Справа № 346/6034/13-ц
Провадження № 22-ц/4808/195/22
Головуючий у 1 інстанції Потятинник Ю. Р.
Суддя-доповідач Пнівчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Пнівчук О.В.

суддів: Василишин Л.В., Томин О.О.

з участю секретаря Петріва Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Галицька торгова компанія» на ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 14 листопада 2013 року, у складі судді Потятинника Ю.Р., у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку та державного акту на право власності на земельну ділянку,

в с т а н о в и в :

У вересні 2013 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просили визнати недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку та державний акт на право власності на земельну ділянку.

Позивачі свої вимоги мотивували тим, що 12 травня 2005 року між позивачами та відповідачкою ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу житлового будинку та господарських споруд по АДРЕСА_1 .

В результаті укладення оспорюваного договору купівлі-продажу будинку ОСОБА_3 оформила право власності на земельну ділянку площею 0,0983 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, на яку видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 640142 від 26.11.2012 року .

З часу укладення договору по час звернення з позовом до суду ОСОБА_3 не провела оплату за придбаний житловий будинок, не зважаючи на видану її чоловіком розписку від 01.08.2005 року на 60000 доларів США та розписку від 01.09.2010 року з урахуванням 2% місячних в розмірі 124000 доларів США.

Позивачка посилаючись на те, що відповідачі мають намір незаконно, шляхом обману та зловживання довірою заволодіти належним їм житловим будинком без сплати коштів за нього, просила визнати недійсним укладений між сторонами договір купівлі-продажу житлового будинку від 12.05.2005 року та виданий на ім`я ОСОБА_3 . Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 640142 від 26.11.2012 року .

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 14 листопада 2013 року визнано мирову угоду сторін, за умовами якої визнано недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , та ОСОБА_3 12.05.2005 року. Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0983 га серії ЯМ № 640142, виданий ОСОБА_3 на підставі рішення Коломийської міської ради № 1976 від 25.10.2005 р. В порядку реституції ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повернуто у власність вищевказане будинковолодіння та земельну ділянку площею 0,0983 га, які розташовані по АДРЕСА_1 , у таких пропорціях: ОСОБА_2 39/100 частин, ОСОБА_1 61/100 частин. За дітьми відповідачів ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та внуком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 зберігається право проживання в будинку по АДРЕСА_1 протягом трьох років з дня підписання даної мирової угоди. Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовляються від будь-яких вимог майнового та немайнового характеру до відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 і не матимуть до останніх жодних претензій матеріального та морального характеру. Позивачі передають відповідачці ОСОБА_3 оригінали всіх існуючих боргових розписок, які підписані ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Сторони не відшкодовують одна одній судові витрати.

Провадження по справі закрито.

Скасовано арешт житлового будинку по АДРЕСА_1 .

Не погоджуючись із ухвалою суду представник ТзОВ «Галицька торгова компанія» - Захаріїв Б.Д. подав апеляційну скаргу, в якій посилається на невідповідність рішення суду першої інстанції вимогам процесуального закону щодо законності судового рішення. Вказує, що на час постановлення судом ухвали ОСОБА_4 був співвласником житлового будинку та земельної ділянки, які в порядку реституції повернено в володіння ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . На його думку, судом ухвалено рішення без врахування майнових інтересів апелянта, як кредитора. Зазначає, що згідно рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 31 серпня 2011 року ОСОБА_4 є боржником ТзОВ «Галицька торгова компанія». Зазначив, що при примусовому виконанні рішення суду державний виконавець міг звернути стягнення на частку майна ОСОБА_4 , також кредитор міг висунути вимогу про виділ частки ОСОБА_4 із спільного майна та звернути на нього стягнення. Вказує, що на час затвердження мирової угоди ОСОБА_4 перебував під вартою, тому не міг підписати мирову угоду, подану суду. Оскільки судом першої інстанції при затвердженні мирової угоди не враховано інтереси кредитора, апелянт вважає ухвалу такою, що суперечить вимогам ст. 175, п.4 ч.1 ст. 205 ЦПК України (в редакції станом на 14.11.2013 року) та просить її скасувати.

В доповненні до апеляційної скарги представник апелянта зазначив, що згідно інформації про виконавче провадження 10.11.2011 року державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника ОСОБА_4 . Тому, при наявності заборони на відчуження боржник не мав права вчиняти мирову угоду, а суд не в праві був її затверджувати, враховуючи наявність заборони та відсутності згоди кредитора.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 29 липня 2021 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ТзОВ «Галицька торгова компанія» на ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 14 листопада 2013 року закрито.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 жовтня 2021 року касаційну скаргу представника ТзОВ «Галицька торгова компанія» Захаріїва Б.Д. задоволено частково, ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 29 липня 2021 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Представник апелянта ОСОБА_9 , позивач ОСОБА_2 та відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у судове засідання апеляційного суду не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Позивачка ОСОБА_1 усудовому засіданні апеляційного суду заперечила доводи апеляційної скарги, посилаючись на те, що суд обґрунтовано визнав укладену між сторонами мирову угоду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 , перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 417 ЦПК України вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанції під час нового розгляду справи.

