Справа №760/6959/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2022 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Оксюти Т.Г.

при секретарі Горупа В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «МІСТЕР МАНІ» про захист прав споживачів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом до ТОВ «МІСТЕР МАНІ» в якому просила суд визнати кредитний договір №453901 від 01.12.2020, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Містер Мані», недійсним.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що між нею та відповідачем було укладено договір № 453901 від 01.12.2020 p., відповідно до якого позивачем було отримано позику.

Ознайомившись зі змістом договору позивач вважає, що укладений договір є недійсним з таких підстав.

Відповідачем було надано фінансову послугу шляхом обрання форми укладення договору за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи, проте позивач не підписувала даний договір.

ТОВ «МІСТЕР МАНІ» не було повідомлено позивачу письмово всю необхідну інформацію щодо умов договору. Відповідач скористався тим, що позивачу як позичальнику об`єктивно бракувало знань, необхідних для здійснення правильного вибору при підписанні оспорюваного договору і вона була введена в оману при отриманні кредитних послуг, а відповідач, в порушення вимог Закону України «Про захист прав споживачів», не надав позивачу відомості, які потрібні клієнту при укладенні кредитного договору та не зазначив їх в його змісті.

Прийняття пропозиції від відповідача укласти електронний договір (акцепт) здійснено шляхом зазначення у відповідному чекбоксі галочки на сторінці сервісу з надання онлайн позик відповідачем та введення одноразового ідентифікатора без заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття пропозиції в електронній формі, що не відповідає положенням абзацу третього частини шостої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію.

Порядок акцептування пропозиції відповідачем не відповідає положенням абзацу третього частини шостої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», договір про надання позики, укладений між позивачем та відповідачем, не є таким, що прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі.

В оспорюваному договорі не була вказана ціна та сукупна вартість кредиту.

Відповідачем не було надано позивачу розрахунок загальних витрат за споживчим кредитом, тобто витрат, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту. У зв`язку з цим реально нарахований позивачу відсоток за користування кредитними коштами став значно більшим, від того, що був зазначений відповідачем у розрахунку платежів.

Позивача було введено в оману на рахунок істотних умов договору, зокрема, на рахунок відсоткової ставки за користування кредитом та пені, не було зазначено нічого на рахунок непомірно великої відсоткової ставки у випадку порушення зобов`язання. Позивачу було повідомлено значно меншу ціну кредиту (відсотків) через що вона погодилась на укладення оспорюваного договору.

Також при укладенні договору було порушено принцип рівності сторін, так як позивачу було запропоновано укласти договір на фактично відомих лише відповідачу умовах.

Розмір нарахованих відсотків за кредитним договором значно перевищує розмір заборгованості за кредитом.

На підставі викладеного просить позов задовольнити.

Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 07.04.2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.

26.08.2021 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву у якому представник послався на те, що договір №453901 від 01.12.2020 та Додаток № 1 до нього підписані у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач виконав свої зобов`язання за договором у повному обсязі та в обумовлені строки. Всі дії щодо укладення договору проводились у автоматичному режимі, але у позивача був час, до підписання договору, для детального ознайомлення з його умовами. Позивач була ознайомлена з реальною процентною ставкою та сукупною вартістю позики при підписанні спірного договору. Твердження позивача про те, що умови укладеного між сторонами договору є несправедливими, не відповідають дійсності, оскільки станом на 17.08.2021 року за невиконання зобов`язання за договором, позичальнику заборгованість нарахована не була. На підставі зазначеного представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, сторони у судове засідання не викликалися.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом

Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 зареєструвалася на сайті ТОВ «МІСТЕР МАНІ» 01 серпня 2020 року та відкрила особистий кабінет. Для первинної реєстрації клієнт повинен пройти ідентифікацію та верифікацію, а саме клієнт надає: свої паспортні данні; свій ідентифікаційний код; номер телефону; адресу електронної пошти; клієнт вказує реквізити банківської картки; умови на яких він хоче отримати кредит. ТОВ «МІСТЕР МАНІ» перевіряє та звіряє надану клієнтом інформацію, шляхом надсилання електронних запитів та отримання електронних відповідей до бюро кредитних історій та інших Державних доступний ресурсів України. На підставі отриманої інформації ТОВ «МІСТЕР МАНІ» дає згоду на відкриття особистого кабінету та направляє до особистого кабінету кредитний договір (оферту), або відмовляє клієнту у відкритті особистого кабінету, або відмовляє у видачі кредиту клієнту (у випадку надання клієнтом недостовірної або неповної інформації). Зазначені дії проводяться у електронному режимі. Підписати кредитний договір не можливо без ознайомлення з Правилами надання коштів у позику у тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «МІСТЕР МАНІ». П. 9.1. договору містить всі умови без згоди з якими договір не буде укладений, у тому числі клієнт підтверджує що він ознайомився з Правилами.

Позивач отримала кредитні кошти згідно договору №453901 від 01.12.2020 року на карту банка; дата транзакції зарахування коштів на карту 01.12.2020 року, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Позивач верифікувала свою банківську карту з використанням 3-D Secure, дата транзакції верифікації карти - 01.12.2020 року.

Відповідно до підпункту 12 п.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі (далі - ІТС) суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Вбачається, що позичальнику була надана вичерпна інформація, яка передбачена ч. 2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» шляхом надання клієнту доступу до такої інформації на веб- сайті Товариства, направлення кредитного договору в особистий кабінет позичальника. Вся інформація стосовно умов договору була надано позивачу до підписання договору про що свідчить LOG правочину, відомості про що наявні в матеріалах справи.

Так, у відповідності LOGу правочину, 01.12.2020 року о 16:45:38 годині позивач увійшла у систему. О 16:48:40 годині заповнила заявку та надала свої дані фінансовій установі для ідентифікації, перевірки щодо можливості отримання кредиту з інформацією про бажані параметри кредиту. Після чого, відповідач направив позичальнику в особистий кабінет оферту і договір. В подальшому позивач направила до ТОВ «МІСТЕР МАНІ» електронне повідомлення про прийняття оферти фінансової установи (акцепт), та підписала вищезазначений договір унікальним одноразовим ідентифікатором, який ТОВ «МІСТЕР МАНІ» відправив на номер телефону позивача, зареєстрований нею у особистому кабінеті як фінансовий телефон позивача. Відповідач направив позивачу одноразовий ідентифікатор у вигляді алфавітно-цифрової послідовності: h90; цей унікальний одноразовий ідентифікатор було зазначено у нижній частині договору. Того ж дня, ТОВ «МІСТЕР МАНІ» направило позивачу підтвердження вчинення електронного правочину у формі електронного документа та перевело кредитні кошти на банківську картку позивача.

Таким чином вбачається, що відповідач виконав свої зобов`язання за договором у повному обсязі та в обумовлені строки і у позивача, до підписання договору, був час для ознайомлення з умовами договору.

За таких обставин, посилання позивача відносно того, що вона не здійснювала підписання оспорюваного договору, не знайшли свого підтвердження, оскільки спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Згідно п. 12. ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Також, згідно абзацу 2 п. 9.3 кредитного договору, сторони погодили, що укладений в електронному вигляді договір буде зберігатись в особистому кабінеті позичальника на сайті кредитодавця.

Вбачається, що позивач була ознайомлений з реальною процентною ставкою та сукупною вартістю позики при підписанні кредитного договору і такий договір відповідає вимогам чинного законодавства України, ціна та сукупна вартість кредиту вказана у договорі, а також у графіку платежів до даного договору.

Посилання позивача на несправедливість умов договору не знайшли свого підтвердження. Долучені до матеріалів справи докази свідчать про те, що станом на 17.08.2021 року за невиконання зобов`язань за договором, позичальнику нараховано 0,00 грн. Таким чином, встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором, згідно п.5 ч.3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідачем здійснено не було.

Згідно п.3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Вбачається, що до акцепту оферти, договір було направлено в аналогічний спосіб, тобто розміщено в особистому кабінеті у тому ж вікні, де розміщено оферту. Отже, акцепт оферти неможливий без ознайомлення з повними умовами договору.

Згідно ст. 12 Закону «Про електронну комерцію, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Вбачається, що акцепт оферти/підписання договору відбулося з використанням позивачем електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що відповідає нормам абзацу 3, п.1 статті 12 Закону «Про електронну комерцію.

Позивач у позові серед іншого посилається на норми законів, де обов`язком доведення направлення оферти і договору, її акцепт/підписання покладається на особу, яка надає фінансову послугу.

Відповідно до повідомлення Національної комісії з регулювання ринків фінансових послуг, що являлась регулятором ринку до 01.07.2020 року і розпорядчі документи якої вважаються дійсними до їх відміни новим регулятором (НБУ), від 01.08.2017 року та 13.02.2019 року було роз`яснено факт підтвердження деяких правочинів, а саме: «Інформаційне повідомлення стосовно порядку та способів укладення договорів про надання фінансових послуг» / «Повідомлення щодо порядку укладення електронного договору» належним доказом підтвердження укладення фінансовою установою зі споживачем електронного договору може бути посвідчена керівником фінансової установи роздруківка інформації з електронного файлу, що визначає послідовні дії учасників електронної комерції (фінансової установи та споживача) в інформаційно-телекомунікаційній системі (Log file), якою зафіксовано чітку послідовність (хронологію) всіх дій фінансової установи та споживача щодо укладання електронного договору в інформаційно-телекомунікаційній системі, яку фінансова установа використовує для укладення електронних договорів».

Підтвердження з чіткою послідовністю дій, в тому числі направлення оферти/договору, акцепту оферти у вигляді Log file міститься в матеріалах справи.

Отже встановлено, що позивач отримав кредитні кошти згідно договору № 368247 від 01.08.2020 року на карту банку, яка позивачем була вказана в особистому кабінеті. Факт надання фінансових послуг Товариством з обмеженою відповідальністю «МІСТЕР МАНІ» позивачу, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Проведення платежів з застосуванням платіжних систем, є господарською діяльністю, для ведення якої необхідна відповідна ліцензія. ТОВ «МІСТЕР МАНІ» не отримував такої ліцензії, тому організацію переказів грошових коштів займається ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ», згідно договору №ВП-030817-1 від 03.08.2017 року.

Підтвердження ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» про здійснення переказу, є доказом передання позичальнику визначеної грошової суми в розумінні ч.2 ст.1047 Цивільного Кодексу України.

Таким чином, твердження позивача стосовно не укладання нею з відповідачем договору є надуманими та непідтвердженими жодним доказом.

Підписання позивачем договору про надання кредиту свідчить про ознайомлення її з правилами надання коштів у позику та вимогами ч. 2 ст. 12 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", оскільки ознайомлення із даними правилами передують укладенню договору.

Спірний кредитний договір є таким, що укладений з додержанням вимог закону. Волевиявлення на укладення договору позивач виявила у момент досягнення згоди з усіх істотних умов, направивши відповідачу підписану електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповідь про прийняття пропозиції укласти електронний кредитний договір (акцепт) у формі електронного повідомлення. Отже, позивач передбачила всі наслідки, була ознайомлена з умовами кредитування та відповідальністю за порушення кредитних зобов`язань по кредитному договору.

За ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Статтею 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до частин 1, 3 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Позивачем не надано належних та допустимих доказів в підтвердження того, що правочин не був укладений та вона не здійснювала дій, які передували його укладанню.

З огляду на наведене, позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 16, 202, 203, 215 ЦК України, Законом України «Про електронну комерцію»», Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ст. ст. 3, 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 273, 274, 279, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «МІСТЕР МАНІ» про захист прав споживачів.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: