Справа № 183/4349/21
№ 2/183/1202/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2022 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Сороки О.В.,

секретаря судового засідання Шевченко О.С.,

розглянувши, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Новомосковського міського голови Рєзніка Сергія Олександровича, виконавчого комітету Новомосковської міської ради, Комунального підприємства «Новомосковський комбінат комунальних підприємств», Новомосковської міської ради, про визнання неправомірним та скасування розпорядження про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представників позивача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , -

в с т а н о в и в:

05.07.2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Новомосковського міського голови Рєзніка Сергія Олександровича, виконавчого комітету Новомосковської міської ради, Комунального підприємства «Новомосковський комбінат комунальних підприємств», Новомосковської міської ради, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати Розпорядження Новомосковського міського голови № 302-к від 19.05.2021 року «Про звільнення ОСОБА_1 з посади директора Комунального підприємства «Новомосковський комбінат комунальних підприємств»;

- визнати розірвання Контракту з керівником підприємства, що є у комунальній власності від 07.10.2019 року, що був укладений між ОСОБА_1 та міським головою Літвіщенко В.І. від імені виконавчого комітету Новомосковської міської ради, та звільнення ОСОБА_1 за п.8 ч.1 ст.36 КЗпП України незаконним;

- поновити його на роботі в Комунальному підприємстві «Новомосковський комбінат комунальних підприємств» на посаді директора з 03 червня 2021 року;

- стягнути з Комунального підприємства «Новомосковський комбінат комунальних підприємств» на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу;

- стягнути з Новомосковської міської ради моральну шкоду у розмірі 150000,00 (сто п`ятдесят тисяч) гривень.

В обґрунтування свого позову ОСОБА_1 зазначає, що 07 жовтня 2019 року між виконавчим комітетом Новомосковської міської ради в особі міського голови Літвіщенка В.І., з одного боку, та ОСОБА_1 , з другого боку, укладено контракт з керівником підприємства, що є у комунальній власності, у відповідності до якого позивач призначений на посаду директора КП «Новомосковський комбінат комунальних підприємств» на строк з 07 жовтня 2019 року по 31 грудня 2020 року. В подальшому додатковою угодою № 1 про внесення змін до Контракту з керівником підприємства, що є у комунальній власності від 02 жовтня 2020 року, строк дії контракту був змінений до 31 грудня 2025 року.

Розпорядженням Новомосковського міського голови № 302-к від 19.05.2021 року позивача було звільнено з посади директора Комунального підприємства «Новомосковський комбінат комунальних підприємств», згідно п.8 ч.1 ст.36 КЗпП України, а також прийнято рішення про розірвання з ним контракту, з наступного дня після закінчення тимчасової втрати працездатності відповідно до листка непрацездатності.

З розпорядженням про звільнення ОСОБА_1 був ознайомлений 03.06.2021 року, після виходу з лікарняного.

Позивач вважає, що при винесенні розпорядження про звільнення були порушені процедура звільнення керівника комунального підприємства та розірвання з ним контракту, міський голова діяв всупереч повноваженням, наданих законом.

Так, ОСОБА_1 посилається на те, що п.1.2 укладеного з ним Контракту передбачає наявність трудових відносини між керівником підприємства та виконавчим комітетом Новомосковської міської ради. Пунктом 2.7 Контракту передбачено, що виконавчий комітет Новомосковської міської ради звільняє керівника, у разі закінчення контракту достроково за вимогою керівника, а також у випадку порушень законодавства та умов контракту. Відповідно до п. 5.3 Контракту встановлено, що керівник може бути звільнений з посади, а цей контракт розірваний з ініціативи виконавчого комітету Новомосковської міської ради до закінчення терміну його дії.

Таким чином, позивач наполягає, що умовами контракту передбачено його дострокове розірвання лише за наявності ініціативи виконавчого комітету Новомосковської міської ради і право звільнення належить саме виконавчому комітету Новомосковської міської ради.

При цьому, ОСОБА_1 зазначає, що перед його звільненням відбувалися наступні події.

Так, Розпорядженням Новомосковського міського голови № Р-9 від 16.01.2021 року «Про проведення перевірки комунального підприємства «Новомосковський комбінат комунальних підприємств» зобов`язано відділ внутрішнього контролю та аудиту виконавчого комітету Новомосковської міської ради провести перевірку КП «НККП» за період з 01.01.2019 року по поточний час та оцінити ефективність його фінансово-господарської діяльності.

22 лютого 2021 року на ім`я заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів Генадія Ткачука надійшла доповідна записка начальника відділу внутрішнього контролю та аудиту Миколи Кошевого, в якій йдеться мова про ненадання ОСОБА_1 окремих витребуваних документів, а також міститься пропозиція щодо застосування до нього дисциплінарного стягнення - звільнення.

