у постановах Верховного Суду від 11 серпня 2021 року у справі №720/1079/19, від 22 травня 2019 року у справі №351/2403/17, постанові Верховного Суду України від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1215цс16.

Відтак, позивач мав звернутись із заявою про прийняття спадщини в строк до 09 жовтня 2007 року, але зробив це 07 вересня 2017 року, тобто через майже 10 років.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, ОСОБА_1 як в позовній заяві так й в поясненнях в судовому засіданні, посилався на юридичну необізнаність про наявність строку для подання заяви про прийняття спадщини, неможливість звернення до нотаріуса в зв`язку з проживанням у місті Одесі, перебуванням на заробітках, недобросовісними діями особи, яка займалась в селі оформленням документів. При цьому судом встановлено, що позивач був достовірно обізнаний про факт смерті спадкодавця й дату відкриття спадщини, факт наявності на його ім`я заповіту.

Суд приходить до висновку, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини, не є поважними причинами пропуску вказаного строку, що унеможливили чи в інший спосіб перешкодили йому вчасно здійснити своє право на подання заяви про прийняття спадщини та не є об`єктивними перешкодами для здійснення такої дії.

Суд зазначає, що при оцінці достатності доказів діють спеціальні правила - стандарти доказування, якими має керуватися суд при вирішенні справи. Стандарти доказування є важливим елементом змагальності процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність. Обов`язок (тягар) доказування обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Аналогічні висновки робить й Верховний суд, зокрема, у постановах від 27.02.2019 у справі № 922/1163/18; від 29.08.2018 у справі № 909/105/15; від 29.08.2018 у справі № 910/23428/17; від 31.01.2018 у справі № 910/8763/17.

Позивач не довів наявність поважних причин пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини.

Разом з тим, суд зазначає, що визнання позову відповідачем суперечить ч.4 ст.206 ЦПК України, оскільки відповідно до ч. 1 с. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

У відповідності до положень ст.ст.13, 81, 83 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Суд під час розгляду справи безпосередньо дослідив докази у справі.

Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 229 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 2 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 1268-1270, 1272, 1277 ЦК України, ст. ст.4, 10, 76-83, 95, 258-259, 263-265, 272 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Василівської сільської ради Болградського району Одеської області про надання додаткового строку для прийняття спадщини відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі його пропуску з поважних причин

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення складено та підписано судом 06.06.2022 року.

Суддя С.О.Висоцький