Справа № 466/1099/14-ц Головуючий у 1 інстанції: Білінська Г.Б.
Провадження № 22-ц/811/2064/18 Доповідач в 2 інстанції: Шеремета Н.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Крайник Н.П., Цяцяка Р.П.

секретаря: Симець В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 17 лютого 2017 року, -

ВСТАНОВИВ:

у липні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 17 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до ПП «Нива - В.Ш.», ОСОБА_3 , Головного управління юстиції у Львівській області, фізичної особи підприємця ОСОБА_4 , третя особа ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» про визнання недійсними прилюдних торгів, скасування протоколу проведення прилюдних торгів, акту про реалізацію предмету іпотеки, застосування наслідків недійсності правочину, визнання недійсним договору, визнання протиправними дій оцінювача.

В обгрунтування заяви покликається на те, що висновком будівельно-технічного експертного дослідження № 02/16ос від 14 липня 2016 року встановлено, що нежитлові приміщення 22-25, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та квартира АДРЕСА_2 станом на 14 лютого 2014 року є невіддільним (цілісним) єдиним об`єктом. Стверджує, що нежитлові приміщення 22-25, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 неможливо технічно експлуатувати без використання квартири АДРЕСА_2 , що спростовує факт цілісності приміщень, відтак вони не могли бути об`єктом продажу з прилюдних торгів. Зазначає, що вищезазначені обставини є істотними для розгляду справи, оскільки вони існували, однак не були і не могли бути відомі їй на час розгляду справи, відтак є нововиявленими.

З наведених підстав просить скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 17 червня 2015 року і ухвалити нове, яким визнати недійсними прилюдні торги купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 від 10 лютого 2014 року, акт про реалізацію предмету іпотеки від 17 лютого 2014 року, застосувати наслідки недійсності правочину; визнати недійсним договір від 21 листопада 2013 року, укладений між Головним управлінням юстиції у Львівській області та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 «Про проведення незалежної оцінки майна», визнати протиправними дії оцінювача та визнати звіт про оцінку майна від 20 листопада 2013 року необ`єктивним та непрофесійним.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 17 лютого 2017 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 відмовлено за безпідставністю.

Ухвалу суду оскаржив ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі покликається на те, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, постановлена з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Апелянт стверджує, що судові виклики здійснюються судовими повістками, які надсилаються особам, що беруть участь в розгляді справи, з таким розрахунком, щоб вони мали достатньо часу для явки в суд та підготовки до участі в судовому розгляді справи, однак його не було належним чином повідомлено про дату час та місце розгляду справи, що є процесуальним порушенням розгляду питання про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами. Зазначає, що розгляд справи без належного повідомлення учасників справи є підставою для скасування судового рішення з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.З наведених підстав просить ухвалу суду скасувати і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

В судове засідання не з`явилися сторони, хоча були належним чином повідомлені про розгляд справи в суді апеляційної інстанції, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Частиною 4 ст. 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Оскільки текст постанови складено 01 червня 2022 року, то незважаючи на те, що судове засідання призначене на 23 травня 2022 року, датою ухвалення постанови є саме 01 червня 2022 року.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 17 червня 2015 року, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами, оскільки висновком будівельно-технічного дослідження №02/16ос від 14 липня 2016 року встановлені обставини, які фактично були відомі заявниці на момент розгляду справи і жодним чином не впливають на оцінку наявних у справі доказів, а кошти, отримані від реалізації на прилюдних торгах квартири АДРЕСА_2 , зараховані на погашення заборгованості позивачів, відтак недопущено жодних порушень їх прав та законних інтересів.

Оскаржуючи ухвалу суду першої інстанції, апелянт ОСОБА_1 не навів доводів, з яких він не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, а покликається лише на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме, неналежне повідомлення про дату, час та місце розгляду справи, а відтак з врахуванням вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обгрунтованість оскаржуваної ухвали суду лише в межах доводів апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 17 червня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до ПП «Нива - В.Ш.», ОСОБА_3 , Головного управління юстиції у Львівській області, фізичної особи підприємця ОСОБА_4 , третя особа ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» про визнання недійсними прилюдних торгів, скасування протоколу проведення прилюдних торгів, акту про реалізацію предмету іпотеки, застосування наслідків недійсності правочину, визнання недійсним договору, визнання протиправними дій оцінювача відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 01 жовтня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено, рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 17 червня 2015 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилено, рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 17 червня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 01 жовтня 2015 року залишено без змін.

У липні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 17 червня 2015 року.

Як на нововиявлені обставини, заявник покликається на встановлення висновком будівельно-технічного експертного дослідження № 02/16ос від 14 липня 2016 року, що нежитлові приміщення 22-25, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та квартира АДРЕСА_2 станом на 14 лютого 2014 року є невіддільним (цілісним) єдиним об`єктом, відтак вони не могли бути самостійним об`єктом продажу з прилюдних торгів, стверджує, що зазначені обставини існували під час розгляду справи.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 17 лютого 2017 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 17 червня 2015 року за нововиявленими обставинами відмовлено за безпідставністю.

Постановою Львівського апеляційного суду від 27 червня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено, ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 17 лютого 2017 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 18 березня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 17 лютого 2017 року та постанову Львівського апеляційного суду від 27 червня 2017 року залишено без змін.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами.

