УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2022 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Котлярової І.Ю.,

за участю секретаря Тищенко К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засідання у залі суду у місті Вишгороді заяву представника відповідача адвоката Чиляєвої Ірини Анатоліївни про розподіл судових витрат у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради, Служба у справах дітей Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області, Орган опіки та піклування Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області про визначення місця проживання дитини,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 7 лютого 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 257 ЦПК України.

16 лютого 2022 року до Вишгородського районного суду Київської області надійшла заява представника відповідача адвоката Чиляєвої І.А. про розподіл судових витрат у якій просить суд стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати, а саме витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 гривень. В обґрунтування заявлених вимог, адвокат Чиляєва І.А. зазначає, що ухвалою суду від 7 лютого 2022 року було закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 у зв`язку із відмовою позивача від позову. Зазначила, що відповідачем у зв`язку із розглядом даної справи у суді було понесено судові витрати, а саме витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000, 00 гривень. Фактичний обсяг наданих послуг підтверджується матеріалами справи. Вказала, що відповідно до частини 3 статті 142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача. Відтак, просила стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати, а саме витрати на професійну правничу допомогу.

У судове засідання сторони не з`явилися, про день, час та місце розгляду заяви про розподіл судових витрат у справі повідомлялися у встановленому законом порядку. При цьому, згідно долучених до заяви доказів, її копії заявником було надіслано позивачу та третім особам у справі, а отже, вони були обізнані про судовий розгляд справи.

Представником позивача на адресу суду було направлено заперечення на заяву про розподіл судових витрат, в якій просив відмовити у задоволенні заяви, з підстав, що саме по собі подання заяви про залишення позову без розгляду не є не обґрунтованими діями позивача, так як це є його диспозитивним правом, передбаченим нормами ЦПК України, яке не містить обмежень в його реалізації. Відмова позивача від позову це одностороннє вільне волевиявлення позивача, спрямоване на відмову від судового захисту своєї вимоги і на закриття порушеного позивачем процесу. Також просив провести розгляд даної заяви за відсутності позивача та його представника.

Учасники провадження, які не з`явилися у судове засідання, причини неявки до суду не повідомили, з клопотання про відкладення судового засідання не зверталися.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду заяви, суд дійшов висновку про відмову у задоволення заяви про розподіл судових витрат, з наступних підстав.

Судом встановлено, що у провадженні Вишгородського районного суду Київської області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради, Служба у справах дітей Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області, Орган опіки та піклування Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області про визначення місця проживання дитини.

На підставі заяви позивача, поданої в його інтересах представником адвокатом Ксьондзик Ю.Ю., ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 7 лютого 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 257 ЦПК України.

Посилаючись на положення частини третьої статті 142 ЦПК України, представник відповідача адвокат Чиляєва І.А. звернулася до суду із заявою про розподіл судових витрат у справі, а саме щодо витрат на професійну правничу допомогу.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( частина перша статті 2 ЦПК України).

Частиною першою статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з пунктом першим частини третьої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною першою статті 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. А відповідно до частини другої статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно із частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Так, згідно із частиною третьою статті 257 ЦПК України в ухвалі про залишення позову без розгляду можуть бути вирішені питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з державного бюджету.

Відповідно до частини 3 статті 142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Представник відповідачазвертаючись до суду із даною заявою посилалась саме на ч. 3 ст. 142 ЦПК України, разом з тим, у даній справі позов було залишено без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 257 ЦПК України, а не закрито провадження у справі у зв`язку із відмовою позивача від позову.

Відтак, доводи представника відповідача про стягнення з позивача на користь відповідача судових витрат згідно частини 3 статті 142 ЦПК України не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної заяви у суді.

При цьому, частиною п`ятою статті 142 ЦПК України передбачено, що у разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Згідно із частиною шостою статті 142 ЦПК України у випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Частиною дев`ятою статті 141 ЦПК України передбачено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Разом з тим, представником відповідача не наведено підстав вважати, що під час розгляду справи за позовом ОСОБА_1 мало місце зловживання позивачем процесуальними правами.

Так, згідно з частиною першою статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватись процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

Разом із цим, в ЦПК України не визначено, що розуміється під необґрунтованими діями позивача.

Відповідно до частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Залишення заяви без розгляду на підставі заяви позивача - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення. Зазначена процесуальна дія - це диспозитивне право позивача, передбачене нормами ЦПК України. При цьому суд не перевіряє підстави подання такої заяви.

Подання до суду заяви про залишення позову без розгляду не є необґрунтованими діями позивача, так як це є його диспозитивним правом, передбаченим нормами ЦПК України, яке не містить обмежень в його реалізації.

Крім цього, звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

Системний аналіз указаних норм свідчить про те, що залишення позовної заяви без розгляду на підставі заяви позивача це право позивача, передбачене нормами ЦПК України, при цьому суд не перевіряє підстави подання такої заяви. Саме по собі подання заяви про залишення позову без розгляду не може бути розцінено як необґрунтовані дії позивача, так як це його право, передбачене нормами ЦПК України, яке не містить обмежень в його реалізації.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного суду від 14.01.2021 у справі № 521/3011/18, у якому, зокрема, зазначено, що системне тлумачення положень частин п`ятої, шостої статті 142, частини дев`ятої статі 141 ЦПК України дає підстави вважати, що необґрунтовані дії позивача як підстава для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України, передбачають свідомі недобросовісні дії позивача, які свідчать про зловживання процесуальними правами.

Таким чином, підстав для стягнення з позивача на користь відповідача понесених витрат на професійну правничу допомогу судом не встановлено.

Крім того, ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 17.05.2022 року у задоволенні заяви представника відповідача адвоката Чиляєвої Ірини Анатоліївни про ухвалення додаткового рішення у вказаній справі та про розподіл витрат на підставі статті 142 ЦПК України було відмовлено.

Керуючись статтями 13, 137, 141, 142, 257, 261 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника відповідача адвоката Чиляєвої Ірини Анатоліївни про розподіл судових витрат у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради, Служба у справах дітей Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області, Орган опіки та піклування Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області про визначення місця проживання дитини відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

Суддя І.Ю. Котлярова