Провадження № 2/712/525/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 травня 2022 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого судді ПИРОЖЕНКО С.А.
при секретарі НАГАЄВСЬКІЙ В.Б.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін за позовом ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) до Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» (адреса: місто Харків, проспект Гагаріна 41/2) про стягнення шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди,
Позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, посилаючись на те, що 27 квітня 2021 року о 15:40 год. в місті Черкаси, на перехресті вулиць Лупиноса та Самійла Кішки, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Chevrolet Cruize, д.н.з. НОМЕР_1 (власник ОСОБА_3 ), по вул. А. Лупиноса при виїзді на нерегульоване перехрестя з вул. С.Кішки, не надав переваги в русі автомобілю BMW 525, д.н.з. НОМЕР_2 (власник ОСОБА_4 ), під керуванням водія ОСОБА_5 , яка рухалася по головній дорозі, та скоїв з ним зіткнення, чим порушив п. 16.11 ПДР України.
При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, зокрема був пошкоджений автомобіль позивача.
Постановою Соснівського районного суду міста Черкаси від 08 липня 2021 року у справі водія ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого статтею 124 КУпАП.
На момент ДТП, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована згідно полісу № 202678864 в ТДВ «Міжнародна страхова компанія».
30 квітня 2021 року позивач звернувся до ТДВ «Міжнародна страхова компанія» з заявою про виплату страхового відшкодування, складеною відповідно до пункту 35.1 статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Вказану заяву відповідач отримав 06 травня 2021 року, але всупереч пункту 34.2 статті 34 Закону в десятиденний термін не направив свого уповноваженого представника для огляду автомобіля.
17 травня 2021 року, за участі винуватця ДТП, судовим експертом автотоварознавцем Березовським А.А. здійснено огляд пошкодженого автомобіля та складено висновок № 56.
Згідно пункту 1.3. вказаного дослідження, вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу складників становить 78 236,50 грн.
Вказаний висновок автотоварознавця разом з постановою про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності було направлено відповідачу 28.07.2021.
06 серпня 2021 року сплив дев`яносто денний термін встановлений абзацом 1 пункту 36.2 статті 36 Закону.
20 серпня 2021 року представником позивача направлено адвокатський запит відповідачу з метою отримання повідомлення про прийняте рішення щодо здійснення страхового відшкодування, але до цього часу відповіді не надійшло та страхові кошти не виплачені.
Тому просить, стягнути з відповідача на його користь 83 064,30 грн. матеріальної шкоди, з яких 78 236,50 страхового відшкодування, 1 967,70 грн. пені, 360,10 грн. - 3 % річних та 2 500 грн. витрат на проведення оцінки вартості матеріального збитку, а також 4 000 грн. моральної шкоди та понесені судові витрати.
11 жовтня 2021 року ухвалою суду було відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін та призначено судове засідання.
Адвокат позивача Драченко В.В. до судового засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити, проти винесення заочного рішення не заперечував.
Представник відповідача до судового засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, відзивну на позовну заяву до суду не подавав.
У зв`язку з неявкою сторін фіксація технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалася.
З письмової згоди адвоката позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства.
В судовому засіданні встановлено, що 27 квітня 2021 року о 15:40 год. в місті Черкаси, на перехресті вулиць Лупиноса та Самійла Кішки, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Chevrolet Cruize, д.н.з. НОМЕР_1 (власник ОСОБА_3 ), по вул. А. Лупиноса при виїзді на нерегульоване перехрестя з вул. С.Кішки, не надав переваги в русі автомобілю BMW 525, д.н.з. НОМЕР_2 (власник ОСОБА_4 ), під керуванням водія ОСОБА_5 , яка рухалася по головній дорозі, та скоїв з ним зіткнення, чим порушив п. 16.11 ПДР України.
При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, зокрема був пошкоджений автомобіль позивача.
Постановою Соснівського районного суду міста Черкаси від 08 липня 2021 року у справі водія ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого статтею 124 КУпАП.
Частиною 4 статті 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі, особою, яка її завдала.
Статтею 1 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.
За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).
Відповідно до статті 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).
Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно із ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
На момент ДТП, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована згідно полісу № 202678864 в ТДВ «Міжнародна страхова компанія».
30 квітня 2021 року позивач звернувся до ТДВ «Міжнародна страхова компанія» з заявою про виплату страхового відшкодування, складеною відповідно до пункту 35.1 статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Вказану заяву відповідач отримав 06 травня 2021 року, але всупереч пункту 34.2 статті 34 Закону в десятиденний термін не направив свого уповноваженого представника для огляду автомобіля.