15 березня 2021 року міським головою видане розпорядження № 160-К «Про проведення службового розслідування», зі змісту якого вбачається, що міським головою вирішено провести службову перевірку, створено комісію з проведення службового розслідування та відсторонено ОСОБА_1 від виконання повноважень керівника КП «НККП» на час проведення службового розслідування з 17.03.2021 року до 14.05.2021 року. Таке рішення міського голови було мотивоване необхідністю всебічної, повної, неупередженої перевірки фактів, що наведені в доповідній записці від 22.02.2021 р. ОСОБА_4 щодо перешкоджання керівником комунального підприємства проведенню перевірки, невиконання рішень Новомосковської міської ради, виконавчого комітету Новомосковської міської ради, розпоряджень міського голови, вимог чинного законодавства України.

Створену комісію зобов`язано скласти Акт службового розслідування, подати його до 14.05.2021 року, а 19 травня 2021 року Новомосковським міським головою видане розпорядження № 302-к «Про звільнення ОСОБА_1 з посади директора КП «НККП» (далі - Розпорядження № 302-к від 19.05.2021 р.), згідно якого на підставі допущених ОСОБА_1 порушень, зазначених в Акті службового розслідування від 14.05.2021 р., з урахуванням пропозицій комісії з проведення службового розслідування щодо звільнення ОСОБА_1 та розірвання контракту. При цьому міський голова керувався Законом України «Про місцеве самоврядування», підпунктами а), в), і) пункту 5.3 Контракту з керівником підприємства, що є у комунальній власності від 07.10.2019 року, рішенням Конституційного суду України від 04.09.2019 року № 6-р(ІІ)/2019 по справі № 3-425/2018(6960/18), пунктом 8 ч.1 ст.36 Кодексу законів про працю України, ч.3 ст.40 КЗпП України, п.8 ч.1 ст.36 КЗпП України.

Між тим, позивач зазначає, що підпунктами «а», «в», «і» п.5.3 Контракту передбачено, що контракт може бути розірваний до закінчення терміну його дії за:

- систематичне невиконання керівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього цим Контрактом (підпункт «а» п.5.3 Контракту);

- у разі виникнення у підприємства податкового боргу (підпункт «в» пункту 5.3 Контракту);

- у разі неподання виконавчому комітету Новомосковської міської ради квартальної та річної фінансової звітності (підпункт «і» пункту 5.3 Контракту).

ОСОБА_1 зазначає, що таких порушень ним на посаді керівника не допускалося.

Крім того, однією з підстав винесення Розпорядження № 302-к від 19.05.2021 року стали пропозиції комісії з проведення службового розслідування, викладені в Акті службового розслідування від 14.05.2021 року, однак ОСОБА_1 вважає, що службове розслідування, яке проводилось на підставі Розпорядження Новомосковського міського голови № 160-К від 15.03.2021 року, було призначене та проводилось з порушенням вимог законодавства.

При цьому позивач посилається на п.1 Порядку проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та осіб, які для цілей Закону України Про запобігання корупції прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13.06.2000 р. № 950, який передбачає випадки, у яких може бути проведено службове розслідування , однак Розпорядження № 160-к від 15.03.2021 р. «Про проведення службового розслідування» містить посилання на необхідність перевірки фактів щодо перешкоджання директором КП «НККП» ОСОБА_1 проведенню перевірки, невиконання рішень Новомосковської міської ради, виконавчого комітету Новомосковської міської ради, розпоряджень міського голови, вимог чинного законодавства України.

В свою чергу, укладений з керівником комунального підприємства Контракт містить права та обов`язки керівника. ОСОБА_1 наполягає на тому, що не порушував обов`язки керівника, викладені у Контакті, а тому не вбачає підстав для проведення службового розслідування.

Натомість, позивач посилається на те, що п.2.6 укладеного з ним Контракту передбачає дії виконавчого комітету Новомосковської міської ради, у разі якщо керівник допустив невиконання чи неналежне виконання своїх обов`язків щодо управління підприємством та розпорядження майном. У таких випадках саме виконавчий комітет має право вимагати від керівника достроковий звіт про його дії.

Таким чином, ОСОБА_1 вважає, що Контрактом встановлена інша процедура, ніж проведення службового розслідування, на підставі якої саме виконавчий комітет може зробити висновки щодо невиконання Керівником своїх обов`язків.

Також, позивач посилається на те, що 03.03.2021 року відбулося засідання виконавчого комітету Новомосковської міської ради, на якому після його звіту робота даного підприємства була визнана задовільною, а вже 15.03.2021 року було призначено службове розслідування, яке призначене з порушенням п.3 Порядку № 950, у відповідності до якого рішенням щодо проведення службового розслідування визначаються голова комісії з проведення службового розслідування, інші члени комісії, предмет і дата початку та закінчення службового розслідування. Строк службового розслідування не може перевищувати двох місяців.

ОСОБА_1 звертає увагу, що Розпорядження № 160-к від 15.03.2021 року не містить дату початку та закінчення службового розслідування, яке повинно проводитись відносно особи, визначеної у п.1 Порядку № 950, а не з метою проведення повної перевірки роботи та фінансового стану підприємства.

