Справа № 523/5076/22
Провадження №2/523/3417/22
У Х В А Л А

"27" травня 2022 р. м. Одеса

Суддя Суворовського районного суду м.Одеси Середа І.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ліквідаційної комісії «Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Маловський», про визнання недійсними протоколів загальних зборів ОСББ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 звернулися до Суворовського районного суду м.Одеси з позовом до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Маловський», про визнання недійсними протоколів загальних зборів ОСББ «Маловський» №1/17 від 26 серпня 2016р. та №1 від 26 січня 2019р. Як зазначають позивачі, метою звернення до суду з даним позовом є безпідставність, протиправність та протизаконність прийняття рішень про загальні збори мешканців будинку АДРЕСА_1 та оформлення документу (протоколу), що протирічить нормам законодавства, типовому зразку Протоколу зборів співвласників багатоквартирного будинку; систематизація нормативних документів, які регулюють діяльність ОСББ «Маловський», визначення керуючих органів ОСББ «Маловський» на дату розгляду справи, наявність прав та обов`язків керуючих органів «ОСББ»; визначення наявності прав ліквідаційної комісії ОСББ «Маловський» щодо скликання та проведення загальних зборів ОСББ «Маловський» та підписання протоколу; межі діяльності ліквідаційної комісії ОСББ відносно рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 20.09.2012 по справі №1527/6520/12, правові наслідки прийняття.

Вивчивши зміст позову та додані матеріали, враховуючи позицію, викладену в Постанові Верховного Суду від 15.07.2021р. по справі №711/2266.19, провадження № № 61-16179св20 вважаю, що підстав для відкриття провадження в порядку цивільного судочинства немає.

Згідно зі статтею 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За нормами ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Статтею 124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Це означає, що право особи на звернення до суду не може бути обмеженим. Тобто, юрисдикція виникає там, де є спір про право. Предметом юрисдикції є суспільні відносини, які виникають у зв`язку з вирішенням спору. Поняття юрисдикції безпосередньо пов`язано з процесуальним законодавством.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є предмет спору, характер спірних матеріальних правовідносин і їх суб`єктний склад, а також пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції судів, які розглядають справи за правилами цивільного, кримінального, господарського й адміністративного судочинства. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до його відання, тобто діяти в межах установленої законом компетенції.

Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, ЦПК України, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частини перша та третя статті 3 ЦПК України).

Частиною першою статті 19 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових, відносин та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Відповідно до частини другої статті 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

При вирішенні питання про те, чи є правовідносини господарськими, а спір - господарським, необхідно виходити з визначень, наведених у статті 2 та частині першій статті 3 ГК України, відповідно до яких як господарську діяльність розуміють діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямовану на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Учасниками відносин у сфері господарювання є суб`єкти господарювання, споживачі, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, наділені господарською компетенцією, а також громадяни, громадські та інші організації, які виступають засновниками суб`єктів господарювання чи здійснюють щодо них організаційно-господарські повноваження на основі відносин власності.

Господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Статтею 20 ГПК України визначено коло справ, які підлягають розгляду в господарському суді, зокрема й справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, у тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників житлових та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначено Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку».

Відповідно до частини другої статті 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання співвласників багатоквартирного будинку - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна.

Частиною другою статті 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» встановлено, що об`єднання створюється як непідприємницьке товариство для здійснення функцій, визначених законом. Порядок надходження і використання коштів об`єднання визначається цим Законом та іншими законами України.

Отже, зазначений Закон визначає ОСББ як юридичну особу, створену власниками для сприяння використання їх власного майна, управління, утримання і використання неподільного та загального майна.

Загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що належать до компетенції інших органів товариства. Загальні збори товариства своїм рішенням створюють виконавчий орган та встановлюють його компетенцію і склад (частина перша статті 98, частина перша статті 99 ЦК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» органами управління об`єднання є загальні збори співвласників, правління, ревізійна комісія об`єднання. Вищим органом управління об`єднання є загальні збори.

Так, як зазначають позивачі, метою звернення до суду з вказаним позовом є безпідставність протиправність та протизаконність прийняття рішень про загальні збори мешканців будинку АДРЕСА_1 та оформлення документу (протоколу), що протирічить нормам законодавства, типовому зразку Протоколу зборів співвласників багатоквартирного будинку; систематизація нормативних документів, які регулюють діяльність ОСББ «Маловський», визначення керуючих органів ОСББ «Маловський» на дату розгляду справи, наявність прав та обовязків керуючих органів «ОСББ»; визначення наявності прав ліквідаційної комісії ОСББ «Маловський» щодо скликання та проведення загальних зборів ОСББ «Маловський» та підписання протоколу; межі діяльності ліквідаційної комісії ОСББ відносно рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 20.09.2012 по справі №1527/6520/12, правові наслідки прийняття .

Ураховуючи характер спірних правовідносин та зміст позовних вимог суддя дійшла висновку висновку, що позивачі є власниками квартири у багатоквартирному будинку та на час проведення оспорюваних зборів були членами ОСББ, тому спір стосується захисту їхніх прав, як співвласників майна багатоквартирного будинку, порушених, на їх думку протиправним проведенням загальних зборів та вирішенням на них питань, які пов`язані з діяльністю та управлінням ОСББ «Маловський», а тому вважаю, що цей спір найбільш наближений до спорів, пов`язаних з діяльністю, управлінням або припиненням діяльності юридичної особи, а отже таким, що підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Схожі за змістом правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 813/6286/15, від 06 лютого 2019 року у справі № 462/2646/17, 02 жовтня 2019 року у справі №501/1571/16-ц, від 26 лютого 2020 року у справі № 473/2005/19, постановах Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 127/14625/16-ц, від 15 квітня 2020 року у справі № 758/8634/17, від 02 лютого 2021 року у справі № 755/21681/15-ц.

Враховуючи викладене, підстав для відкриття провадження по справі в порядку цивільного судочинства немає, оскільки даний спір повинен розглядатися в порядку господарського судочинства.

Керуючись ст.ст. 19,186,260,261,353 ЦПК України,-

УХВАЛИВ :

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ліквідаційної комісії «Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Маловський», про визнання недійсними протоколів загальних зборів ОСББ.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня складення ухвали.

Ухвала складена та підписана 27.05.2022 р.

Суддя