Рішення

Іменем України

12 січня 2022 року місто Чернігів

Справа №751/8117/18

Провадження №2/751/270/22

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Маслюк Н. В.

секретаря судового засідання Дасюк Н. В., Безкоровайна Н.В., Гнатюк І.М., Чвірова О. О., Летяга М.О., Шишова А.Я.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідачі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

треті особи - Друга Чернігівська державна нотаріальна контора, ОСОБА_4

представник позивача - ОСОБА_5

представник відповідачів - ОСОБА_6

представник третьої особи ОСОБА_4 - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання у м. Чернігові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Друга Чернігівська державна нотаріальна контора, ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним,

Встановив:

І. Стислий виклад позиції позивача

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним заповіту, посвідченого виконуючим обов`язки нотаріуса Другої Чернігівської державної нотаріальної контори Сіліченко Е.І., реєстровий номер 1-1539 від 15.04.1981 (т.1 а.с.1-4).

Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що після смерті батька ОСОБА_8 , вона, третя особа та відповідачі, як діти спадкодавця, звернулися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Було з`ясовано, що 15.04.1981 ОСОБА_8 склав заповіт, відповідно до якого все своє майно він заповів відповідачам в рівних частинах кожному. Підпис у вказаному заповіті виконано не батьком, а іншою особою, оскільки ОСОБА_8 за життя не повідомляв про наміри скласти заповіт. Отже, даний заповіт є недійсним в силу закону (відсутність підпису) через його нікчемність. Крім того, відсутнє підтвердження повноважень ОСОБА_9 на виконання обов`язків державного нотаріуса Другої Чернігівської нотаріальної контори та відповідно на посвідчення даного заповіту. Також викладені обставин вказують на відсутність вільного волевиявлення ОСОБА_8 на час складання зазначеного заповіту, а відсутність підтвердження прав та повноважень ОСОБА_9 є окремою підставою для визнання заповіту недійсним через відсутність належної нотаріальної форми заповіту.

ІІ. Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників справи, пояснення учасників справи в судовому засіданні.

Ухвалою суду від 10 грудня 2018 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Також, ухвалою від 10 грудня 2018 року задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову: заборонено Другій Чернігівській державній нотаріальній конторі вчиняти дії щодо видачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_8 до набрання законної сили рішення суду по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Друга Чернігівська державна нотаріальна контора, ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним.

У встановлений строк від відповідачів надійшов відзив (т.1 а.с.52-55), згідно якого просили відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначили, що вони є дітьми померлого ОСОБА_8 . За життя батько склав нотаріально посвідчений заповіт, яким заповів їм все своє майно. На час складання заповіту батько перебував у шлюбі з їх матір`ю - ОСОБА_10 . Шлюб між батьками було розірвано 15.02.1985. Після цього батько проживав з ОСОБА_4 , з якою у них народилася донька ОСОБА_11 . ІНФОРМАЦІЯ_1 померла їх мати ОСОБА_10 . Про існування заповіту вони дізнались тільки після смерті батька. Вказують, що в 2016 році ОСОБА_4 вже зверталась до суду з позовом про визнання заповіту недійним, але судами першої та апеляційної інстанції їй було відмовлено.

Позивач надіслала відповідь на відзив (т.1 а.с.115-116), де зазначила, що підстави подання позову про визнання заповіту недійсним, зазначені під час розгляду справи №751/3656/16 відрізняються від підстав, вказаних нею при подачі даного позову. Оскільки вона не приймала участі під час розгляду справи №751/3656/16, не мала можливості визначити перелік, послідовність питань, які виносилися на вирішення експертам. Крім того, вона обґрунтовує свої позовні вимоги іншими нормами матеріального права. Оскільки підпис в заповіті виконано не заповідачем, а іншою особою, що вказує на порушення ч.2 ст.1247 ЦК України (ст.44, 541 ЦК Української РСР), даний заповіт є недійсним в силу закону через його нікчемність. Крім того, з огляду на порушення закону під час складання заповіту - недотримання положень ч.4 ст.207 ЦК України (ст.543 ЦК Української РСР) щодо обов`язкового нотаріального посвідчення підпису іншої особи правочину та не зазначення причин, з яких текст заповіту не міг бути підписаний заповідачем - наявні підстави для визнання його недійсним. Все це вказує на відсутність вільного волевиявлення ОСОБА_8 на час складання спірного заповіту, а відсутність підтвердження прав та повноважень ОСОБА_9 на виконання обов`язків державного нотаріуса Другої Чернігівської державної нотаріальної контори є окремою підставою для визнання заповіту недійсним через відсутність належної нотаріальної форми заповіту (ст.47 ЦК Української РСР).