Порядком № 950, а саме пунктом 6 надається право, членам комісії ознайомлюватися і вивчати з виїздом на місце відповідні документи, у разі потреби знімати з них копії та долучати їх до матеріалів службового розслідування.

Між тим, позивач зауважує, що жоден з документів, на які є посилання в Акті службового розслідування від 14.05.2021 року, не долучений до цього акту, що не дає можливості встановити відповідність висновків комісії обставинам розслідування.

Крім того, в порушення п.7 Порядку № 950 ОСОБА_1 не була надана можливість в ході розслідування надати пояснення, а в Акті службового розслідування від 14.05.2021 р. відсутні обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, не вказані причини та умови, що призвели до порушення, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення чи обставини, що знімають з особи, стосовно якої проведено службове розслідування, безпідставні звинувачення або підозру. Також відсутні обґрунтовані пропозиції щодо усунення виявлених порушень, що є порушенням п.8 порядку № 950.

У позову ОСОБА_1 також звертає увагу на порушення процедури його звільнення, а саме.

Пунктом 8 частини першої статті 36 КЗпП України визначено, що підставами припинення трудового договору є підстави, передбачені контрактом. На підставі цієї норми припиняється трудовий договір за наявності умов, визначених сторонами в контракті для його розірвання.

Контракт з ОСОБА_1 був розірваний за:

-систематичне невиконання керівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього цим Контрактом (підпункт «а» п.5.3 Контракту);

-виникнення у підприємства податкового боргу (підпункт «в» пункту 5.3 Контракту);

-за неподання виконавчому комітету Новомосковської міської ради квартальної та річної фінансової звітності (підпункт «і» пункту 5.3 Контракту).

Так, при звільненні працівника за систематичне невиконання керівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього цим Контрактом, роботодавець повинен навести конкретні факти допущеного ним невиконання обов`язків, зазначити, коли саме вони мали місце. Крім того, необхідна наявність застосованого й не втратившого юридичної сили за давністю або не знятого заходу дисциплінарного чи громадського стягнення, а не фактична наявність сукупності невиконання працівником своїх обов`язків.

ОСОБА_1 , з посиланням на висновок Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 р. по справі № 206/52351/16-ц (206/2351/16-ц), зазначає, що у такому випадку, незважаючи на те, що звільнення відбувається за пунктом 8 частини 1 статті 36 КЗпП України, воно повинно відбутися з дотриманням вимог законодавства про працю, а саме пунктом 3 статті 40 КЗпП України, оскільки звільнення відбувається саме за систематичне невиконання покладених обов`язків.

Між тим, за період його роботи до позивача не було застосоване жодне дисциплінарне стягнення, до застосування дисциплінарного стягнення не встановлена вина працівника, від нього не відбирали письмові пояснення, при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган не врахував ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Особливу увагу позивач звертає на виникнення у підприємства податкового боргу, що також стало підставою для його звільнення.

Так, у висновках комісії з проведення службового розслідування зазначено, що «за період діяльності ОСОБА_1 заборгованість з податку на додану вартість за даними бухгалтерського обліку зросла на 2674,82 грн. Крім того, станом на 31.12.2020 року має місце заборгованість з земельного податку з юридичних осіб у сумі 231502,50 грн. Станом на 01.03.2021 року податковий борг підприємства становить 4,18 млн. грн., що підтверджується рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду по справі № 160/7205/20 від 01.04.2021 року. За службовою довідкою головного бухгалтера КП «НККП» податковий борг на кінець 2018 р. становив лише 1,5 млн. грн.».

ОСОБА_1 зазначає, що податковий борг виник у підприємства не за період роботи ОСОБА_1 , такий борг існував до укладення з ним контракту, а він, в свою чергу, вживав заходів для його зменшення, за період його керівництва підприємством був зменшений податковий борг з ПДВ на сотні тисяч гривень, земельний податок сплачувався у повному обсязі. Крім того, за період його роботи на підприємстві з`явилась оранжерея, в якій вирощувалися квіти для озеленення міста, парків, скверів, що економило бюджетні кошти, на закупівлю квітів такі кошти не витрачалися, а кошти, отримані підприємством від діяльності, були використані за бюджетними призначеннями, виключно на визначені потреби.

Також позивач у позові спростовує доводи, викладені у Акті службового розслідування щодо неподання виконавчому комітету Новомосковської міської ради квартальної та річної фінансової звітності (підпункт «і» пункту 5.3 Контракту).

З посиланням на норми ст. 65, ч.7 ст.78 ГК України, ст. 5, ч.1 ст.10, ст. 17, п.10 ч.4 ст. 42, ч.1 та ч.2 ст.51, ч.5 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» позивач зазначає, що укладений з ним контракт визначає роботодавця - виконавчий комітет Новомосковської міської ради.

