Провадження №2/389/620/21
Рішення

іменем України

(заочне)

02 червня 2022 року Знам`янський міськрайонний суд

Кіровоградської області

у складі: головуючого судді Савельєвої О.В.,

за участю секретаря судового засідання Іванова В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні залу суду в місті Знам`янка Кіровоградської області за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

встановив:

Представник позивача - адвокат Павленко В.І. звернувся до суду з позовною заяво, в якій просить визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, яке розташоване за адресою АДРЕСА_1 . Вимоги ОСОБА_1 обґрунтував наступним. Він є власником квартири, розташованої за адресою АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 зареєстрована у його квартирі з 27.03.2017. В добровільному порядку знятись з реєстрації вона не бажає. Він не бачив її більше 4 років. Будь-яких засобів зв`язку з нею він не має, оскільки вони не перебувають в родинних відносинах. Оскільки ОСОБА_2 в добровільному порядку не знімається з реєстрації і вказані дії останньої перешкоджають йому, як власнику квартири, вільно користуватися та розпоряджатися своїм майном, тому він вимушений звернутися до суду з даним позовом.

Позивач в судове засідання не з`явився, однак його представник - адвокат Павленко В.І. подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, відповідно до якої позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Крім того, у поданій позовній заяві понесені судові витрати позивач просив залишити по фактично понесеним.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив не подав, клопотання про розгляд справи з його участю суду не надав.

Згідно з ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, виданого на підставі розпорядження органу приватизації Знам`янської міської ради від 12.05.2008 №58, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на праві приватної спільної часткової власності належить по Ѕ частині квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після її смерті ОСОБА_1 отримав свідоцтво на право на спадщину за законом, видане 09.12.2016 державним нотаріусом Знам`янської міської нотаріальної контори, зареєстроване в реєстрі за №1108.

Згідно зі свідоцтвом про право власності на спадщину за законом ОСОБА_1 , який є спадкоємцем ОСОБА_4 отримав спадщину, яка складається з Ѕ (однієї другої) частки квартири від номером АДРЕСА_2 .

ОСОБА_6 15.05.2019 уклала шлюб з ОСОБА_7 , про що виконавчим комітетом Знам`янської Другої селищної ради Кіровоградської області зроблено актовий запис про шлюб №13. Після реєстрації шлюбу відповідач набула прізвище чоловіка « ОСОБА_2 ».

Згідно з копією будинкової книги та наданої суду інформації органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи від 06.10.2021 за №01-40/208/6, відповідач з 27.03.2017 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Як вбачається з акту обстеження фактичного проживання громадян, які мешкають в ОСББ «Злагода», відповідач за зазначеною вище адресою зареєстрована, але не проживає з вересня 2017 року.

Статтею 41 Конституції України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При цьому, згідно зі ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном.

Згідно зі ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Ніхто не може бути протиправно позбавлений або обмежений в здійсненні права власності (ч.2 ст.321 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Стаття 71 ЖК України встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Аналіз статей 71, 72 ЖК України дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин такого не проживання.

У постанові Верховного Суду від 24.10.2018 у справі №490/12384/16 (провадження №61-37646св18) зроблено висновок щодо застосування статей 71, 72 ЖК УРСР, який полягає в тому, що саме на позивача процесуальний закон покладає обов`язок довести факт відсутності відповідача понад встановлені статтею 71 ЖК Української РСР строки у жилому приміщенні без поважних причин. Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення.

Такий же висновок викладено у постанові Верховного Суду від 09.06.2020 у справі №279/4963/17 (провадження №61-4262св20).

Згідно зі ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Як встановлено, відповідних угод між сторонами не укладалося.

З огляду на викладене та враховуючи, що позивач є власником квартири, відповідач, яка не є членом його сім`ї, понад шість місяців без поважних причин відсутня за місцем своєї реєстрації, домовленостей між власником та відповідачем щодо користування житлом або збереження права на користування житлом на час відсутності відповідача досягнуто не було, а тому пред`явлений позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного ст.ст.71, 72, 150 ЖК України, ст.ст.317, 319, 321, 383, 391 ЦК України, керуючись ст.ст.141, 263-265, 273, 274-279, 280-282 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Судові витрати віднести на рахунок позивача.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Кропивницького апеляційного суду. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Суддя Знам`янського міськрайонного суду

Кіровоградської області О.В. Савельєва