Ухвалою суду від 04 квітня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Новозаводський районний суд м. Чернігова ухвалою від 20.11.2019 призначив у справі судову почеркознавчу експертизу.

Ухвалою суду від 28 січня 2021 року у справі призначено додаткову судову почеркознавчу експертизу.

У ході судового розгляду представник позивача позовні вимоги підтримав, просив його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 та представник відповідачів у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили відмовити в задоволенні з підстав, зазначених у відзиві.

Третя особа ОСОБА_4 та її представник, а також представник третьої особи Другої Чернігівської державної нотаріальної контори в судове засідання не прибули, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому порядку, в матеріалах справи наявні заяви про розгляд справи за відсутності представників.

За таких обставин, суд ухвалив проводити розгляд справи за відсутності указаних осіб.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_8 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (т.1 а.с.6).

Після смерті ОСОБА_8 Другою Чернігівською Державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу №1056/2015 (т.1 а.с.87-114).

Із заявами про прийняття спадщини звернулись дружина ОСОБА_4 та діти: ОСОБА_12 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_13 ) (т.1, а.с.7-10, 87-114).

Відповідно до заповіту від 15.04.1981 ОСОБА_8 все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що на день смерті буде йому належати і на те що він за законом матиме право заповів ОСОБА_14 та ОСОБА_2 в рівних частинах кожному. Заповіт посвідчений виконуючим обов`язки нотаріуса Другої Чернігівської державної нотаріальної контори Сіліченко Е.І., реєстровий номер 1-1539 від 15.04.1981 ( т.1 а.с.5).

Із витягу реєстру для реєстрації нотаріальних дій вбачається, що 15.04.1981 засвідчено заповіт, який укладено ОСОБА_8 , за реєстровим номером 1-1539. ОСОБА_8 отримав примірник указаного заповіту, що підтверджується підписом (т.2 а.с.2-3).

Згідно копії наказу начальника відділу юстиції Чернігівського облвиконкому №23 від 27 лютого 1981 року ОСОБА_9 була прийнята на тимчасову роботу на посаду нотаріуса Другої чернігівської державної нотаріальної контори строком на 2 місяці з 02 березня 1981 року до 30 квітня 1981 року включно (т.1 а.с.187зв).

Згідно наказу №29 від 17 березня 1981 року ОСОБА_9 призначено тимчасово на посаду в.о. старшого державного нотаріуса Другої чернігівської державної нотаріальної контори на час хвороби ОСОБА_15 (т.1 а.с.188).

Наказом начальника відділу юстиції Чернігівського облвиконкому №36 від 03 квітня 1981 року з 29 березня 1981 року ОСОБА_9 була звільнена від тимчасового виконання обов`язків старшого державного нотаріуса Другої Чернігівської державної нотаріальної контори та тимчасово призначена нотаріусом Другої Чернігівської державної нотаріальної контори (а.с.188 зв).

У подальшому наказом начальника відділу юстиції Чернігівського облвиконкому №47 від 05 травня 1981 року ОСОБА_9 з 01 травня 1981 року звільнена від тимчасового виконання обов`язків нотаріуса Другої чернігівської нотаріальної контори (т.1 а.с.189).

Свідки допитані в судовому засіданні зазначили про наступні відомі їм обставини.

Так, свідок ОСОБА_16 - дружина відповідача ОСОБА_2 показала, що у шлюбі з ОСОБА_2 перебуває 18 років, а тому дуже добре знала ОСОБА_8 . Він був самостійним чоловіком, вольовим, ніколи не ділився своїми планами, а тому про складений заповіт їм нічого не було відомо. Всіх своїх дітей він дуже любив, не надавав переваги будь-кому. До смерті хворів 2 роки. Він вживав ліки, але завжди був сповнений розуму. Коли вони приїздили до нього, їх впізнавав.

Свідок ОСОБА_17 - племінниця ОСОБА_8 , в судовому засіданні показала, що дядька знала близько 30 років. Зі слів своїх батьків вона знала, що у нього колишня дружина зловживала алкогольними напоями, він дуже переймався, що малолітні діти залишилися проживати з нею. Різниці між дітьми ніколи не було. Він навіть допомагав її дітям. Його останні дні вона була біля нього, він був щирий з нею, розповідав те, чого не знали навіть брати. За весь час свого життя, а особливо за останні дні, він ніколи не говорив, що складав заповіт.

Свідок ОСОБА_1 в судовому засіданні показав, що є чоловіком ОСОБА_1 - позивача у справі. Самого ОСОБА_8 він знає з 2012 року, після того як познайомився з дружиною. В 2013 році тестю було діагностовано хворобу, від якої в 2015 він помер. Весь цей час, починаючи з часу захворювання до його смерті його донька ОСОБА_11 займалася його лікуванням. Близько двох років вона перебувала з ним в Ізраїлі, коли йому робили операцію. Перед операцією ОСОБА_8 надав доньці настанови, повідомляв номери карткових рахунків та інше. Жодного разу батько не згадав про наявність будь-якого заповіту. Також його оперували і в Україні неподалік м. Чернігова і поруч з ним була донька ОСОБА_11 . Він сумував, що до нього не приїздили інші діти. Після смерті ОСОБА_8 навіть брати померлого були здивовані наявністю заповіту. Зі слів ОСОБА_4 після розлучення з першою дружиною ОСОБА_8 приніс із собою всі документи, які були у нього, навіть свідоцтво про смерть першої дружини. Заповіту там не було. Також відомо, що перша дружина зловживала спиртними напоями, на момент розлучення з нею у ОСОБА_8 ніякого майна не було. Вказав, що ОСОБА_18 він іноді бачив, оскільки той працював разом з батьком, а доньку ОСОБА_19 він ніколи не бачив. Відомо, що син ОСОБА_20 два рази їздив в ОСОБА_21 з батьком у лікарню.

Відповідно до висновку додаткової судово - почеркознавчої експертизи №1002/1003/17-24 від 22.06.2017, яка була проведена у цивільній справі №751/3656/16, підписи від імені ОСОБА_8 в оригіналі першого примірника заповіту, посвідченого виконуючим обов`язки нотаріуса Другої Чернігівської Державної нотаріальної контори Сіліченко Е.І., реєстровий номер 1-1539 від 15.04.1981, та в оригіналі реєстру для реєстрації нотаріальних дій за реєстровим № 1-1539 від 15.04.1981 виконані рукописним способом пастою кулькової ручки без попередньої технічної підготовки та технічних засобів; підписи від імені ОСОБА_8 у вказаних документах виконані самим ОСОБА_8 ; підписи від імені ОСОБА_8 у вказаних документах виконані однією особою (т.2 а.с.100-107).