17 травня 2021 року, за участі винуватця ДТП, судовим експертом автотоварознавцем Березовським А.А. здійснено огляд пошкодженого автомобіля та складено висновок № 56.
Згідно пункту 1.3. вказаного дослідження, вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу складників становить 78 236,50 грн.
Вказаний висновок автотоварознавця разом з постановою про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності було направлено відповідачу 28.07.2021.
06 серпня 2021 року сплив дев`яносто денний термін встановлений абзацом 1 пункту 36.2 статті 36 Закону.
20 серпня 2021 року представником позивача направлено адвокатський запит відповідачу з метою отримання повідомлення про прийняте рішення щодо здійснення страхового відшкодування, але до цього часу відповіді не надійшло та страхові кошти не виплачені.
Таким чином, суд погоджується з правомірністю вимоги позивача щодо стягнення з відповідача страхового відшкодування у вигляді вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля в сумі 78 236 грн. 50 коп., що в свою чергу жодним чином не спростовано відповідачем, тому в цій частині позовні вимоги підлягають до задоволення.
Крім того, згідно пунктів 34.2 та 34.3 статті 34 Закону протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов`язаний відшкодувати, потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).
Враховуючи, що ТДВ «МСК» розмір завданої позивачу шкоди, визначеної у висновку експерта не оспорило, витрати з оплати висновку експерта в розмірі 2 500 грн. також підлягають стягненню з відповідача.
Крім того, згідно пункту 36.5 ст. 36 Закону, за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.
За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Отже, згідно розрахунку наданого позивачем, який перевірний судом, загальний розмір неустойки (пені), в період з 07.08.2021 по 01.10.2021 (день складання позовної заяви), за прострочення виплати страхового відшкодування складає 1 967,70 грн. та 3% річних у розмірі 360,10 грн., що також підлягають стягненню з відповідача. Тому в цій частині позовні вимоги також підлягають до задоволення.
З-приводу позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд приходить до наступного.
Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
За приписом частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Відповідно п. 4-5 постанови № 4 від 31.03.95 Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди,та якими доказами це підтверджується. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
В даному випадку, враховуючи обставини справи суд вважає, що позивачу в результаті дорожньо-транспортної пригоди, дійсно, нанесена моральна шкода. Разом з тим, вирішуючи питання щодо розміру моральної шкоди, судом враховується тривалість порушення прав позивача; час та зусилля, що потрібні останнім для відновлення попереднього стану; глибину його душевних та психічних страждань, пов`язаних із пошкодженням майна; порушення нормального ритму життя; тяжкість вимушених змін (неможливість використовувати належним чином своє майно), а також вимоги розумності та справедливості. У зв`язку з чим суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 1 000 грн. Тому в цій частині позовна вимога підлягає до часткового задоволення.
Відповідно до ч. 1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а також інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, тому на користь позивача з відповідача необхідно стягнути судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору при подачі позову в розмірі 908 грн.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
У п.п. 113-117 рішення ЄСПЛ у справі «Бєлоусов проти України» від 07 листопада 2013 року, ЄСПЛ дійшов висновку про те, що навіть у разі не сплати заявником адвокатського гонорару на час розгляду справи, витрати за цим гонораром є «фактично понесеними», оскільки заявник має сплатити такий гонорар згідно із договірними зобов`язаннями.
У відповідності до висновку, викладеного Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
При встановленні розміру гонорару відповідно до частини третьої статті 30 Закону № 5076-VI врахуванню підлягають складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, витрачений ним час, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.
Також за статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.
Суд зважає на те, що сума, обумовлена сторонами до сплати у твердому розмірі під відкладальною умовою, є складовою частиною гонорару адвоката, тож належить до судових витрат.
Законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа який повинен надати адвокат при сплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форму такого документа.
Суд звертає увагу на те, що в межах цієї справи розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а отже є визначеним.
За вказаних вище обставин, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 4 000 грн., що на думку суду є обґрунтованими, та відповідають принципу розумності, є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді.
Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача страхове відшкодування в сумі 78 236 грн. 50 коп., пеню в сумі 1 967 грн. 70 коп., 3% річних в сумі 360 грн. 10 коп., витрати за проведення оцінки вартості матеріального збитку в сумі 2 500 грн., моральну шкоду в сумі 1 000 грн., витрати на правову допомогу в сумі 4 000 грн. та судовий збір в сумі 908 грн., а всього 88 972 грн. 30 коп.
Керуючись ст.ст. 12,13,259,263-265,268, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 23, 980, 1166, 1167 ЦК України, суд
Позов задоволити частково.
В решті позовних вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

ГОЛОВУЮЧИЙ: