Справа № 201/7605/21
Провадження № 2/201/418/2022
РІШЕННЯ

Іменем України

15 лютого 2022 року м. Дніпро

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Наумова О.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін в приміщенні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Є гроші ком» про здійснення перерахунку заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

20.07.2021о. (згідно штампу на поштовому конверті а.с. 20) ОСОБА_1 звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом ТОВ «Фінансова компанія «Є гроші ком» про здійснення перерахунку заборгованості за договором позики (а.с. 1 - 6).

Ухвалою судді від 29.07.2021р. позов прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін до положень ч.ч. 1 - 3 ст. 274, ст. 279 ЦПК України (а.с. 23).

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що у зв`язку з погіршенням матеріального становища в умовах пандемії 22.05.2021р. вона уклала договір позики «Простой» № -1442308 із ТОВ «Фінансова компанія «Є гроші ком» на отримання споживчого кредиту у сумі 12500,00 грн.

Позивачка виконувала зобов`язання за договором, вносила чергові платежі. Однак через важкі життєві обставини в умовах пандемії не встигла виплатити своєчасно всю суму кредиту до встановленого строку повернення - 20.06.2021р. У телефонному режимі їй повідомлено працівниками відповідача, що борг станом на липень 2021 року становить 40,000 грн. Відтак, після 20.06.2021р., коли кредитний договір припинив дію, продовжувалися нараховувати проценти і штрафні санкції.

Згідно з п. 1.3 договору строк позики за цим договором складає 30 (тридцять) календарних днів, позика мала бути повернута у термін до 20.06.2021р. включно. Ця дата є кінцевий термін чинності договору.

У п. 1.4. договору зазначено, що винагорода позикодавця складає одноразова комісія у розмірі 2,50%, але не менше 100,00 грн. від суми позики, вказаної у п.1.1 Договору позики, що підлягає сплаті в момент надання позики та утримується позикодавцем згідно з п.1.1 Договору. Згідно із п. 1.4.1 договору комісія за обслуговування позики складає 0, 20% від суми позики, вказаної в п.1.1 договору позики щоденно. У п. 4.3 зазначено, що у разі прострочення виконання цього договору, позичальник зобов`язаний сплатити 4,00% від суми позики за кожен день прострочення з першого дня прострочення.

Проте, після того як настав строк виконання зобов`язань у повному обсязі, позикодавець не мав права продовжувати нараховувати проценти і неустойку, а мав право лише на стягнення сум, передбачених ст. 625 ЦК України. У свою чергу, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Проте п. 4.3 суперечить положенням ст. 625 ЦК України.

На підставі викладеного, просила суд здійснити перерахунок заборгованості за кредитом відповідно до договору позики.

Відповідач ТОВ «Фінансова компанія «Є гроші ком», якому направлена була копія ухвали про відкриття провадження та копію позову з додатками (а.с. 23-24) і отримана ним 14.12.2021р. (а.с. 26) правом на надання відзиву на позовну заяву на момент розгляду справи не скористався (майже протягом місяця).

Враховуючи категорію спору (малозначна справа), справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін для розгляду малозначних справ відповідно до положень ст. 274 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши позиції сторін, оцінивши зібрані докази по справі за принципами ст. 89 ЦПК України та у сукупності з нормами законодавства, суддя установив такі обставини справи і відповідні ним правовідносини.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

З матеріалів справи встановлено, що позивачка ОСОБА_1 22.05.2021р. уклала договір позики «Простой» № -1442308 із ТОВ «Фінансова компанія «Є гроші ком» на отримання споживчого кредиту у сумі 12500,00 грн. (а.с. 9 -19).

Згідно з п. 1.3 договору строк позики за цим договором складає 30 (тридцять) календарних днів, позика мала бути повернута у термін до 20.06.2021р. включно.

Відповідно до п. 1.4. договору винагорода позикодавця складає одноразова комісія у розмірі 2,50%, але не менше 100,00 грн. від суми позики, вказаної у п.1.1 Договору позики, що підлягає сплаті в момент надання позики та утримується позикодавцем згідно з п.1.1 договору.

Згідно із п. 1.4.1 договору комісія за обслуговування позики складає 0, 20% від суми позики, вказаної в п. 1.1 договору позики щоденно.

Відповідно до п. 4.3 договору у разі прострочення виконання цього договору, позичальник зобов`язаний сплатити 4,00% від суми позики за кожен день прострочення з першого дня прострочення.

Вказаний договір укладено на сайті відповідача https://e-groshi.com, шляхом подання заяви на отримання кредитних коштів. З договору видно, що його підписано з боку позивача за допомогою електронного підпису ОСОБА_1 , СМС код: KNKMM9 (а.с. 19).

Як вказує позивачка, вона виконувала зобов`язання за договором. Однак через важкі життєві обставини не встигла виплатити своєчасно всю суму кредиту до встановленого строку повернення - 20.06.2021р. У телефонному режимі їй повідомлено працівниками відповідача, що борг станом на липень 2021 року становить 40,000 грн.

Позивачка зазначає, що після 20.06.2021р., коли кредитний договір припинив дію, продовжувалися нараховувати проценти і штрафні санкції, з чим суд не погоджується, оскільки 20.06.2021р. є строком повернення позики, а відповідно до п. 6.6 договору, його дія припиняється за взаємною згодою сторін шляхом підписання додаткової угоди та в інших випадках, встановлених законом і цим договором (а.с. 15).

Позивачка, посилаючись на ряд постанов Верховного Суду, вважає, що відповідач має здійснити перерахунок заборгованості, оскільки вважає, що строк виконання зобов`язань настав у повному обсязі, і тому позикодавець втратив право продовжувати нараховувати проценти і неустойку, а має право лише на стягнення сум, передбачених ст. 625 ЦК України.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009р. № 5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» оскільки підставою позову є фактичні обставини, що наведені у заяві, то зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору.

Дійсно, згідно із сформованим Великою Палатою Верховного Суду висновком у постанові від 28.03.2018р. у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Велика Палата Верховного Суду відхилила аргументи позивача про те, що на підставі статті 599 та частини четвертої статті 631 ЦК України він мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом.

Одними із основних засад цивільного судочинства є змагальність сторін (ст. 2 ЦПК України). Відповідно до ч.ч. 1 - 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (допустимі докази). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Пред`являючи вимоги про «здійснення перерахунку заборгованості за кредитом», позивачка не надала доказів і не навела у позові навіть міркувань про те, що зазначена нею сума заборгованості (40 000,00 грн.), про яку їй, як вона вказує, повідомили телефоном працівники відповідача, складається із процентів за договором позики, які були нараховані після строку повернення позиви 20.06.2021р.

Відповідного клопотання про витребування будь-яких доказів упродовж всього провадження по справі позивачка не заявляла.

Окрім того, позивачка просить суд здійснити перерахунок заборгованості за договором, що не відноситься до компетенції суду, адже завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ (ст. 2 ЦПК України).

Також позивачка не заявляла вимог про застосування наслідків недійсності правочину, передбачених ст. 216 ЦК України. Тому вимоги позивачки про перерахунок заборгованості, з огляду на спеціальну норму ст. 216 ЦК України, не є належним способом захисту права.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Віршуючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, з урахуванням того, що позивачка була звільнена від сплати судового збору з огляду на приписи ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», а у задоволенні позовних вимог відмовлено, судові витрати відносяться на рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76 - 81, 89, 141, 259, 263 - 265, ч. 1 ст. 274, ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суддя,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Є гроші ком» про здійснення перерахунку заборгованості за договором позики - відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя Наумова О.С.