Справа № 462/391/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2022 року м.Львів

Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Боровкова Д.О.

при секретарі Данилович В.В.,

представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Львові у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 (третя особа: ОСОБА_4 ) про визнання права власності в порядку спадкування

встановив:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати за нею право власності на 1/6 частини квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом.

Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_5 . 17 травня 2021 року її батько - відповідач ОСОБА_3 звернувся в Четверту Львівську державну нотаріальну контору зі заявою про прийняття спадщини за законом після смерті його дружини. 16 червня 2021 року вона також звернулася в нотаріальну контору зі заявами про прийняття спадщини за законом та за заповітом після смерті її матері. 26 серпня 2021 року її брат - ОСОБА_4 звернувся в Четверту Львівську державну нотаріальну контору зі заявою, в якій відмовився від прийняття спадщини після смерті їх матері в користь батька. 06 грудня 2021 року державний нотаріус Четвертої Львівської державної нотаріальної контори Мельник Г.Я. видала їй свідоцтва про право на спадщину за законом та заповітом на все спадкове майно, окрім, 1/6 частини квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом. Постановою державного нотаріуса від 08 грудня 2021 року їй було відмовлено у видачі вказаного свідоцтва на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1 після смерті її матері, оскільки частка в спільному майні подружжя не виділена, а квартира повністю за життя ще її матері була оформлена на батька. В зв`язку з наведеним, просить позов задовольнити.

Суд ухвалив розглядати справу без участі позивача та її представника, які у судове засідання не з`явилися, проте представник позивача адвокат Шевчук В.В. подав до суду заяву, в якій позов підтримав та просить справу розглядати без участі позивача.

Представник відповідача адвокат Галич П.О. проти задоволення позову не заперечив, пояснивши, що відповідач ніколи і не заперечував проти право його доньки у спадковому майні, зокрема щодо спірної квартири. Проте нотаріус вважала, що право власності на 1/6 вказаної квартири позивач може оформити лише у судовому порядку. В зв`язку з наведеним, просить позов задовольнити, а судові витрати лише частково стягнути з відповідача, з урахуванням поведінки останнього, яка ніяким чином не обумовила звернення позивача до суду з позовом.

Суд ухвалив розглядати справу без участі третьої особи, який будучи належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, до суду не з`явився, письмових пояснень до суду не подав, проте матеріалів справи достатньо для ухвалення рішення.

26 січня 2022 року ухвалою суду у справі було відкрито загальне позовне провадження, призначене підготовче судове засідання, витребувано в Четвертій Львівській державній нотаріальній конторі копії матеріалів спадкової справи, відкритої після смерті ОСОБА_5 .

26 січня 2022 року ухвалою суду частково задоволено клопотання позивача про забезпечення позову, накладено арешт на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

17 березня 2022 року до суду надійшли копії матеріалів спадкової справи № 285/2021, відкритої після смерті ОСОБА_5 /а.с.47/.

29 квітня 2022 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.

Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14 лютого 1952 року ОСОБА_3 уклав шлюб з ОСОБА_6 /а.с.7/. У шлюбі в них народилося двоє дітей: позивач ОСОБА_7 та третя особа ОСОБА_4 /а.с.9/.

Позивач 20 листопада 2010 року при реєстрації шлюбу з ОСОБА_8 змінила прізвище на ОСОБА_9 /а.с.12/.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла /а.с.8/.

17 травня 2021 року відповідач ОСОБА_3 звернувся в Четверту Львівську державну нотаріальну контору зі заявою про прийняття спадщини за законом після смерті його дружини, в якій зазначив, що на день її смерті залишилося таке спадкове майно: житловий будинок АДРЕСА_2 ; земельна ділянка АДРЕСА_2 ; земельна ділянка в с. Грибовиця Іваничівського району Волинської області; грошові вклади; причіп /а.с.49/.

16 червня 2021 року ОСОБА_2 звернулася в Четверту Львівську державну нотаріальну контору зі заявою про прийняття спадщини за законом після смерті її матері, в якій зазначила, що на день її смерті залишилося таке спадкове майно: земельна ділянка АДРЕСА_2 ; земельна ділянка в с. Грибовиця Іваничівського району Волинської області; грошові вклади; причіп; 1/2 частина квартири АДРЕСА_1 /а.с.49 зворот/, а також, із заявою про прийняття спадщини за заповітом, в якій спадковим майном зазначено житловий будинок АДРЕСА_2 /а.с.50/.

26 серпня 2021 року третя особа ОСОБА_4 звернувся в Четверту Львівську державну нотаріальну контору зі заявою, в якій відмовився від прийняття спадщини після смерті його матері в користь батька ОСОБА_3 /а.с.50 зворот/.

06 грудня 2021 року державний нотаріус Четвертої Львівської державної нотаріальної контори Мельник Г.Я. видала ОСОБА_2 чотири свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме: на 1/3 частку причепу марки Турист, д.н.з. НОМЕР_1 , та 1/3 частку грошових вкладів; на 1/3 частку земельної ділянки АДРЕСА_2 ; на 1/3 частку земельної ділянки с. Грибовиця Володимир-Волинського району Волинської області; на 1/3 частку земельної ділянки в с. Грибовиця Іваничівського району Волинської області /а.с.79,82,87 зворот,89/. Також, 06 грудня 2021 року державний нотаріус Четвертої Львівської державної нотаріальної контори Мельник Г.Я. видала ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 5/6 частин житлового будинку АДРЕСА_2 /а.с.83 зворот/.

06 грудня 2021 року державний нотаріус Четвертої Львівської державної нотаріальної контори Мельник Г.Я. видала ОСОБА_3 п`ять свідоцтв про право на спадщину за законом, а саме: на 2/3 частки причепу марки Турист, д.н.з. НОМЕР_1 , та 2/3 частки грошових вкладів; на 2/3 частки земельної ділянки АДРЕСА_2 ; на 2/3 частки земельної ділянки с. Грибовиця Володимир-Волинського району Волинської області; на 2/3 частки земельної ділянки в с. Грибовиця Іваничівського району Волинської області; на 1/6 частин житлового будинку АДРЕСА_2 /а.с.69 зворот,73,74,76,7 7зворот/.

Постановою державного нотаріуса Четвертої Львівської державної нотаріальної контори Мельник Г.Я. від 08 грудня 2021 року позивачу ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1 після смерті її матері, оскільки частка в спільному майні подружжя не виділена /а.с.13/.

Таким чином, спір між сторонами виник щодо спадкування 1/2 частини зазначеної квартири.

З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_3 (частка власності 1/1). Підставою виникнення права власності зазначено договір купівлі-продажу № 7506 від 21 вересня 2010 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Красовською А.В. /а.с.6/.

За правилом статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з частиною 3 статті 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Беручи до уваги, що спірна квартира була набута ОСОБА_3 у власність під час перебування у шлюбі з ОСОБА_5 , суд приходить до висновку, що квартира АДРЕСА_1 належала подружжю на праві спільної сумісної власності у рівних частках, тому після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на 1/2 частину вказаної квартири.

Представник відповідача факту спільності майна не заперечував і не надав доказів на підтвердження набуття спірного нерухомого майна за особисті кошти одного з подружжя.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 1 статті 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до частини 1 статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно з частиною 2 статті 1223 ЦК України уразі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина 1 статті 1269 ЦК України).

Оскільки ОСОБА_2 у встановлений законом строк звернулася із заявою про прийняття спадщини, суд приходить до висновку про те, що позивач як спадкоємець першої черги після смерті матері має право на 1/6 частини спірної квартири в порядку спадкування за законом.

У пункті 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд, про що зазначив у постанові від 16 вересня 2020 року у справі № 464/1663/18.

Крім цього, суд вважає за необхідне зазначити про те, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право.

Визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності.

Зазначена правова позиція узгоджується з висновками, які містяться у постанові Верховного Суду від 17 серпня 2021 року у справі № 759/19849/15.

Враховуючи наведене, суд, дослідивши докази по справі у їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, а відтак за позивачем слід визнати право власності на 1/6 частини спірної квартири в порядку спадкування за законом.

Щодо розподілу судових витрат, то суд прийшов до наступних висновків.

Позивач долучила квитанцію про сплату 2067,50 грн. судового збору за подачу позову /а.с.1/ та договір про надання правничої допомоги від 19 січня 2022 року, укладений нею з адвокатом Шевчуком В.В. та акт приймання-передачі наданих послуг на суму 10000,00 грн. /а.с.14-17/.

За загальним правилом, передбаченому у статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом з тим, відповідно до частини 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Беручи до уваги, що відповідач, є особою похилого віку, єдиним його доходом є пенсія, він ніколи не заперечував проти того, що позивач має право на спадкування 1/6 частини квартири, забезпечив участь свого представника у судових засіданнях, що обумовило розгляд справи, яка за своєю суттю не є складною, у розумні строки, а також те, що державний нотаріус відмовив у видачі позивачу у видачі свідоцтва на право спадщини за законом не через поведінку відповідача, а через те, що нотаріус вважав, що факт спільного майна подружжя, придбаного у шлюбі визначається в судовому порядку, а позивач вказану постанову не оскаржувала, суд прийшов до висновку, що з відповідача на користь його працездатної доньки позивача у справі слід стягнути 50%, сплаченого нею судового збору.

Також, суд вважає, що слід зменшити розмір витрат на правничу допомогу, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, з урахуванням усного клопотання представника відповідача, вищевказаних обставин та відповідно до вимог частин 4, 5 статті 137 ЦПК України.

Таким чином, з відповідача користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 1033,75 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн., в інший частині витрати слід покласти за рахунок позивача.

Керуючись статтям 81,89,141,263-265 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 (третя особа: ОСОБА_4 ) про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/6 частини квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 1033 гривень 75 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 гривень 00 коп. Всього стягнути 4033 гривні 75 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи безпосередньо до Львівського апеляційного суду Львівської області.

Позивач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ; РНОКП: НОМЕР_2 ).

Відповідач: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_4 РНОКП: НОМЕР_3 ).

Повний текс рішення складаний 03 червня 2022 року.

Суддя:

Оригінал рішення.