єдиний унікальний номер справи 531/943/22
номер провадження 2/531/321/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2022 року м. Карлівка

Суддя Карлівського районного суду Полтавської області Попов М.С., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Бардінова Вікторія Володимирівна, про визнання заповіту недійсним,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 31.05.2022 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить визнати недійсним заповіт ОСОБА_3 від 21.05.2021 року, укладений на користь ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Бардіновою В. В.

Ознайомившись з матеріалами даної справи, вважаю, що вона не підсудна Карлівському районному суду Полтавської області, виходячи з наступного.

Підсудність - це розподіл підвідомчих загальним судам цивільних справ між різними судами першої інстанції залежно від роду (характеру) справ, що підлягають розгляду, і від території, на яку поширюється юрисдикція того чи іншого суду.

Територіальна підсудність - це підсудність цивільної справи загальному суду в залежності від території, на яку поширюється юрисдикція даного суду. За її допомогою вирішується питання, яким з однорідних судів підсудна для розгляду відповідна справа.

За загальними правилами підсудності справ позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебуванням, якщо інше не передбачено законом (ч.1 ст.27 ЦПК України).

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті; місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця або, якщо це місце невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна; право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 ЦК України (ст.ст.1216-1218, 1221, 1223, 1241 ЦК України).

Таким чином, право на спадкування є не абстрактним, а цілком конкретним і невіддільне від предмету спадкування (спадкової маси, спадкового майна). Таким же конкретним є і питання визнання заповіту недійсним, оскільки, його кінцевими метою і результатом є реалізація (захист) права спадкоємців на спадкування певного майна (частки в ньому), а відтак, набуття в порядку спадкування у власність майна чи унеможливлення такого. В даному випадку таким майном є земельні ділянки.

Згідно із абз.2 п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, заповіт є правочином, тому на нього поширюються загальні положення про правочини, якщо у книзі шостій ЦК України немає відповідного правила.

Стаття 30 ЦПК України передбачає виключну підсудність.

Відповідно до частини 1 зазначеної норми позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Пунктом 27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 року визначено, що позови про визнання недійсними правочинів щодо нерухомого майна та застосування наслідків недійсності пред`являються відповідно до частини першої статті 114 ЦПК (в ред. від 2004 року) за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Відповідно до абзацу 4 пункту 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про визнання права на таке майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не пов`язаних із позбавленням володіння, про встановлення сервітуту, виключення майна з-під арешту, визнання правочину недійсним (незалежно від заявлення вимоги про застосування наслідків недійсності правочину) тощо.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Отже, зважаючи на предмет спору та характер спірних правовідносин, вважаю, що до даної позовної заяви мають бути застосовані правила виключної підсудності і вона має розглядатися судом за місцем знаходження нерухомого майна.

Так, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду (п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України).

Стаття 32 ЦПК України передбачає, що спори між судами про підсудність не допускаються.

Враховуючи наведене, справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Бардінова Вікторія Володимирівна, про визнання заповіту недійсним не підсудна Карлівському районному суду Полтавської області, оскільки спір між сторонами виник з приводу заповіту щодо спадкового нерухомого майна земельних ділянок, що розташовані на території Павлівської сільської ради Машівського району Полтавської області, а тому справа має бути направлена за правилами виключної підсудності до Машівського районного суду Полтавської області.

Керуючись ст. 31, 32 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Бардінова Вікторія Володимирівна, про визнання заповіту недійсним - передати на розгляд Машівського районного суду Полтавської області (вул. Незалежності, 116, смт. Машівка Полтавського району Полтавської області, 39400).

Копію ухвали невідкладно направити позивачу для відома.

Ухвалу може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з дня її вручення.

Ухвала набирає чинності після закінчення строків на її оскарження.

Суддя М. С. Попов