ОСОБА_1 наполягає на тому, що підставою для звільнення керівника комунального підприємства є розірвання контракту, тобто, цей трудовий договір є першочерговим, а розпорядження про звільнення похідним., ініціатива з розірвання контракту належить саме виконавчому комітету Новомосковської міської ради (колегіальному органу), а не міському голові.

Крім того, всупереч з п.100 Інструкції з діловодства у виконавчому комітеті Новомосковської міської ради, затвердженої рішенням виконавчого комітету Новомосковської міської ради від 19.01.2021 р. № 6/0/6-21, оскаржуване позивачем № 302-к від 19.05.2021 р. не містить дати його звільнення, містить лише посилання щодо звільнення ОСОБА_1 та розірвання з ним Контракту з наступного дня після закінчення тимчасової втрати працездатності відповідно до листка непрацездатності.

Таким чином, зазначені ОСОБА_1 обставини стали підставою для його звернення до суду з означеним позовом, у якому він, в тому числі, просить стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу, а також стягнути з Новомосковської міської ради моральну шкоду у розмірі 150000 гривень, яку обґрунтовує тим, що у зв`язку із незаконним звільненням зазнав значну кількість негативних наслідків, що виразилися зокрема у значному погіршенні стану здоров`я та душевних стражданнях, які він зазнав у зв`язку з посяганням на його трудові права та інтереси. Незаконне звільнення також заподіяли інші негативні наслідки, а саме зміну життєвого укладу. На даний час позивач не працює та не може знайти роботу саме внаслідок незаконного його звільнення, його сім`я позбавлена засобів до існування, ОСОБА_1 позбавлений можливості жити повноцінним життям.

У відзиві на позов міський голова, виконавчий комітет Новомосковської міської ради, Новомосковська міська рада зазначають, що ОСОБА_1 являвся посадовою особою публічного права, призначення службового розслідування та його відсторонення від роботи на період службового розслідування відбувалося у спосіб, визначений Порядком № 950, виявлені під час службового розслідування порушення стали підставою для звільнення ОСОБА_1 з посади керівника комунального підприємства, звільнення відбулося у спосіб, встановлений законами (т.1, а.с. 110-120).

У відзиві на позов в.о. директора КП «НККП» позов не визнав, просить відмовити у його задоволенні (т.2, а.с. 27-28).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.07.2021 року головуючим суддею визначено суддю Сороку О.В. (т.1, а.с. 103).

Ухвалою суду від 09 липня 2021 року відкрите провадження по справі, розгляд справи здійснюється за правилами загального позовного провадження (т.1, а.с. 105-106).

Ухвалою суду від 17 листопада 2021 року призначено розгляд справи по суті (т.2, а.с. 167-168).

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, надали детальні пояснення щодо обставин, викладених у позові.

Представники виконавчого комітету Новомосковської міської ради та КП «НКПП» в судове засідання не з`явилися, надали суду заяви про відкладення розгляду справи до закінчення воєнного стану.

Представник Новомосковського міського голови, Новомосковської міської ради в судове засідання не з`явилися, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили.

Суд, заслухавши пояснення позивача та його представників, показання свідка, дослідивши підстави позову, дослідивши докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини.

07 жовтня 2019 року між міським головою Літвіщенко В.І., який діяв на підставі ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», та ОСОБА_1 був укладений контракт, у відповідності до якого ОСОБА_1 призначений на посаду директора комунального підприємства «Новомосковський комбінат комунальних підприємств» з 07 жовтня 2019 року по 31 грудня 2020 року (т.1, а.с. 73-75).

02 жовтня 2020 року між цими ж сторонами була підписана додаткова угода до Контракту з керівником підприємства, що є у комунальній власності, у відповідності до якої контракт діє з 07 жовтня 2019 року по 31 грудня 2025 року (т.1, а.с. 76).

16.01.2021 року Новомосковським міським головою прийняте розпорядження № Р-9 «Про проведення перевірки комунального підприємства «Новомосковський комбінат комунальних підприємств», відповідно до якого відділ внутрішнього контролю та аудиту виконавчого комітету Новомосковської міської ради зобов`язано провести перевірку зазначеного підприємства за період з 01.01.2019 року по поточний час та оцінити ефективність його фінансово-господарської діяльності, під час проведення перевірки при потребі залучити працівників інших підрозділів виконавчих органів, установ і підприємства Новомосковської міської ради за погодженням з їх керівниками, по завершенню перевірки надати висновок про її результати, контроль за виконанням розпорядження покладено на заступника міського голови Ткачука Геннадія (т.1, а.с. 70).

22.02.2021 року на адресу заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів Ткачука Геннадія надійшла доповідна записка начальника відділу внутрішнього контролю та аудиту Миколи Кошового, у якій він повідомив про неможливість проведення перевірки, оскільки директор КП «НКПП» Ракаєв В.І. не надав останній перелік документів, який необхідний для здійснення перевірки. При цьому ОСОБА_5 у доповідній записці виклав ряд фактів діяльності підприємства, які він вважає незаконними, тому пропонує застосувати до керівника підприємства дисциплінарне стягнення у виді звільнення (т.1, а.с. 66-69).

15 березня 2021 року Новомосковським міським головою видане розпорядження № 160-К «Про проведення службового розслідування», у відповідності до якого, з метою всебічної, повної, неупередженої перевірки фактів, що наведені в доповідній записці від 22.02.2021 року ОСОБА_4 щодо перешкоджання ОСОБА_1 проведенню перевірки, невиконання рішень Новомосковської міської ради, виконавчого комітету Новомосковської міської ради, розпоряджень міського голови, вимог чинного законодавства України міським головою вирішено провести службову перевірку, створено комісію з проведення службового розслідування та відсторонено з 17.03.2021 року ОСОБА_1 від виконання повноважень керівника КП «НККП» на час проведення службового розслідування до 14.05.2021 року. За результатами роботи комісії зобов`язано скласти Акт службового розслідування та надати його міському голові не пізніше 14.05.2021 року (т. 1, а.с. 71-72).

Вирішуючи питання щодо повноважень Новомосковського міського голови в частині призначення службового розслідування, суд приходить до наступного.

Засновником Комунального підприємства «Новомосковський комбінат комунальних підприємств» є Новомосковська міська рада.

Новомосковська міська рада за своєю організаційно-правовою формою є органом місцевого самоврядування.

Частиною 2 статті 81 ЦК України визначено, що юридичні особи, залежно від порядку їх створення, поділяються на юридичних осіб приватного права та юридичних осіб публічного права.

Юридична особа публічного права створюється розпорядчим актом Президента України, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування.

Посадові особи юридичних осіб публічного права є працівники юридичних осіб публічного права, які наділені посадовими повноваженнями здійснювати організаційно-розпорядчі чи адміністративно-господарські функції.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , працюючи керівником комунального підприємства являвся посадовою особою юридичної особи публічного права.

У відповідності до п.1.4 контракту керівник підприємства підзвітний виконавчому комітету Новомосковської міської ради та міському голові у межах, встановлених законодавством, статутом підприємства та цим контрактом.

Частиною 1 статті 147-1 КЗпПУ визначено, що Дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника.

Аналізуючи викладене, суд приходить до переконання, що Новомосковський міський голова має право призначення службових перевірок, притягнення до дисциплінарної відповідальності керівника КП «НКПП».

Порядок проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та осіб, які уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування та осіб, які для цілей Закону України «Про запобігання корупції» прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затверджено Постановою КМУ від 13.06.2000 р. № 950 (далі Порядок № 950).

Згідно п. 1 Порядку № 950, відповідно до цього Порядку стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та осіб, які для цілей Закону України № «Про запобігання корупції» (далі - Закон) прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, може бути проведено службове розслідування.

Підпунктом а) пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», визначено, що до осіб, які для цілей цього Закону прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування віднесені посадові особи юридичних осіб публічного права, які не зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, члени Ради Національного банку України (крім Голови Національного банку України), особи, які входять до складу наглядової ради державного банку, державного підприємства або державної організації, що має на меті одержання прибутку, господарського товариства, у статутному капіталі якого більше 50 відсотків акцій (часток) належать державі

Відповідно до п.2 Порядку № 950, рішення щодо проведення службового розслідування приймається керівником органу, в якому працює особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, або особа, яка для цілей Закону прирівнюється до особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, стосовно якої планується проведення службового розслідування (далі - особа, стосовно якої проводиться службове розслідування).

Враховуючи наведене, Новомосковський міський голова Рєзнік С.О. мав право призначати службове розслідування стосовно керівника КП «НКПП», а тому посилання позивача у позові на безпідставність прийнятого 15.03.0021 року Новомосковським міським головою розпорядження № 160-к, є помилковим.

14 травня 2021 року було складено та затверджено Акт службового розслідування.

19 травня 2021 року Новомосковським міським головою видане розпорядження № 302-к «Про звільнення ОСОБА_1 з посади директора КП «НККП», згідно якого на підставі допущених ОСОБА_1 порушень, зазначених в Акті службового розслідування від 14.05.2021 р., з урахуванням пропозицій комісії з проведення службового розслідування щодо звільнення ОСОБА_1 та розірвання контракту, керуючись Законом України «Про місцеве самоврядування», підпунктами а), в), і) пункту 5.3 Контракту з керівником підприємства, що є у комунальній власності від 07.10.2019 р., рішенням Конституційного суду України від 04.09.2019 р. № 6-р(ІІ)/2019 по справі № 3-425/2018(6960/18), пунктом 8 ч.1 ст.36 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України), ч.3 ст.40 КЗпП України, вирішено звільнити ОСОБА_1 з посади директора КП «НККП» згідно п.8 ч.1 ст.36 КЗпП України та розірвати з ним Контракт від 07.10.2019 р. з наступного дня після закінчення тимчасової втрати працездатності відповідно до листка непрацездатності.

Як зазначалося вище, акт службового розслідування складено та підписано членами комісії 14.05.2021 р.

Абзацами 1 та 2 Порядку 950 визначено, що перед поданням на розгляд керівника органу з актом службового розслідування ознайомлюється особа, стосовно якої проведено службове розслідування. Про дату і місце ознайомлення з актом службового розслідування особа, стосовно якої проведено службове розслідування, повідомляється за день до ознайомлення із зазначеним актом. Під час ознайомлення з актом службового розслідування особа, стосовно якої проведено службове розслідування, може висловити свої зауваження, які додаються до акта.

Свої зауваження до акту службового розслідування ОСОБА_1 надав 17.05.2021 року (т.1, а.с. 57-65).

Згідно приписів статті 148 КЗпП України, дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

Судом встановлено, що на момент прийняття міським головою розпорядження про звільнення ОСОБА_1 перебував на лікарняному (т.1, а.с. 93-94), тому його звільнення відбулося з наступного дня після закінчення тимчасової втрати працездатності, тобто 03.06.2021 року, про що свідчить запис в трудовій книжці позивача (т.1, а.с. 99).

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для розірвання контракту з керівником комунального підприємства, визначених у розпорядженні про звільнення ОСОБА_1 , суд виходить з наступного.

Пунктом 5.3 контракту передбачено, що контракт може бути розірваний з ініціативи виконавчого комітету Новомосковської міської ради до закінчення терміну його дії:

-у разі систематичного невиконання керівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього цим Контрактом (підпункт «а» п.5.3 Контракту);

-у разі виникнення у підприємства податкового боргу (підпункт «в» пункту 5.3 Контракту);

-у разі неподання виконавчому комітету Новомосковської міської ради квартальної та річної фінансової звітності (підпункт «і» пункту 5.3 Контракту).

Варто зауважити, що контракт з керівником комунального підприємства був укладений між виконавчим комітетом Новомосковської міської ради, від імені якого діяв міський голова, розірвання контракту на підставі пункту 5.3 можливе за ініціативи виконавчого комітету, однак таке розірвання було проведене міським головою одноособово, доказів ініціювання розірвання контракті зі сторони виконавчого комітету суду не подано.

Крім того, в даному випадку звільнення ОСОБА_1 з посади, відбулося на підставі п.8 ст. 36 КЗпП України.

Між тим, відповідно до пункту 3 статті 40 КЗпП України трудовий договір може бути розірвано в разі систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо раніше до нього застосовувались заходи дисциплінарного стягнення.

Оскільки звільнення ОСОБА_1 відбувалося в тому числі за систематичне невиконання керівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього цим Контрактом (підпункт «а» п.5.3 Контракту), суд приходить до переконання, що при звільненні працівника з підстав, передбачених цією нормою закону, роботодавець повинен навести конкретні факти допущеного ним невиконання обов`язків, зазначити, коли саме вони мали місце, які проступки вчинив працівник після застосування до нього стягнення та коли. Чи передував безпосередньо звільненню дисциплінарний проступок, за який не застосовувалися інші заходи дисциплінарного чи громадського стягнення, та чи можна вважати його вчинення систематичним невиконанням працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. Отже, необхідна наявність застосованого та не втратившого юридичної сили за давністю або не знятого заходу дисциплінарного чи громадського стягнення, а не фактична наявність сукупності застосованих заходів дисциплінарного стягнення, що викладені в акті службового розслідування.

Таких доказів застосування до ОСОБА_1 дисциплінарних чи громадських стягнень протягом його роботи суду не подано.

За таких обставин, незважаючи на те, що звільнення ОСОБА_1 відбулося за пунктом 8 частини 1 статті 36 КЗпП України (з підстав, передбачених контрактом), воно повинно відбутися з дотриманням вимог законодавства про працю, а саме пунктом 3 статті 40 КЗпП України, оскільки позивача звільнено в тому числі за систематичне невиконання покладених на нього обов`язків.

Подані відповідачем докази не містять даних, в чому саме полягає систематичне невиконання ОСОБА_1 своїх обов`язків та які заходи дисциплінарного стягнення до нього було застосовано.

Вирішуючи питання щодо неподання на затвердження виконавчому комітету Новомосковської міської ради квартальної та річної фінансової звітності, що також стало підставою для розірвання контракту, суд звертає увагу на наступне.

Так, в акті службового розслідування , повноважна комісія зазначає наступне (т., а.с. 24): «Не зважаючи на те, що у контракті з керівником підприємства, що є у комунальній власності не визначено відповідний структурний підрозділ виконавчого комітету Новомосковської міської ради, який контролює своєчасність надання інформації, визначеної у пунктах 2.2, 2.3, 2.5 Контракту, ОСОБА_1 не виконує зазначені пункти, що є підставою для розірвання такого контракту».

На підтвердження своєї позиції щодо неподання виконавчому комітету Новомосковської міської ради квартальної та річної фінансової звітності (пункти 2.2, 2.3, 2.5 Контракту) виконавчим комітетом Новомосковської міської ради подані службові записки начальника відділу внутрішнього контролю та аудиту на адресу начальника відділу з питань економіки та торгівлі (а.с. 139-140), начальнику відділу кадрової роботи (т.1, а.с. 141-142), начальнику управління житлово-комунального господарства (т.1, а.с. 143-144).

Зазначені особи повідомили начальника відділу внутрішнього контролю та аудиту Миколу Кошевого, який не був членом комісії з проведення службового розслідування, про те, що такі звіти від КП НКПП не надходили.

Між тим, зазначені запити та відповіді не були додатками при складанні акту службового розслідування, а тому не можуть бути розцінені судом як належний та допустимий доказ.

Крім того, в судовому засіданні в якості свідка була допитана ОСОБА_6 , яка працювала начальником планово-економічного відділу КП «НКПП». Остання надала показання про те, що всі квартальні та річні фінансової звіти готувалися за її безпосередньої участі, направлялися їх підприємством за першою вимогою виконавчого комітету Новомосковської міської ради в строки, ним визначені, були випадки, коли ці звіти вона особисто доставляла до виконавчого комітету.

Крім того, матеріали справи містять докази про розгляд звітів про фінансово-господарську діяльність, в тому числі КП «НКПП» за 2020 рік, за результатами розгляду яких виконавчим комітетом Новомосковської міської ради прийнято рішення про визнання роботи КП «НКПП», - задовільною (т.1, а.с. 101).

Також, на підтвердження своєї позиції щодо складання квартальної та річної фінансової звітності та подання її виконавчому комітету позивачем надано відповідні докази (т.1, а.с. 205-251, т.2, а.с. 1-10).

Зазначені докази отримані позивачем, в спосіб, передбачений нормами ЦПК України, а тому розцінюються судом, як належні та допустимі, визнаються такими, що спростовують позицію відповідача в частині невиконання ОСОБА_1 умов пунктів 2.2, 2.3, 2.5 Контракту.

Оцінюючи подані докази щодо виникнення податкового боргу підприємства за час керівництва ОСОБА_1 , яке стало підставою для розірвання з ним контракту, суд виходить з наступного.

Акт службової перевірки містить дані про те, що за час діяльності ОСОБА_1 заборгованість з податку на додану вартість за даними бухгалтерського обліку зросла на 2674,82 грн. Крім того, має місце заборгованість зі сплати земельного податку на суму 231502,50 грн. Така масштабна динаміка податкового боргу свідчить про незадовільну діяльність керівника підприємства для його зменшення Станом на 01.03.2021 року податковий борг підприємства становить 4,18 млн. грн., за службовою довідкою головного бухгалтера податковий борг на кінець 2018 року становив 1,5 млн. грн. (т.1, а.с. 51-52).

На підтвердження наявності податкового боргу відповідачем подано постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 17 серпня 2021 року за КП «НКПП» обліковується податковий борг на суму 4189813,46 грн. (т.2, а.с. 97-100).

Жодних доказів, які оцінювала комісія при проведенні службової перевірки, при виявленні податкового боргу, суду не подано.

Подана позивачем постанова Третього апеляційного адміністративного суду від 17 серпня 2021 року у справі № 160/7205/20, не містить даних за який період виник податковий борг у КП «НКПП» на суму 4189813,46 грн. Службова записка головного бухгалтера про те, що на кінець 2018 року за підприємством рахувалася податкова заборгованість у розмірі 1,5 млн. грн., не може бути доказом виникнення податкового боргу за час керівництва підприємством ОСОБА_1 , як і не може бути розцінена судом, як самостійна беззаперечна підстава для розірвання контракту, відповідно до підпункту «в» пункту 5.3 Контракту, є саме виникнення податкового боргу.

До правовідносин, що вникли між сторонами, суд вважає за необхідне застосувати наступні норми права

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до частини першої, другої, третьої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст.ст.76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином, відповідачами, на підтвердження вчинення ОСОБА_7 посадових обов`язків надано лише акт службового розслідування від, яким зафіксовані порушення, які на переконання відповідачів вчинені директором КП «НКПП» ОСОБА_1 .

Між тим, сам по собі акт службового розслідування є внутрішнім документом юридичної особи, тому не може розцінюватися судом, як беззаперечний доказ, в розумінні вимог законодавства, встановлені у акті службового розслідування факти повинні бути доведені належними, допустимими та достовірними доказами.

Саме на відповідача у такій категорії справ покладається обов`язок надати належні, допустимі та достовірні докази правомірності своїх дій при прийнятті рішення про звільнення особи за виявлені порушення при виконання посадових та службових обов`язків.