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи № 6562/6563/20-32/23619/20-32 від 24.09.2020, яка призначалась за клопотанням позивача, підпис від імені ОСОБА_8 , який міститься у рядку «Підпис» у заповіті від імені ОСОБА_8 на ім`я ОСОБА_14 та ОСОБА_2 від 15.04.1981, що посвідчений в.о. державного нотаріуса Другої Чернігівської державної нотаріальної контори Сіліченко Е.І. та зареєстрований в реєстрі за №1-1539, виконаний рукописним способом без попередньої технічної підготовки та застосування технічних засобів, є придатним для почеркознавчого дослідження з метою ідентифікації особи виконавця; підпис від імені ОСОБА_8 , який міститься у рядку «Підпис» у заповіті від імені ОСОБА_8 на ім`я ОСОБА_14 та ОСОБА_2 від 15.04.1981, що посвідчений в.о. державного нотаріуса Другої чернігівської державної нотаріальної контори Сіліченко Е.І. та зареєстрований в реєстрі за № 1-1539, виконаний ОСОБА_8 , а отже тією особою, від імені якої він зазначений. Будь-які незвичайні, незвичні (фізичний або психологічний тиск, захворювання, травми, стомлення, хвилювання, алкогольне або наркотичне сп`яніння, дія фармакологічних препаратів, незвична поза пишучого, незвичне тримання приладу для писання, відсутність або обмеження зорового контролю, температурні навантаження, тощо) збиваючи фактори, які спричинили б зміни загальних та/або окремих почеркових ознак звичайного підписного почерку ОСОБА_8 при нанесенні підпису від імені ОСОБА_8 , який міститься у рядку «Підпис» у заповіті від імені ОСОБА_8 на ім`я ОСОБА_14 та ОСОБА_2 від 15.04.1981, що посвідчений в.о. державного нотаріуса Другої Чернігівської державної нотаріальної контори Сіліченко Е.І. та зареєстрований в реєстрі за № 1-1539, на процес письма при виконанні цього підпису не впливали(т.4 а.с.241-251).

У судовому засіданні експерти ОСОБА_22 та ОСОБА_23 пояснили, що експертизу було проведено на підставі тих доказів, які направлено до експертної установи. Досліджувались всі документи, у яких містяться підписи ОСОБА_8 . У ілюстративній таблиці для прикладу наведені збіжності та розбіжності підпису у досліджуваному документі - заповіті. Досліджуваний документ - оригінал реєстру Другої Чернігівської державної нотаріальної контори для реєстрації нотаріальних дій за реєстровим номером 1-1539 від 15.04.1981, відповідно до якого проведено реєстрацію складання заповіту ОСОБА_8 , не було надано для дослідження, а тому по даним питанням експертиза не проводилась. Державний нотаріальний архів Чернігівської області не повідомляли про необхідність подання для дослідження - оригінал реєстру, оскільки до їх компетенції не входить збирання документів. Вважають, що свої обов`язки виконали повністю.

Згідно висновку експерта №СЕ-19/125-21/6762-ПЧ від 12.11.2021 досліджуваний підпис у графі під номером нотаріальної дії № 1-1539, у стовпчику «Розписка про одержання оформленого документу», який розміщений у томі реєстру № 1-2 для реєстрації нотаріальних дій Другої Чернігівської державної нотаріальної контори на 1981 рік з 03 квітня - 1-1361 по 07 липня - 1-2795 придатний для почеркознавчого дослідження з метою ідентифікації особи виконавця. Досліджуваний підпис у графі під номером нотаріальної дії № 1-1539, у стовпчику «Розписка про одержання оформленого документу», який розміщений у томі реєстру № 1-2 для реєстрації нотаріальних дій ДругоїЧернігівської державної нотаріальної контори на 1981 рік з 03 квітня - 1-1361 по 07 липня - 1-2795, виконаний ОСОБА_8 . Досліджуваний підпис у графі під номером нотаріальної дії № 1-1539, у стовпчику «Розписка про одержання оформленого документу», який розміщений у томі реєстру № 1-2 для реєстрації нотаріальних дій Другої Чернігівської державної нотаріальної контори на 1981 рік з 03 квітня - 1-1361 по 07 липня - 1-2795 та досліджуваний підпис у графі «Підпис», який розміщений у оригіналі заповіту ОСОБА_8 від 15 квітня 1981 року, який зареєстрований в реєстрі за №1-1539, виконані однією особою. Досліджуваний підпис у графі під номером нотаріальної дії № 1-1539, у стовпчику «Розписка про одержання оформленого документу», який розміщений у томі реєстру № 1-2 для реєстрації нотаріальних дій Другої Чернігівської державної нотаріальної контори на 1981 рік з 03 квітня - 1-1361 по 07 липня - 1-2795, виконаний ОСОБА_8 . Ознак, які б свідчили про факт впливу на процес письма внутрішніх «збиваючих» факторів (незвичний психофізіологічний стан виконавця, а саме: фізичний або психологічний тиск, захворювання, травми, стомлення, хвилюванням, алкогольне або наркотичне сп`янінням, дія фармакологічних препаратів) в момент виконання досліджуваного підпису, який розміщений у графі під номером нотаріальної дії № 1-1539, у стовпчику «Розписка про одержання оформленого документу» у томі реєстру № 1-2 для реєстрації нотаріальних дій другої Чернігівської державної нотаріальної контори на 1981 рік з 03 квітня - 1-1361 по 07 липня - 1-2795 - не виявлено. Ознак, які б свідчили про факт впливу на процес письма зовнішніх «збиваючих» факторів (незвичні умови, а саме: відсутність або обмеження зорового контролю, незвична поза, незвичне тримання приладу для писання, температурні навантаження тощо) в момент виконання досліджуваного підпису, який розміщений у графі під номером нотаріальної дії № 1-1539, у стовпчику «Розписка про одержання оформленого документу» у томі реєстру № 1-2 для реєстрації нотаріальних дій другої Чернігівської державної нотаріальної контори на 1981 рік з 03 квітня - 1-1361 по 07 липня - 1-2795 - не виявлено (т.7 а.с.65-74).

У судовому засіданні експерт ОСОБА_24 , яка складала висновок №СЕ-19/125-21/6762-ПЧ від 12.11.2021 пояснила, що перебуває на посаді експерта МВС з 2015 року. Під час проведення експертизи досліджувала оригінал заповіту та оригінал реєстру для реєстрації нотаріальних дій.Вона взяла для порівняння п`ять зразків із 35 наданих. Вказала, що може використовувати для порівняння лише ті зразки, які кращої якості. Не повинна у висновку зазначати, які саме вона брала зразки. Для проведення експертизи використовувала методики, якими вони користуються. В методиці не вказано скільки має бути розбіжних ознак. Розбіжні ознаки можуть впливати лише тоді, коли їх буде достатньо, не дві, коли вони зовсім відрізняються по написанню та по виконанню. Під час проведення експертизи нею подавалося клопотання про надання додаткових даних для вирішення третього запитання лише для того, щоб уточнити його. Підписи діляться на три групи: простої будови, змішаної та безбуквеної. Підпис, який виконаний в оригіналі заповіту, транскрипція буквена. Транскрипція досліджуваного підпису у графі під номером нотаріальної дії - змішана. Підписи входять до частини почерку. Вона відповідала лише на ті запитання, які були поставлені в ухвалі. Розмір оплати за експертизу не залежить віл кількості поставлених запитань, а залежить від кількості матеріла, який приходить на дослідження.

ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін

Правовідносини які виникли між сторонами і пов`язані із визнанням недійсним заповіту врегульовані Цивільним кодексом України.

Згідно зі статтею 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Спір у справі виник щодо оскарження заповіту, який укладений 15 квітня 1981 року. Отже, на момент складення заповіту діяли норми ЦК Української РСР від 18 липня 1963 року, оскільки ЦК України набув чинності з 01 січня 2004 року.

Частинами першою, другою статті 524 ЦК Української РСР (у редакції, чинній на час складення заповіту) передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Так, згідно ст.534 ЦК Української РСР (у редакції, чинній на час складення заповіту), кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Заповідач може у заповіті позбавити права спадкоємства одного, кількох або всіх спадкоємців за законом.

Відповідно до ст.541 ЦК Української РСР (у редакції, чинній на час складення заповіту), заповіт повинен бути укладений у письмовій формі з зазначенням місця і часу його укладення, підписаний особисто заповідачем і нотаріально посвідчений.

За приписами ст.544 ЦК Української РСР (у редакції, чинній на час складення заповіту), заповідач вправі в будь-який час змінити або скасувати зроблений ним заповіт, склавши новий заповіт. Заповіт, складений пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або в частині, в якій він йому суперечить. Заповідач може скасувати або змінити заповіт, подавши про це заяву нотаріусу, завідуючому державним нотаріальним архівом, а в населених пунктах, де немає нотаріусів, - посадовій особі виконавчого комітету сільської, селищної, міської Ради народних депутатів, яка вчиняє нотаріальні дії.

Згідно статті 41 ЦК Української РСР (у редакції, чинній на час складення заповіту) угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов`язків. Угоди можуть бути односторонніми і дво- або багатосторонніми (договори).

Відповідно до ст.42 ЦК Української РСР (у редакції, чинній на час складення заповіту) угоди можуть укладатися усно або в письмовій формі (простій чи нотаріальній).

Згідно положень ст. 44 ЦК Української РСР (у редакції, чинній на час складення заповіту) письмові угоди повинні бути підписані особами, які їх укладають. Якщо громадянин внаслідок фізичної вади, хвороби або з будь-яких інших причин не може власноручно підписатися, то за його дорученням угоду може підписати інший громадянин. Підпис останнього повинен бути засвідчений організацією, в якій працює або навчається громадянин, що укладає угоду, або житлово-експлуатаційною організацією за місцем його проживання, або адміністрацією стаціонарного лікувально-профілактичного закладу, в якому він перебуває на лікуванні, або органом чи службовою особою, що вчиняють нотаріальні дії.

Згідно положень ст. 45 ЦК Української РСР (у редакції, чинній на час складення заповіту) недодержання форми угоди, якої вимагає закон, тягне за собою недійсність угоди лише в разі, якщо такий наслідок прямо зазначено в законі.

Відповідно до ст.47 ЦК Української РСР (у редакції, чинній на час складення заповіту) нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу.

Відповідно до ст.48 ЦК Української РСР (у редакції, чинній на час складення заповіту) недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону.

За своєю правовою природою заповіт є одностороннім правочином, а тому щодо такого застосовуються положення законодавства, які передбачають випадки та умови за яких правочин може бути визнано недійсним.

Згідно з пунктами 2, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28 квітня 1978 року №3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» (у редакції, чинній на час складення заповіту) угода може бути визнана недійсною лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом. Тому в кожній справі про визнання угоди недійсною суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання угоди недійсною і настання певних юридичних наслідків.

Стаття 48 ЦК Української РСР (у редакції, чинній на час складення заповіту) застосовується при порушенні встановленого порядку вчинення громадянами і організаціями дій, спрямованих на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав і обов`язків, при ущемленні угодою особистих або майнових прав неповнолітніх дітей, а також в інших випадках їх невідповідності вимогам чинного законодавства, якщо для них не встановлені особливі правила визнання угод недійсними.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст.12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За положеннями ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом з іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінюючи доводи позивача про недійсність заповіту через те, що підписи від імені ОСОБА_8 в оригіналі заповіту від 15.04.1981 реєстровий номер 1-1539 та в оригіналі реєстру для реєстрації нотаріальних дій 1-1539 від 15.04.1981 виконано іншою особою, а також про відсутність волевиявлення спадкодавця ОСОБА_8 на складання заповіту, суд виходить з того, що на підтвердження таких обставин позивачем не було надано суду жодних доказів.

Відповідно змісту оспорюваного заповіту, який 15.04.1981 року посвідчено виконуючим обов`язки нотаріуса Другої Чернігівської державної нотаріальної контори Сіліченко Е.І. та зареєстровано в реєстрі за № 1-1539, нотаріусом, заповідачу роз`яснено зміст ст. 535 ЦК Української РСР. Текст заповіту виготовлено машинописним способом, зазначено місце та час його укладення, також заповіт містить зазначення даних про особу заповідача. Заповіт підписаний заповідачем та особою, яка його посвідчила.

Підписання заповіту та реєстру для реєстрації нотаріальних дій саме спадкодавцем ОСОБА_8 підтверджується висновками судової почеркознавчої експертизи № 6562/6563/20-32/23619/20-32 від 24.09.2020 та №СЕ-19/125-21/6762-ПЧ від 12.11.2021. Також підтверджується і висновком експерта №1002/1003/17-24 від 22.06.2017, яка була проведена у цивільній справі №751/3656/16, де відповідачі були сторонами.