Підстави для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами визначені частиною 2 статті 423 ЦПК України, якими є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були та не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що ОСОБА_1 покликається на порушення судом першої інстанції норм ЦПК України, а саме на те, що суд розглянув заяву, не повідомивши його про дату, час та місце розгляду заяви, позбавивши його права брати участь в судовому засіданні, надавати пояснення по суті заяви, що, на його думку, є підставою для скасування оскаржуваної ухвали та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Частиною першою статті 381 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами статті 35 і глави 9 розділу 111 цього Кодексу з особливостями, зазначеними у статті 382 цього Кодексу.

Види судових рішень передбачені ч. 1 ст. 258 ЦПК України, у якій зазначено, що судовими рішеннями є: 1) ухвали; 2)рішення; 3)постанови; 4) судові накази.

Аналіз вказаної норми свідчить про те, що узагальнюючий термін «судові рішення» розрізняє такі поняття, як ухвала та рішення суду, та які складовими терміну «судові рішення».

Стаття 374 ЦПК України передбачає перелік повноважень суду апеляційної інстанції.

Пунктом 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України передбачено, що порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Відповідно до п. 6 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Повноваження суду апеляційної інстанції на скасування ухвали, що перешкоджає подальшому провадженню у справі кореспондуються зі статтею 379 ЦПК України, якою передбачено підстави для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Стаття 379 ЦПК України передбачає підстави для скасування ухвали суду першої інстанції з направленням справи для продовження розгляду справи, що означає, що розгляд справи не було завершено, а ухвала, якою такий розгляд завершено, не відповідає нормам процесуального права та розгляд справи потрібно продовжити по суті.

За вищенаведеного, апеляційний суд позбавлений процесуальної можливості скасовувати ухвалу, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі та направляти справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Переглядаючи в апеляційному порядку ухвалу суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції повинен перевірити, чи перешкоджає ухвала суду першої інстанції подальшому провадженню у справі.

Ухвала суду першої інстанції, постановлена за наслідками розгляду заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду першої інстанції, є судовим рішенням, ухваленим по суті заяви, яка може бути розглянута лише судом першої інстанції і не є ухвалою, що перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Нормами процесуального права, які визначають повноваження суду апеляційної інстанції при розгляді ухвали, постановленої за результатами розгляду заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду першої інстанції, є статті 375-378 ЦПК України.

Положення зазначених норм не передбачають право апеляційного суду на скасування таких ухвал з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи чи на новий розгляд.

Таким чином, системний аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що апеляційний суд не має повноваження на скасування ухвали суду першої інстанції, постановленої за наслідками розгляду ухвали суду першої інстанції, якою відмовлено в задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду першої інстанції та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Оскаржувана ухвала, якою відмовлено в задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 17 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суд Львівської області від 01 жовтня 2015 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 червня 2016 року, є за своєю суттю судовим рішенням, яким завершено розгляд справи та вирішено по суті заяву ОСОБА_2 , а не процесуальною ухвалою, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Частина 3 ст. 376 ЦПК України передбачає ухвалення судом апеляційної інстанції нового судового рішення у випадку скасування судового рішення суду першої інстанції з підстав, передбачених п. 4 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, а не направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 425 ЦПК України заява про перегляд судового рішення суду першої інстанції з підстав, визначених частиною другою, пунктами 1, 3 частини третьої статті 423 цього Кодексу, подається до суду, який ухвалив судове рішення.

Тобто, нормами ЦПК України передбачено, що вирішення заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду першої інстанції, залишеного без змін судом апеляційної інстанції, є повноваженням лише суду першої інстанції.

Нормами ЦПК України не передбачено право апеляційного суду постановляти ухвалу про задоволення заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду першої інстанції і скасування ухваленого судом першої інстанції судового рішення.

Оскільки суд апеляційної інстанції не вправі ухвалювати нове судове рішення за результатами розгляду заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду першої інстанції, то заява про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 17 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суд Львівської області від 01 жовтня 2015 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 червня 2016 року, може бути переглянута лише Шевченківським районним судом м. Львова.

А відтак, колегія суддів вважає, що суд апеляційної інстанції у випадку скасування судового рішення з підстав порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції, не вправі направляти справу новий розгляд до суду першої інстанції, оскільки заява судом першої інстанції, який ухвалював судове рішення, про перегляд якого за нововиявленими обставинами звернулася ОСОБА_2 , вирішена цим судом по суті.

З врахуванням вищенаведеного, беручи до уваги те, що оскаржувана ухвала не є ухвалою, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, за своєю суттю є судовим рішенням, яким завершено розгляд справи, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги апелянта ОСОБА_1 про задоволення його апеляційної скарги, скасування оскаржуваної ухвали суду та направлення справи до суду першої інстанції на новий розгляд заяви ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 17 червня 2015 року, з підстав порушення судом першої інстанції норм процесуального права, не підлягають до задоволення.

Судом апеляційної інстанції при розгляді апеляційної скарги ОСОБА_1 та вирішення її по суті, враховуються висновки, викладені у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року у справі №643/5556/14-ц, провадження №61-11131сво19, та в постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі №305/402/16-ц, провадження №61-5458 св 21.

А відтак, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 17 лютого 2017 року слід залишити без змін.

Європейський суд з прав людини вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Pronina v. Ukraine») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, § 23).

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 17 лютого 2017 року- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення постанови.

Постанова складена 01.06.2022 року.

Головуючий: Н.О. Шеремета

Судді: Н.П. Крайник

Р.П. Цяцяк