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 в частині визнання протиправним та скасування розпорядження № 302-к від 19.05.2021 року «Про звільнення ОСОБА_1 з посади директора Комунального підприємства «Новомосковський комбінат комунальних підприємств», що є підставою для поновлення позивача на роботі на посаді директора КП «НККП».

У відповідності до ч.2 ст. 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який судом обчислюється, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи.

Відповідно до пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи. При цьому згідно з пунктом 5 наведеного вище Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців роботи (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим із дотриманням вимог законодавства.

Згідно довідки про заробіток (т.2, а.с. 191) заробітна плата ОСОБА_1 за останні два календарні місяці перед звільненням складає: квітень 2021 року 31795 грн., травень 2021 року 15897 грн. Таким чином, середньоденна заробітна плата позивача складає 1537,47 грн. (а.с. 20)

В даному випадку, позивачеві належить виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 03 червня 2021 року по 02 червня 2022 року, у розмірі 389232 гривні 91 копійки.

Вирішуючи питання щодо моральної шкоди, суд виходить з наступних норм закону.

У відповідності до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», від 25.05.2001 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Надбала проти Польщі» (2000) зазначається, що визнаючи звільнення позивача незаконним, суд вважає доведеним, що порушення законних прав позивача призвели до моральних страждань, вимагали від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить із ступеня та характеру перенесених позивачем моральних страждань, що були викликані порушенням його гарантованого конституцією права на працю, характеру та способу заподіяння моральної шкоди, враховує також ту обставину, що задоволення позову в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є одночасно і частковою компенсацією заподіяної моральної шкоди.

В судовому засіданні встановлено, що в результаті неправомірного звільнення з роботи позивачеві завдано моральних страждань, які виразились у втраті нормальних життєвих стосунків, оскільки позивач залишився без роботи, у зв`язку зі звільненням змушений був звертатися до суду та вживати додаткових зусиль для організації свого життя.

Між тим, позивач наполягає на стягненні моральної шкоди з Новомосковської міської ради, яка, в даному конкретному випадку, не може відповідати за позовом в цій частині, оскільки у відповідності до частини першої статті 176 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади не відповідають за зобов`язаннями створених ними юридичних осіб, крім випадків, встановлених законом.

Нормами ЦК України передбачено, що територіальні громади діють у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин - можуть створювати юридичні особи публічного права (комунальні підприємства, спільні комунальні підприємства, навчальні заклади тощо) у випадках та в порядку, встановлених Конституцією України та законом. Водночас територіальні громади не відповідають за зобов`язаннями створених ними юридичних осіб, крім випадків, встановлених законом, а юридичні особи, створені територіальними громадами, у свою чергу, не відповідають за зобов`язаннями відповідно територіальних громад.

Аналізуючи викладене, суд приходить до переконання про відмову у задоволенні позову в частині стягнення моральної шкоди з Новомосковської міської ради.

Відповідно до вимог ст.ст 141, 142 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір, пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 1816 гривень.

Керуючись ст.ст. 12, 76, 81, 89, 263, 265 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до Новомосковського міського голови Рєзніка Сергія Олександровича, виконавчого комітету Новомосковської міської ради, Комунального підприємства «Новомосковський комбінат комунальних підприємств», Новомосковської міської ради, про визнання неправомірним та скасування розпорядження про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати розпорядження Новомосковського міського голови № 302-к від 19.05.2021 року «Про звільнення ОСОБА_1 з посади директора Комунального підприємства «Новомосковський комбінат комунальних підприємств».

Поновити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на роботі на посаді директора Комунального підприємства «Новомосковський комбінат комунальних підприємств» ().

Стягнути з Комунального підприємства «Новомосковський комбінат комунальних підприємств» (ІК в ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 389232 гривні 91 копійка (триста вісімдесят дев`ять тисяч двісті тридцять дві гривні 91 копійка).

Стягнути з виконавчого комітету Новомосковської міської ради на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , судовий збір у розмірі 1816 гривень (одна тисяча вісімсот шістнадцять гривень).

В іншій частині позову ОСОБА_1 , - відмовити.

Рішення в частині поновлення на роботі підлягає негайному виконанню.

Повне найменування сторін:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач Новомосковський міський голова Рєзнік Сергій Олександрович, місцезнаходження: Дніпропетровська область, м.Новомосковськ, вул.Гетьманська, 14.

Відповідач виконавчий комітет Новомосковської міської ради, , місцезнаходження: Дніпропетровська область, м.Новомосковськ, вул.Гетьманська, 14.

Відповідач Новомосковська міська рада, , місцезнаходження: Дніпропетровська область, м.Новомосковськ, вул.Гетьманська, 14.

Відповідач Комунальне підприємство «Новомосковський комбінат комунальних підприємств», , місцезнаходження: Дніпропетровська область, м.Новомосковськ, вул.З.Бєлої, 156Б.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Сорока О.В.