Справа № 183/6547/21
№ 2/183/1541/22
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 травня 2022 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді Городецького Д. І.,
секретаря судового засідання Пономаренко О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом Кредитної спілки «Союз-Дніпро»до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором споживчого кредиту,-
16 вересня 2021 року Кредитна спілка «Союз-Дніпро» звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 22 серпня 2019 року між нею та відповідачем ОСОБА_1 був укладений Договір споживчого кредиту № 1424/19, відповідно до якого Кредитна спілка «Союз-Фінанс» надала відповідачу кредитні кошти в сумі 66 000,00,00 грн. строком на 48 місяців, починаючи з 22 серпня 2019 року до 21 серпня 2023 року, а відповідач ОСОБА_1 , в свою чергу, зобов`язалася у встановлений в договорі строк повернути грошові кошти за графіком та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в розмірі 33,22% річних.
Грошові кошти були отримані відповідачем ОСОБА_1 22 серпня 2019 року, що підтверджується видатковим касовим ордером № 68 від 22 серпня 2019 року на суму 37 000,00 грн. та видатковим касовим ордером № 70 від 22 серпня 2019 року на суму 29 000,00 грн.
В забезпечення виконання відповідачем ОСОБА_1 умов Договору споживчого кредиту № 1424/19 від 22 серпня 2019 року між Кредитною спілкою «Союз-Дніпро» і відповідачами ОСОБА_2 і ОСОБА_3 укладено Договори поруки № 1424/19 від 22 серпня 2019 року, відповідно до умов якого останні взяли на себе зобов`язання перед Кредитною спілкою відповідати солідарно по зобов`язанням відповідача ОСОБА_1 за Договором споживчого кредиту № 1424/19 від 22 серпня 2019 року.
В порушення умов Договору споживчого кредиту, відповідач ОСОБА_1 не надавала своєчасно Кредитній спілці грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, в зв`язку з чим, станом на 01 вересня 2021 року виникла заборгованість в розмірі 205 224,48 грн., яка складається з:залишку по кредиту в розмірі 65 576,00грн.; процентів, нарахованих за користування кредитом з урахуванням прострочення платежів в розмірі 139 648,48 грн. (164 424,48 - 24 776,00 - 2 400,00 = 139 648,48 грн.).
Зазначену суму, а також судові витрати в розмірі 3 078,37 грн. позивач просить стягнути солідарно з відповідачів на його користь.
Ухвалою суду від 20 жовтня 2021 року відкрите провадження у справі,розгляд якої призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
В судове засідання представник позивача Кредитної спілки «Союз-Дніпро» не з`явився, згідно заяви просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, у разі повторної неявки відповідачів в судове засідання не заперечував проти проведення заочного розгляду справи.
Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , кожен окремо, в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином,причин неявки суду не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву суду не подавали.
Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Враховуючи наведене, судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи.
У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд, дослідивши надані позивачем письмові докази, дійшов такого висновку.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.
Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.
Відповідно до частини першої, другої, третьої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Згідно ст.ст.76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Судом встановлено, що 22 серпня 2019 року між Кредитною спілкою "Союз-Дніпро" та відповідачем ОСОБА_1 був укладений Договір споживчого кредиту №1424/19, відповідно до якого Кредитна спілка "Союз-Дніпро" надала ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 66 000,00 грн. строком на 48 місяців, починаючи з 22 серпня 2019 року по 21 серпня 2023 року, а відповідач ОСОБА_1 , в свою чергу, зобов`язалася у встановлений в договорі строк повернути грошові кошти за графіком (що є невід`ємною частиною Договору), сплатити суму відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 33,22% річних від суми залишку заборгованості за кредитом (п. 6.1-6.4 Договору).
Пунктом 6.5 Договору сторони дійшли згоди, що при порушенні позичальником строків сплати чергових платежів, вказаних в п. 6.4 цього Договору (в графіку платежів), а у випадку продовження строку дії Договору згідно з п. 4.2 - платежів, вказаних в п. 4.3 Договору, розмір процентів (відсотків) за користування кредитом складає 0,5% на день від суми залишку за кредитом за кожен день простроченої заборгованості за кредитом до повного її погашення.
Кредитні кошти на суму 66 000 00 грн. отримані відповідачем ОСОБА_1 22 серпня 2019 року, що підтверджується видатковим касовим ордером № 68 від 22 серпня 2019 року на суму 37 000,00 грн. та видатковим касовим ордером № 70 від 22 серпня 2019 року на суму 29 000,00 грн.
Згідно умов Договору, відповідач ОСОБА_1 зобов`язалася погашати заборгованість за кредитом щомісяця до 30 числа кожного місяця, згідно з графіком погашення заборгованості, яка складається з заборгованості по кредиту та відсотків за користування кредитом (п. 4.3 Договору споживчого кредиту).
Відповідно до п. 7.1 Договору споживчого кредиту, для забезпечення виконання зобов`язання позичальника перед Кредитодавцем за цим Договором сторони погодили укласти Договір поруки № 1424/19 від 22 серпня 2019 року.
Судом встановлено, що на виконання вимог п. 7.1 Договору, в забезпечення виконання відповідачем ОСОБА_1 умов Договору споживчого кредиту № 1424/19 від 22 серпня 2019 року, між Кредитною спілкою «Союз-Дніпро» і відповідачами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 був укладений Договори поруки № 1424/19 від 22 серпня 2019 року, відповідно до умов якого останні взяли на себе зобов`язання перед Кредитною спілкою відповідати солідарно по зобов`язанням відповідача ОСОБА_1 за Договором споживчого кредиту № 1424/19 від 22 серпня 2019 року.
Так, згідно з п. 3.1 Договору поруки № 1424/19 від 22 серпня 2019 року, відповідальність поручителя настає у випадку, коли позичальник не виконує, або неналежним чином виконує свої грошові зобов`язання згідно кредитного договору (п. 3.1.). Поручитель та позичальник несуть солідарну відповідальність перед Кредитодавцем на всю суму заборгованості, встановлену на момент подання позовної заяви відповідно до ст. 554 ГК України.
У відповідності з п. 4.1 Договору поруки, строк його дії з 22 серпня 2019 року до 22 серпня 2029 року. Сторони в становили, що даний договір втрачає свою силу з моменту повного виконання забезпеченого ним зобов`язання, яке визначається повним погашенням заборгованості Позичальника за кредитним договором.
Отже, Кредитна спілка свої договірні зобов`язання виконала повністю та належним чином.
Судом встановлено, що в порушення умов Договору споживчого кредиту, відповідач ОСОБА_1 не надавала своєчасно Кредитній спілці грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, в зв`язку з чим, станом на 01 вересня 2021 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 205 224,48 грн., яка складається з:залишку по кредиту в розмірі 65 576,00грн.; процентів, нарахованих за користування кредитом з урахуванням прострочення платежів в розмірі 139 648,48 грн. (164 424,48 - 24 776,00 - 2 400,00 = 139 648,48 грн.), що підтверджується довідкою-розрахунком Кредитної спілки.
06 вересня 2021 року за вих. № 1969/21, № 1971/21, № 1972/21 та № 1973/21 позивачем на адресу відповідачів надіслані вимоги про погашення поточної заборгованості за кредитом, які останніми залишені без виконання.
Вирішуючи спір по суті заявлених вимог, суд застосовує наступні норми права.
У відповідності до ст. 509 ЦК України, 1. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. 2. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. 3. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності справедливості.
Згідно до ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав і обов`язків є договори.
За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За положеннями ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Частинами 1, 2 статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.
Відповідно до ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.
Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків.
Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).
Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Згідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
У відповідності до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу.
Статтею 1050 ЦК України передбачено: 1. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов?язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.2. Якщо договором встановлений обов?язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Як зазначалося вище, в порушення умов за Договором споживчого кредиту відповідач ОСОБА_1 належним чином свої зобов`язання не виконувала, у зв`язку з чим станом на 01 вересня 2021 року виникла заборгованість в розмірі 205 224,48 грн., яка складається з:залишку по кредиту в розмірі 65 576,00грн.; процентів, нарахованих за користування кредитом з урахуванням прострочення платежів в розмірі 139 648,48 грн. (164 424,48 - 24 776,00 - 2 400,00 = 139 648,48 грн.).
З урахуванням того, що у відповідача ОСОБА_1 перед позивачем існує заборгованість, яка останньою добровільно не сплачується, а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, суд вважає вимоги Кредитної спілки обґрунтованими, з відповідачів солідарно на користь позивача належить стягнути заборгованість за Договором споживчого кредиту № 1424/19 від 22 серпня 2019 року, що виникла станом на 01 вересня 2021 року в розмірі 205 224,48 грн., яка складається з: яка складається з:залишку по кредиту в розмірі 65 576,00 грн.; процентів, нарахованих за користування кредитом з урахуванням прострочення платежів в розмірі 139 648,48 грн.
Суд зауважує, що встановлені вище обставини під час розгляду справи відповідачами жодним належним та допустимим доказом не спростовані, зокрема останні не скористалися своїм правом надати суду відзив з приводу заперечення позовних вимог, а також не надали доказів часткового або повного повернення грошових коштів Кредитній спілці, зокрема не спростували розрахунок заборгованості позивача.
При цьому, згідно з частинами першою та шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Крім того, суд вказує, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.
За загальними положеннями ЦПК України на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.
Також слід зазначити, що згідно зі статтею 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Основного Закону України.
Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.
Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.
Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.
Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Згідно із практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і докази не збирає.
Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
З урахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог Кредитної спілки «Союз-Дніпро»в повному обсязі.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачів пропорційно на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 026,12 грн., з кожного.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 81, 82, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273, 274, 276,280-284, 354 ЦПК України, суд, -
Позов Кредитної спілки «Союз-Дніпро»до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором споживчого кредиту, - задовольнити.
Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Кредитної спілки «Союз-Дніпро» заборгованість за Договором споживчого кредиту № 1424/19 від 22 серпня 2019 року в розмірі 205 224,48 грн. (двісті п`ять тисяч двісті двадцять чотири грн. 48 коп.), яка складається з: залишку по кредиту в розмірі 65 576,00 грн.; процентів, нарахованих за користування кредитом з урахуванням прострочення платежів в розмірі 139 648,48 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Кредитної спілки «Союз-Дніпро» судові витрати у розмірі 1 026,12 грн. (одна тисяча двадцять шість грн. 12 коп.).
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Кредитної спілки «Союз-Дніпро» судові витрати у розмірі 1 026,12 грн. (одна тисяча двадцять шість грн. 12 коп.).
Стягнути з ОСОБА_3 на користь Кредитної спілки «Союз-Дніпро» судові витрати у розмірі 1 026,12 грн. (одна тисяча двадцять шість грн. 12 коп.).
Учасники справи:
- відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;
- відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;
- відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Повне рішення суду складено 04 травня 2022 року.

Суддя Д. І. Городецький