№ 175/5452/21
провадження 2/175/1567/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2022 року суддя Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області Васюченко О.Г. перевіривши матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, спричинених в результаті дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, спричинених в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Справу було розподілено на суддю Васюченка О.Г., що підтверджується протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями.

Встановлено, що в провадженні судді Васюченка О.Г. перебувала справа про адміністративні правопорушення по відношеню ОСОБА_2 .

З метою недопущення виникнення будь-яких сумнівів в об`єктивності та неупередженості судді при розгляді даної цивільної справи (відповідачем в якій є ОСОБА_2 ), враховуючи, що головуючим суддею вже було викладено свою неупереджену думку в справі від 07 жовтня 2021 року при розгляді справи № 175/3832/21 провадження № 3/175/1703/21, суддя приходить до висновку, що не повинний приймати рішення у справі, так щоб у кожного спостерігача не виникали б сумніви в неупередженості судді та суду в цілому, що є певним принципом поведінки судді при ухваленні судового рішення, які передбаченні Бангалорськими принципами поведінки суддів, які схвалено Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року №2006/23 та з метою уникнення в майбутньому звинувачень зі сторони всіх учасників процесу в упередженості при розгляді даної справи, а також з метою уникнення конфліктності ситуації, заява про відвід судді підлягає задоволенню.

Маючи внутрішнє переконання, що головуючим суддею не може бути розглянута вищевказана справа об`єктивно та неупереджено, суд, який діє від Імені України, виходячи з принципів верховенства права та рівності учасників процесу, прийшов до висновку, що не повинен приймати рішення у вищевказаній справі, так щоб у кожного спостерігача не виникали б сумніви в неупередженості судді та суду в цілому.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий суд. Відповідно до п. 1 зазначеної вище статті кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, рішення якого є джерелом права в Україні, існування безсторонності повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності. У контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного.

Згідно ч. 1 ст. 39 ЦПК України, з підстав, зазначених у статтях 36, 37, 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Статтею 40 ЦПК України, передбачено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

В той же час, відповідно до Висновку № 1 Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів від 01.01.2001 суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він повинен бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Інститут відводу (самовідводу) є однією з найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Самовідвід дозволяє виключити найменшу підозру в зацікавленості судді в результатах розгляду конкретної справи, навіть якщо насправді такої зацікавленості немає, оскільки пріоритетною тут є суспільна довіра до суду.

З урахуванням вказаного, з метою недопущення виникнення сумнівів в об`єктивності та неупередженості судді, для гарантії неупередженого та об`єктивного здійснення правосуддя, з метою уникнення в майбутньому звинувачень зі сторони учасників процесу в упередженості при розгляді даної справи, заява про самовідвід підлягає задоволенню.

Частиною першою статті 41 ЦПК України передбачено, що у разі задоволення заяви про відвід судді, який розглядає справу одноособово, справа розглядається в тому самому суді іншим суддею, який визначається у порядку, встановленому статтею 33 цього Кодексу.

Керуючись ст. 39 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Задовольнити самовідвід головуючого судді Васюченка Олександра Григоровича.

Передати дану справу до канцелярії суду для повторного розподілу між суддями Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області.

Відповідно до ст. 353 ЦПК України вказана ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя О.Г. Васюченко