Справа № 451/146/22
Провадження № 2/451/248/22
РІШЕННЯ

іменем України

02 червня 2022 року місто Радехів

Радехівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Куцик-Трускавецької О.Б.,

при секретарі судового засідання Федорук І.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до АТ КБ «Приватбанк»; треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, Радехівський відділ державної виконавчої служби у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

встановив:

Стислий виклад позиції сторін

Представником позивача Перуновим В.В. подано до суду позов в інтересах ОСОБА_1 до АТ КБ «Приватбанк», треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, Радехівський відділ державної виконавчої служби у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у якому просить: визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №2596 від 05 вересня 2019 року щодо звернення стягнення на нерухоме майно - квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , виданий приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною.

В обґрунтування вимог щодо предмета позову представник позивача покликається на те, зокрема, що 18.01.2022 року щодо позивача відкрито виконавче провадження ВП № 68191304 на підставі виконавчого напису № 2596 від 05.09.2019 року приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни про звернення стягнення на нерухоме майно - квартиру за адресою: АДРЕСА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк». Вважає, що виконавчий напис № 2596 від 05 вересня 2019 року щодо звернення стягнення на нерухоме майно - квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , виданий приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною є незаконним та таким, ще не підлягає виконанню. Так, на переконання представника позивача, даний виконавчий напис вчинений з порушенням вимог Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, так як станом на дату його вчинення чинним законодавством не було передбачено умов та підстав для вчинення виконавчого напису при поданні кредитного договору, викладеного в простій письмовій формі. Також зазначає, що сума заборгованості не є безспірною, оскільки позивача не було повідомлено про звернення із заявою про вчинення виконавчого напису. Окрім цього, даний виконавчий напис вчинено із пропуском трирічного строку, встановленого ст. 88 Закону України «Про нотаріат».

Представницею відповідача подано відзив на позовну заяву, відповідно до вимог якого просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на дотримання нотаріусом вимог чинного законодавства під час вчинення виконавчого напису(а.с.61-66).

У судове засідання сторони участі уповноважених представник не забезпечили.

Враховуючи вищевикладене та зважаючи на вимоги частини 2 статті 247 ЦПК України суд дійшов висновку про розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заяви, клопотання учасників справи

Позивачем подано заяву про забезпечення позову та клопотання про витребування доказів(а.с.10-12, 13-14).

На виконання ухвали суду представником позивача надано копію кредитної угоди (а.с.50-51).

Представником позивача 14.03.2022 подано заяву про відкладення розгляду справи, 31.03.2022 заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду(а.с.59,75-76).

13.04.2022 представником позивача подано клопотання про відкладення розгляду справи(а.с.81).

12.05.2022 представником позивача подано клопотання про відкладення розгляду справи(а.с.95-96).

Третьою особою - приватним нотаріусом Дніпровського МНО Боднар І.М. на виконання ухвали суду від 11.02.2022 надано належним чином засвідчені копії виконавчого напису та документів, на підставі яких його вчинено. Також у листі зазначає розгляд справи проводити без її участі (а.с.104-133).

01.06.2022 представником позивача подано клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. (а.с.134-140).

Третя особа - Радехівський відділ державної виконавчої служби у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) у судове засідання участі уповноваженого предстиавника не забезпечила, причини неявки суду не повідомила, хочапро день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с.102).

Процесуальні дії у справі

Ухвалою Радехівського районного суду Львівської області від 09.02.2022 забезпечено позов шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису №2596 від 05 вересня 2019 року щодо звернення стягнення на нерухоме майно - квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , виданого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною(а.с.37-39).

Ухвалою Радехівського районного суду Львівської області від 11.02.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Залучено до участі у справі Радехівський відділ державної виконавчої служби у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (а.с.42-44).

Судове засідання призначене на 15.03.2022 не відбулося у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю головуючого судді (а.с.68).

Ухвалою Радехівського районного суду Львівської області від 05.04.2022 клопотання представника позивача задоволено, судове засідання у справі №451/146/22, призначене на 13.04.2022 постановлено проводити в режимі відеоконференції (а.с.78-79).

Ухвалою Радехівського районного суду Львівської області від 13.04.2022 розгляд справи відкладено на 12.05.2022(а.с.83-84).

Ухвалою Радехівського районного суду Львівської області від 12.05.2022 розгляд справи відкладено на 02.06.2022(а.с.97).

Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з такого.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

20.03.2008 між ОСОБА_1 та АТ КБ «Приватбанк» укладено кредитну угоду № E/V3658 (а.с.7-9).

20.03.2008 між ОСОБА_1 та ЗАТ КБ «Приватбанк» укладено іпотечний договір, який посвідчений приватним нотаріусом Радехівського нотаріального округу Юрченко О.В.(а.с.25-28).

