Провадження № 2/761/2135/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

18 січня 2022 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді: Савицького О.А.,

при секретарі: Горюк В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дім на Пушкінській» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестреконструкція», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ситницька Таміла Олександрівна, про визнання договору купівлі-продажу недійсним,

ВСТАНОВИВ:

01.11.2019 р. представник ТОВ «Дім на Пушкінській» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ТОВ «Інвестреконструкція», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ситницька Т.О., про визнання договору купівлі-продажу недійсним, в якому просив: визнати недійсним договір купівлі-продажу нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 08.12.2015 р. між ОСОБА_1 та ТОВ «Інвестреконструкція», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ситницькою Т.О. та зареєстрованого в реєстрі за № 1825.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що ТОВ «Дім на Пушкінській» є власником будинку (майнового комплексу) № 33 А (літ. А, Б, В) та житлових будинків АДРЕСА_1 на підставі договорів купівлі-продажу нерухомого майна від 10.06.2010 року та 15.07.2010 року, посвідчених приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петровою С.М. та зареєстрованих в реєстрі за №№ 1259, 1243, 1256, 1251, 1994. Вказані будинки розташовані на земельній ділянці, зареєстровані у міському земельному кадастрі з обліковим № 76:052:008. Під час розробки технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель на АДРЕСА_6 позивачем було встановлено, що частина земельної ділянки з обліковим номером № 76:052:008 було введено до складу земельної ділянки з місцем розташування: АДРЕСА_8 . Також, з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивачу стало відомо, що на вказаній земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_8 , нібито знаходиться нерухоме майно, яке на праві приватної власності належить ТОВ «Керівник проекту Спецбудренконструкція». Водночас, позивач вказує, що в дійсності на вказаній земельній ділянці знаходяться гаражні бокси, які належать мешканцям будинку АДРЕСА_8 , а також іншим фізичним особам, і частково, вказана земельна ділянка введена до складу земельної ділянки позивача.

У подальшому, позивачу стало відомо, що 08.12.2015 р. між ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого на підставі довіреності, посвідченої 30.09.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ситницькою Т.О. за реєстровим номером 1388, діяв ОСОБА_2 , та ТОВ «Інвестконструкція», укладено договір купівлі-продажу нежитлової будівлі, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ситницькою Т.О. та зареєстрований у Реєстрі за № 1825, предметом якого є нібито передача у власність нежитлової будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , площею 1211,1 кв.м., що відповідно плану нежитлової будівлі (приміщення) позначена літерою «А». На підставі вказаного договору на належний позивачу на праві приватної власності будинок (майновий комплекс) АДРЕСА_7 , шахрайським способом було зареєстровано право власності за ТОВ «Інвестконструкція», зокрема, на нежитлову будівлю в літері «А», АДРЕСА_1 .

Позивач вважає, що вказаний договір є недійсним, оскільки фактично відбулося заволодіння земельною ділянкою під неіснуючою нерухомістю, яка знаходиться у користуванні позивача. Про недійсність договору, також, свідчить й те, що відповідачі під час укладення оспорюваного договору не мали наміру створювати наслідки, які ним обумовлюються, адже продавець ніколи не мав у власності нерухоме майно, що є предметом договору, а покупець, у свою чергу, мав на меті шахрайським способом заволодіти грошовими коштами третіх осіб після перепродажу неіснуючої нерухомості.

Ухвалою від 05.11.2019 р. відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою від 05.08.2020 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак через канцелярію суду подав письмову заяву, зі змісту якої вбачається, що останній позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх у повному обсязі, а також розглянути справу за його відсутності, проти проведення заочного розгляду справи не заперечив.

Відповідачі в судове засідання не з`явились, своїх представників до суду не направили, про дату, час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином у встановленому законом порядку, причин неявки не повідомили та відзиву не подали.

Третя особа в судове засідання не з`явилась, про дату та час розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку, причин неявки не повідомила.

Враховуючи, що представник позивача не заперечив проти проведення заочного розгляду справи, при цьому, відповідачі в судове засідання неодноразово не з`являлися, відзиву не подали, тому відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що ТОВ «Дім на Пушкінській» є власником будинку (майнового комплексу) № 33А (літ. А, Б, В) та житлових будинків АДРЕСА_1 на підставі Договорів купівлі-продажу нерухомого майна від 10.06.2010 р. та 15.07.2010 р., посвідчених приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петровою С.М. та зареєстрованих в реєстрі за №№ 1259, 1243, 1256, 1251, 1994. Вказані будинки розташовані на земельній ділянці, зареєстрованій у міському земельному кадастрі з обліковим № 76:052:008.

08.12.2015 р. між ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого на підставі довіреності, посвідченої 30.09.2015 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ситницькою Т.О. за реєстровим номером 1388, діяв ОСОБА_2 , та ТОВ «Інвестконструкція», укладено договір купівлі-продажу нежитлової будівлі, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ситницькою Т.О. та зареєстрований у Реєстрі за № 1825, предметом якого є передача у власність нежитлових будівель в літері «А» по АДРЕСА_1 , площею 1211,1 кв.м.

Звертаючись з позовом до суду, позивач, як на підставу визнання спірного договору недійсним, посилається на те, що на підставі вищевказаного договору на належний позивачу на праві приватної власності будинок (майновий комплекс) АДРЕСА_7 , шахрайським способом було зареєстровано право власності за ТОВ «Інвестконструкція», зокрема, на нежитлову будівлю в літері «А», АДРЕСА_6 . Крім того, на думку позивача, про недійсність договору також свідчить і те, що відповідачі під час укладення оспорюваного договору не мали наміру створювати наслідки, які ним обумовлюються, адже продавець ніколи не мав у власності нерухомого майна, що є предметом договору, а покупець, у свою чергу, мав на меті шахрайським способом заволодіти грошовими коштами третіх осіб після перепродажу неіснуючої нерухомості.

Згідно з ч.5 ст. 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Статтею 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Статтею 6 і ч.1 ст. 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з положеннями ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

При цьому, положеннями ч.1 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч.1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в п.5 постанови № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 р., відповідно до статей 215 та 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсними може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Отже, аналізуючи вищевикладені положення та виходячи з предмету спору і суб`єктного складу сторін, судом встановлено, що позивач не є стороною договору купівлі-продажу нежитлової будівлі від 08.12.2015 р. укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Інвестконструкція», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ситницькою Т.О. та зареєстрований у Реєстрі за № 1825, а тому єдиною підставою для визнання його недійсним в судовому порядку є доведення факту порушення його прав і законних інтересів вказаним договором.

При цьому, згідно роз`яснень, викладених в п.11 постанови Пленуму Верховного України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 р. за № 14, оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод і інтересів, а також у разі звернення до суду органів чи осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або держави та суспільні інтереси, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Разом з тим, до вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За змістом ст.ст. 76, 77 ЦПК України, суд встановлює наявність або відсутність обставин, якими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Проте, всупереч вищенаведених положень законодавства, позивачем не доведено, а судом не встановлено, чим саме укладений між відповідачами договорів купівлі-продажу нежитлової будівлі від 08.12.2015 р. порушує права чи інтереси ТОВ «Дім на Пушкінській», оскільки будь-яких доказів, які б підтверджували, що нежитлова будівля, яка є об`єктом вказаного договору, належить позивачу чи він має інше право на неї, матеріали справи не містять.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що під час розгляду справи стороною позивача не було доведено, які саме його права чи обов`язки були порушені у зв`язку з укладенням між відповідачами спірного договору, а тому суд відмовляє в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76-81, 133, 141, 259, 263-265, 268, 273, 280-282, 289, 352-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Дім на Пушкінській» в задоволенні позову до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестреконструкція», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ситницька Таміла Олександрівна, про визнання договору купівлі-продажу недійсним.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а також рішення може бути оскаржене позивачем до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Києва протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: