Справа № 577/279/22
Провадження № 2/577/251/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2022 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області

в складі:

головуючого судді Буток Т.А.

при секретарі Кузнєцовій О.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Конотоп цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом та просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на період навчання сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), щомісяця починаючи з дня пред`явлення позову до суду на період навчання, тобто до 20.07.2025 року. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, 02.08.2005 року шлюб між ними було розірвано. Від шлюбу мають сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В даний час син проживає з нею та перебуває на її повному матеріальному утриманні. ОСОБА_1 навчається на першому курсі Військового інституту телекомунікацій та інформатизації імені Героїв Крут. Термін навчання чотири роки. Вона одна утримує сина, має тяжке матеріальне становище, тому змушена звернутись з даним позовом до суду, оскільки добровільно відповідач не бажає надавати матеріальну допомогу. Відповідач працездатний і має можливість надавати матеріальну допомогу.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечує.

Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити.

Згідно ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1, ст. ст. 15-16 ЦК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах диспозитивності та змагальності. За такими принципами: кожна сторонами повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 12 ЦПК України); суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

Мало того, тягар доказування покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України).

Ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Ст. 199 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину до досягнення нею повноліття (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка передбачає, зокрема обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, що перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та своїх повнолітніх дітей).

Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

При цьому, подаючи до суду позовну заяву, особа має довести наявність вищевказаних фактів, які надають право стягувати аліменти на повнолітню дочку, сина, що продовжують навчання.

З довідки про доходи №1220-2 від 20.12.2021 року ОСОБА_1 з 31 серпня 2021 року по 30 листопада 2021 року отримала заробітну плату в розмірі 15224 грн. 30 коп. (а.с.4).

Згідно копії паспорту № НОМЕР_1 виданого 11.01.2021 року органом 5917, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.6).

Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу серія НОМЕР_2 , 02.08.2005 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано (а.с.10).

Згідно довідки КЦРЛ ім. Академіка М.Давидова № 206/1 від 02.02.2022 року, ОСОБА_2 хворіє на варикозне хворобу вен нижніх кінцівок, тромбоз глибоких вен правої нижньої кінцівки, псоріаз (а.с.19).

З довідки про дохід виданої ФОП ОСОБА_4 встановлено, що дохід ОСОБА_2 з 01.07.2021 року по 31.12.2021 року склав 8060 грн. 32 коп. (а.с.22).

Відповідно до довідки Військового інституту телекомунікацій та інформатизації № 01/118/32/138 від 22.01.2022 року ОСОБА_1 навчається на першому курсі. Форма навчання - очна. Знаходиться на речовому, продовольчому, фінансовому та медичному забезпеченні. Термін навчання 4 роки. (а.с.42).

Згідно довідки Конотопського МРЦЗ № 268 від 21.02.2022 року ОСОБА_1 перебуває на обліку як безробітна (а.с.43).

В судовому засіданні встановлено, що повнолітній син сторін перебуває на повному речовому, продовольчому та фінансовому забезпеченні за рахунок державного бюджету.

Проаналізувавши фактичні обставини справи та норми законодавства, якими врегульовані дані правовідносини, а також судову практику з даних правовідносин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволенні позову з огляду на наступне. Так, позивачем не доведено існування всіх юридичних фактів, які у своїй сукупності надають право стягувати аліменти на підставі ст. 199 СК України, що є її процесуальним обов`язком, не надано будь-яких доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про наявність у повнолітнього сина потреби в матеріальній допомозі саме у зв`язку з навчанням (понесення витрат на харчування, проїзд, проживання, придбання підручників тощо), хоча це відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України є її процесуальним обов`язком.

Керуючись ст. 182, 184, 199-200 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 12, 76-78, 81, 137, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканки АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_3 виданий 23 серпня 2005 року Конотопським МРВ УМВС України в Сумській області, ідн. № НОМЕР_4 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканця АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_5 виданий 10 серпня 2005 року Конотопським МРВ УМВС України в Сумській області, ідн. № НОМЕР_6 ) про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги до Конотопського міськрайонного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Буток Т. А.