05.09.2019 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною видано виконавчий напис, який зареєстровано за №2596, про звернення стягнення на нерухоме майно квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 . Строк за який проводиться стягнення, - одинадцять років один місяць чотири дні, а саме з 20.03.2008 року по 24.04.2019 року(а.с.15).

18.01.2022 державним виконавцем Ситар В.З. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за №68191304 на підставі виконавчого напису №2596, виданого 05.09.2019 та постановлено звернути стягнення на нерухоме майно квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 (а.с.24).

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування, мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову

До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми

Цивільного кодексу України (далі ЦК України) та Закону України «Про нотаріат».

За приписами статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 18 цього Кодексу нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» (надалі - Закон) та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595 (надалі - «Порядок»).

Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону та Глава 16 розділу ІІ Порядку.

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Наведена норма спрямована на фактичне повідомлення боржника, аби надати йому можливість усунути порушення, і цим запобігти стягненню на кошти боржника. Тому повідомлення боржника слід вважати здійсненим належним чином за умови, що він одержав або мав одержати повідомлення, але не одержав його з власної вини. Доказом належного здійснення повідомлення може бути, зокрема, повідомлення про вручення поштового відправлення з описом вкладення.

Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу (пунктами 3.3., 3.4. пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»).

Аналіз наведених вище норм дає підстави для висновку про те, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Можливість звернення стягнення на предмет іпотеки передбачена як загальним Законом України «Про нотаріат», так і спеціальним Законом України «Про іпотеку».

Згідно стаття 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Частинами першою, другою статті 35 цього Закону визначено, що у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

У відповідності до підпункту 1-1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а)оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б)оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в)засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання заборгованості, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г)оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; г)довідка фінансової установи про ненадходження платежу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц (провадження № 14-706цс19) зазначено, що, вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Водночас порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Безспірність документа, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною.

У постанові від 13 жовтня 2021 року у справі № 554/6777/17-ц Верховний Суд дійшов до висновку про те, що на сьогодні чинне законодавство України не зобов`язує нотаріуса викликати позичальника і з`ясовувати наявність чи відсутність його заперечень проти вимог позикодавця. Проте, право позичальника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Однак, враховуючи те, що нотаріальне провадження є безспірним, для забезпечення такої безспірності нотаріусові бажано з`ясувати у позичальника наявність заперечень щодо вчинення виконавчого напису або сплати ним боргу.

Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Вказані правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19).

Частинами 1-4 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Ненадання доказів щодо повідомлення боржника та недотримання тридцятиденного строку з моменту повідомлення унеможливлюють вчинення виконавчого напису, оскільки неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавило його можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги банку. У такому випадку боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між ним та кредитором щодо суми заборгованості, що об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Аналогічні висновки щодо необхідності повідомлення боржника про усунення порушень викладені у постановах Верховного Суду від 30 вересня 2019 року у справі № 357/12818/17 (провадження № 61-44380св18), від 10 квітня 2019 року у справі № 201/11696/16 (провадження № 61-26838св18), від 18 жовтня 2019 року у справі № 591/6609/16 (провадження № 61-28093св18), від 01 квітня 2020 року у справі № 236/2511/17 (провадження № 61-17565св18).

У відзиві відповідач посилається на те, що позивачу на його адресу було направлено письмову вимогу про усунення порушень за договором, докази направлення та текс вимоги наявний у матеріалах справи.

Разом із тим, у матеріалах справи відсутні докази отримання позивачем (іпотекодавцем) вимоги банку щодо усунення порушень, а відповідачем не було спростовано твердження позивача про її неотримання. Так, відповідачем не надано документів, що підтверджують надіслання вимоги про усунення порушення позивачу у відповідності до підпункту 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, що вказує на порушення процедури вчинення виконавчого напису.

Окрім цього, із матеріалів справи, а саме з рішення апеляційного суду Львівської області від 26 вересня 2012 року (справа №2-20/11) слідує, що ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із позовом у жовтні 2011 року в якому в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № Е/У3658 від 20.03.2008, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 просило звернути стягнення на предмети застави та виселити відповідачів з житла. Рішенням апеляційного суду Львівської області від 26 вересня 2013 року звернуто стягнення на предмет іпотеки та виселено відповідачів з житла(а.с.18-22).

У постанові Верховного Суду України від 18 листопада 2021 року справа №466/5186/18 вказано, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни.