Постановляючи ухвалу про визнання мирової угоди та закриття провадження в справі, суд виходив із того, що укладення мирової угоди є правом сторін, які просять її визнати, сторонам зрозумілі наслідки закриття справи, мирова угода не суперечить вимогам закону, не порушує будь-чиїх прав, свобод та охоронюваних законом інтересів.

Згідно з частиною першою статі 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 17 ЦПК України визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Частиною третьою статті 352 ЦПК України передбачено, що після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі, але суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, така особа користується процесуальними правами і несе процесуальні обов`язки учасника справи.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19) зроблено висновок, що «аналіз частини першої статті 352 ЦПК України дозволяє зробити висновок, що ця норма визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення і які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків».

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Судом встановлено, що у вересні 2013 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у якому просили визнати недійсним укладений 12.05.2005 року договір купівлі-продажу житлового будинку та господарських споруд по АДРЕСА_1 та Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0983 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, серії ЯМ № 640142 від 26.11.2012 року, виданий на ім`я ОСОБА_3 , з тих підстав, що відповідачі шляхом обману та зловживання довірою заволодіти належним їм житловим будинком без сплати коштів за нього.

Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України), тобто дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними.

Відповідно до положень ст. 13 ЦК України, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. Не допускаються використання цивільних прав з метою неправомірного обмеження конкуренції, зловживання монопольним становищем на ринку, а також недобросовісна конкуренція. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.

Статтею 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Як зазначено у постанові Верховного суду від 21.10.2021 року у даній справі, аналіз статей 3, 13, 15, 16, 203, 215, 216 ЦК України дозволяє зробити висновок, що недійсність договору як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. Учасники цивільних відносин не можуть на рівні того чи іншого договору (в тому числі, й мирової угоди) здійснювати кваліфікацію певного договору як недійсного (нікчемного чи оспорюваного), визначати правові наслідки нікчемності правочину, домовлятися про застосування реституції. За домовленістю сторін можуть змінюватися тільки правові наслідки оспорюваного правочину. По своїй суті застосування конструкції недійсність акту та/або реституції не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим.

Відповідно до положень ст. 175 ЦПК України (в редакції чинній станом на час постановлення оскарженої ухвали суду) мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов`язків сторін та предмета позову.

У разі укладення сторонами мирової угоди суд постановляє ухвалу про закриття провадження в справі.

Закриваючи провадження у справі, суд за клопотанням сторін може постановити ухвалу про визнання мирової угоди. Якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди і продовжує судовий розгляд.

ТОВ «Галицька торгова компанія», обґрунтовуючи право на апеляційне оскарження ухвали суду зазначало, що судом першої інстанції постановлено ухвалу без врахування його майнових інтересів як кредитора. Згідно рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 31 серпня 2011 року, яке набрало законної сили, ОСОБА_4 є боржником ТОВ «Галицька торгова компанія», що підтверджується також інформацією про виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_4 на користь ТзОВ «Галицька торгова компанія 103879,36 грн ( т.1 а.с. 121-122, 133-135).

Таким чином, станом на час визнання мирової угоди судом, відповідач ОСОБА_4 являвся боржником ТОВ «Галицька торгова компанія», а відтак наявні підстави для висновку про те, що мирова угода за якою сторони дійшли згоди про визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку та застосування реституції (тобто повернення будинку продавцям) фактично є інструментарієм не для захисту цивільних прав та інтересів сторін, а для уникнення виконання судового рішення про стягнення боргу.

А отже, ухвала суду якою визнано мирову угоду сторін по даній справі стосується майнових інтересів кредитора ТОВ «Галицька торгова компанія».

Відповідно до положень ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Оскільки суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про наявність підстав для визнання укладеної сторонами мирової угоди, а тому ухвала суду яка перешкоджає провадженню в справі підлягає скасуванню з направленням справи в суд першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 374, 379, 381-384, 390 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Галицька торгова компанія» задовольнити.

Ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 14 листопада 2013 року скасувати, а справу направити в суд першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 27 січня 2022 року.

Головуюча О.В. Пнівчук

Судді: Л.В. Василишин

О.О. Томин