Указані висновки експертів судом визнано обґрунтованими та такими, що не суперечать матеріалам справи та не викликають сумніву щодо їх правильності, а тому є належними та допустимими доказами у справі у відповідності до ст.ст. 77-78 ЦПК України.

Показання свідків, допитаних у судовому засіданні, стосовно того, що за життя ОСОБА_8 не повідомляв про наявність складеного заповіту, не свідчить про його недійсність, оскільки заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті, яке вона вправі тримати у таємниці, так як і факт його складення.

Також свідки у судовому засіданні не підтвердили факту відсутності волевиявлення спадкодавця ОСОБА_8 на складання заповіту.

Доводи позивача та її представника щодо відсутності повноважень нотаріуса Сіліченко Е.І. на посвідчення заповіту від 15.04.1981 реєстровий номер 1-1539 спростовуються копіями наказів начальника відділу юстиції Чернігівського облвиконкому №23 від 27 лютого 1981 року, №29 від 17 березня 1981 року, №36 від 03 квітня 1981 року про прийняття ОСОБА_9 на тимчасову роботу на посаду нотаріуса Другої чернігівської державної нотаріальної контори строком на 2 місяці з 02 березня 1981 року до 30 квітня 1981 року включно, у подальшому з 29 березня 1981 року ОСОБА_9 тимчасово призначена нотаріусом Другої Чернігівської державної нотаріальної контори.

Суд, оцінивши надані письмові докази у справі в сукупності з показаннями свідків, за правилами ст. 89 ЦПК України, дійшов висновку, що спірна угода (заповіт) відповідає вимогам статті 541 ЦК Української РСР щодо змісту, форми її укладення та волевиявлення спадкодавця, а також порядку і форми посвідчення її нотаріально повноважним нотаріусом. За вказаних обставин заповіт відповідає вимогам закону, тому підстави для визнання заповіту недійсним відповідно до ст.ст.47-48 ЦК Української РСР відсутні.

З огляду на викладене, у задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити.

V. Розподіл судових витрат

Відповідно до ч. 1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст. 141 ЦПК України.

За правилами ч. 1, 2 цієї статті судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Позивачем понесені та документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 1 057,20 грн (т.1 а.с.25, 30), а також витрати по сплаті експертизи (т.7 а.с.53-57).

Оскільки в задоволенні позову відмовлено повністю, судові витрати, понесені позивачем, не відшкодовуються.

VІ. Скасування заходів забезпечення позову

Відповідно до п.8 ч.1 ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Положеннями ч.1, ч.9 ст.158 ЦПК України передбачено, що у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Під час розгляду справи ухвалою суду від 10 грудня 2018 рку було вжито заходів забезпечення позову шляхом заборонено Другій Чернігівській державній нотаріальній конторі вчиняти дії щодо видачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_8 до набрання законної сили рішення суду по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_18 , ОСОБА_3 , треті особи: Друга Чернігівська державна нотаріальна контора, ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним.

З огляду на відмову судом у задоволенні позову, суд вважає за доцільне скасувати застосовані заходи забезпечення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 12-13, 19, 158, 258, 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 41-42, 44-45, 47-48, 524, 534, 541, 544 ЦК Української РСР, ст.5 ЦК України, суд

Вирішив:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_18 , ОСОБА_3 , треті особи: Друга Чернігівська державна нотаріальна контора, ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним - відмовити повністю.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 10.12.2018 шляхом заборони Другій Чернігівській державній нотаріальній конторі вчиняти дії щодо видачі ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ) свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , до набрання законної сили рішення суду по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_18 , ОСОБА_3 , треті особи: Друга Чернігівська державна нотаріальна контора, ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст ухвали суду склалено 22.01.2022.

Позивач - ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач - ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_3 )

Третя особа - Друга Чернігівська державна нотаріальна контора (місцезнаходження: вул. Івана Мазепи, буд.19 м. Чернігів,)

Третя особа - ОСОБА_4 (місце проживання: АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_4 )

Суддя Н. В. Маслюк