Таким чином АТ КБ «ПриватБанк» скористався передбаченим частиною 2 статті 1050 ЦК України правом вимоги щодо дострокового виконання зобов`язання за кредитним договором № Е/У3658 від 20.03.2008.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) зазначила, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519, вказує на те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

Отже, кредитодавець має право нараховувати передбачені договором проценти лише впродовж строку дії кредитного договору або до звернення кредитора до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, після спливу такого строку нарахування відсотків є безпідставним.

У заяві про вчинення виконавчого напису банк визначив до стягнення відсотки за кредитом та пеню, що нараховані після ухвалення судом апеляційної інстанції рішення від 26 вересня 2012 року, яким було частково задоволено позов, звернуто стягнення на предмет іпотеки та виселено відповідачів з житла.

З огляду на вказане та ту обставину, що АТ КБ «ПриватБанк» скористалося передбаченим частиною 2 статті 1050 ЦК України правом вимоги щодо дострокового виконання зобов`язання за кредитним договором № Е/У3658 від 20.03.2008, наявними є ознаки відсутності безспірності заборгованості при вчиненні виконавчого напису, оскільки в такому (виконавчому написі) вказана заборгованість за відсотками за кредитом та пенею після ухвалення судового рішення від 26 вересня 2012 року.

Подібний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 607/13646/18 (провадження № 61-21494св19), постанові Верховного Суду від 25 листопада 2020 року у справі № 461/4885/17 (провадження № 61-3474св19).

Також судом враховано, що відповідно до п.3.1. Глави 16 розділу ІІ Порядку нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність обчислюється за загальними правилами обчислення цивільно-правових строків. Позовна давність установлюється в законі з метою упорядкування цивільного обороту за допомогою стимулювання суб`єктів, права чи законні інтереси яких порушені, до реалізації права на їх позовний захист протягом установленого строку.

Загальний строк позовної давності відповідно до статті 257 ЦК України становить три роки.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 ЦК України).

За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Для визначення моменту виникнення права на позов важливим є як об`єктивний (сам факт порушення права) так і суб`єктивний (особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення) моменти. Для правильного застосування частини першої статті 261 ЦК України при визначенні початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а і об`єктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав.

У справі № 916/3006/17 Велика Палата Верховного Суду сформулювала висновок про те, що строк для звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису, передбачений статтею 88 Закону України «Про нотаріат», безпосередньо пов`язаний з позовною давністю, встановленою ЦК України. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Отже, загальний строк для звернення стягувача до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису становить не більше трьох років з дня виникнення у стягувача права вимоги до боржника незалежно від суб`єктного складу сторін у правовідносинах, тобто цей строк підлягає застосуванню й у відносинах між юридичними особами. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено іншу позовну давність, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Бондар І.М. вбачається, що строк за яким проводиться стягнення починається з 20.03.2008 по 24.04.2019.

Таким чином, частина грошових вимог, з метою погашення яких відповідач звернувся за вчиненням виконавчого напису про стягнення боргу, виходить за межі встановленого законодавством трирічного строку позовної давності.

Так як, за правилом ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності є підставою для відмови в задоволенні заявлених вимог, включення відповідачем до складу заборгованості платежів, сплата яких прострочена більш, ніж на три роки, також свідчить про спірність заявленої до погашення суми боргу.

Жодних доказів стосовно розрахунку саме такої суми заборгованості відповідачем суду не надано.

Таким чином, за встановлених фактичних обставин справи, оспорюваний виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, відтак суд доходить переконання про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Розподіл між сторонами судових витрат

З огляду на вище викладене та зважаючи на норми статті 141 ЦПК України судові витрати у сумі 992, 40 грн (за подання позовної заяви) та у сумі 496, 20 грн (за подання заяви про забезпечення позову) підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі статей 39, 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», 15, 16, 18 Цивільного кодексу України та керуючись статтями 10, 81, 137, 141, 259, 263-265, 268, 280-282 Цивільного процесуального кодексу України, Радехівський районний суд Львівської області,

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №2596 від 05 вересня 2019 року щодо звернення стягнення на нерухоме майно - квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , виданий приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною.

Судові витрати у справі покласти на відповідача.

Стягнути з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 1 488 (одна тисяча чотириста вісімдесят вісім) грн 60 коп.витрат по сплаті судового збору.

Відповідно до вимог частини 7 статті 158 ЦПК України заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Радехівського районного суду Львівської області від 09.02.2022, продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Реквізити сторін та інших учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 );

Відповідач: АТ КБ «Приватбанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, ).

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору:

Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна (49000, м. Дніпро, Дніпропетровська обл., вул. Центральна, буд.6/9);

Радехівський відділ державної виконавчої служби у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) (80200, Львівська обл., місто Радехів, просп. Відродження, буд. 7).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Головуючий суддяО. Б. Куцик-Трускавецька