Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.04.2022 Справа №607/13729/21

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Дзюбича В.Л.

за участі секретаря судового засідання Кочмар С.М.

представника позивача адвоката Черніцького І. Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Черніцький І. Р., звернулася в суд із позовом до відповідача ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про позбавлення батьківських прав.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 02 березня 2003 року між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб. У даному шлюбі у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 25 жовтня 2016 року рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області розірвано шлюб між позивачем та відповідачем розірвано.

Відповідач ОСОБА_2 ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться успіхами сина, станом його здоров`я, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, його навчання тощо. Відповідач покладених законом на батьків обов`язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, трудової, чи будь-якої іншої участі у вихованні сина. Всі питання щодо виховання вирішуються позивачкою самостійно без участі та підтримки з боку батька. Дитина знаходиться на повному утриманні матері.

Ухвалою судді від 05 серпня 2021 року відкрито провадження у справі та постановлено справу розглядати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

20 січня 2022 року закрито підготовче засідання у справі та призначено справу до розгляду по суті, про що зазначено у протоколі судового засідання.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, однак її представник - адвокат Черніцький І. Р. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, не повідомивши суду про причини своєї неявки, хоча про день та час слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Правом на подання відзиву відповідач не скористався.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, однак просили дану справу розглядати без присутності органу опіки та піклування за наявними матеріалами у справі. Крім цього, надіслали до суду висновок органу опіки та піклування щодо не доцільності позбавлення батьківських прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Оскільки представник позивача не заперечує проти заочного вирішення справи, з урахування викладеного вище, суд, вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив наступні обставини справи.

Судом встановлено, що у позивача та відповідача є неповнолітній син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , видане 21 грудня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції тернопільської області України, актовий запис № 2602.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 жовтня 2016 року у справі №607/10551/16-ц розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 липня 2015 року у справі №607/8532/15-ц позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд закордон малолітнього дитини без згоди батька - задоволено, надано дозвіл на виготовлення закордонного паспорта та відкриття візи для неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без згоди батька ОСОБА_2 .

Згідно з довідкою №1102 від 20 травня 2015 року, яка видана ЖКК ТОВ «Тернопільбуд» ОСОБА_1 , остання зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , і разом із нею зареєстрований син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до довідки №150 від 05 червня 2015 року, виданої Тернопільським навчально-виховним комплексом «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - економічний ліцей №9 ім. І. Блажкевич» Тернопільської міської ради Тернопільської області, ОСОБА_3 дійсно навчається у 4-му класі даної установи. За час навчання у школі вихованнями сина займалася тільки мати. Батька у школі не було жодного разу, він не спілкувався з класним керівником, вчителями, не відвідував шкільні свята та шкільні збори.

Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Тернопільської міської ради, затвердженого рішенням №1130 від 09.12.2021 р., беручи до уваги рекомендації комісії з питань захисту прав дитини, орган опіки та піклування вважає за недоцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 стосовно неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Попередити ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до виконання батьківських обов`язків щодо виховання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як вбачається із копії заяви від 16 листопада 2021 року, яку засвідчено радником з консульських питань Посольства України у Французькій Республіці С. М. Есаулов та зареєстровано в реєстрі за № 572-4352, ОСОБА_3 , підтримує позов, поданий його матір`ю - ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 .. Стверджує, що батько залишив його та його матір, коли ОСОБА_3 було три роки. З того часу по даний час ОСОБА_2 не цікавиться його життям, станом здоров`я та інше. Протягом усього його життя ОСОБА_2 не приймав участі у вихованні та розвитку сина. Крім того, ОСОБА_3 у вказаній заяві повідомляє, що жодного разу за 16 років ОСОБА_2 не привітав його з днем народження, не телефонував до нього, не провідував та не цікавився як у нього справи. ОСОБА_3 взагалі не пам`ятає та не знає свого батька. На підставі наведеного, просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно нього - ОСОБА_4 та просить дану справу розглядати без його участі.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 , яка є знайомою позивачки, вказала, що сторони розлучені, син сторін ОСОБА_3 проживає разом з позивачем ОСОБА_1 . Пояснила, що відповідач не приймає участі у вихованні сина, не виконує батьківські обов`язки, не цікавиться його життям, станом здоров`я та матеріально не допомагає сину з його трирічного віку.

Згідно із ч. 4 ст. 19 СК України, участь органу опіки та піклування при розгляді справ щодо позбавлення батьківських справ є обов`язковою.

Відповідно до положень ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає до суду письмовий висновок щодо вирішення спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Що стосується наданого висновку органом опіки та піклування про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , який був постановлений без спілкування органу опіки з батьком дитини, суд не бере його до уваги та вважає його таким, що не містить жодних об`єктивних даних стосовно відсутності винних дій в ухиленні батька від виховання дитини. Більше того, при прийнятті даного висновку органом опіки та піклування взята до уваги інформація з Тернопільського навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - економічний ліцей №9 ім. І. Блажкевич» Тернопільської міської ради Тернопільської області №150, що підтверджує той факт, що за час навчання у школі вихованнями сина займалася тільки мати. Батька у школі не було жодного разу, він не спілкувався з класним керівником, вчителями, не відвідував шкільні свята та шкільні збори. Окрім цього, у висновку не зазначається чи виконує ОСОБА_2 свої батьківські обов`язки щодо виховання та утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та чи здатний ОСОБА_2 забезпечити сину розвиток у безпечному, спокійному та стійкому середовищі.

Відповідно до ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину.

Частиною 1 статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Згідно ч. 1 ст. 165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до абз.2 п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»: ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Згідно ч.3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Частинами 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом.

Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ (далі - Конвенція про права дитини) держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Також Європейський Суд в своїй прецедентній практиці виробив дві умови, які необхідно враховувати при визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 згадуваного вище рішення у справі «Мамчур проти України»).

Таким чином, оцінка найкращих інтересів дитини повинна здійснюватися з врахування усіх вищенаведених елементів з оцінкою значимості кожного з них в порівнянні з іншими.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів;3) показаннями свідків.

Судом з`ясовано, що відповідач ОСОБА_2 не бере участі у вихованні дитини, не навідується до сина, не цікавиться його життям та станом здоров`я, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, не спілкується з ним, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, протягом тривалого часу, зокрема, із 2007 року, ухиляється від виконання свого обов`язку по вихованню неповнолітнього сина, не виявляє до нього батьківської уваги та турботи, не сплачує аліменти та не надає матеріальної допомоги на його утримання.

Зазначені факти, як кожен окремо так і в сукупності свідчать, що ОСОБА_2 не виконує обов`язки щодо виховання та утримання сина, свідомо нехтує ними та самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, протягом тривалого часу, зокрема, із 2007 року, а тому, позовні вимоги про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підлягають до задоволення.

Окрім того, на підставі 141 ЦПК України, з відповідача в користь позивача слід стягнути судовий збір за подання позову про позбавлення батьківських прав.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 4, 13, 141, 258, 259, 264, 265, 273, 282, 354 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 164 Сімейного кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 908 гривень судового збору.

Копію рішення направити учасникам справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду у 30-денний строк з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручену у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: с. Йосипівка Тернопільського р-н Тернопільської обл.

Третя особа: Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, , бульв. Шевченка, 1, м. Тернопіль

Головуючий суддяВ. Л. Дзюбич