Справа № 212/2598/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2022 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого Пустовіт О.Г., при секретарі судового засідання Курбакової Ю.О., за участі заявниці ОСОБА_1 , представника заявниці ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі у порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 , заінтересовані особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , виконавчий комітет Саксаганської районної у місті ради, про видачу обмежувального припису,

в с т а н о в и в:

31 травня 2022 року заявник ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якій просила видати обмежувальний припис строком на шість місяців відносно батьків дитини ОСОБА_4 та ОСОБА_5 із встановленням визначених у заяві заходів тимчасового обмеження прав кривдників.

В обґрунтування заяви посилається на те, що вона є рідною тіткою ОСОБА_3 , яка на теперішній час проживає із заявником за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки залишилася без батьківського піклування. ОСОБА_4 і ОСОБА_5 є батьками ОСОБА_6 , які неодноразово по відношенню до дівчини вчиняли фізичне та психологічне насильство, починаючи з 2017 року. Дитина замовчувала усі факти, побоюючись за своє життя та здоров`я, проте випадки нанесення побоїв та знущання стали дедалі частішими, у зв`язку з чим дитина почала скаржитися заявниці, як єдині близькій людині. Так, 13.08.2021 о 13.00 год. ОСОБА_4 , знаходячись за місцем свого мешкання, вчинив домашнє насильство фізичного характеру відносно своєї дочки ОСОБА_3 , за що був притягнутий до адміністративної відповідальності постановою суду від 28.09.2021. У зв`язку з систематичним насиллям батьками над племінницею заявник звернулася до правоохоронних органів, було проведено розслідування та факти насилля підтвердилися у зв`язку з чим були видані термінові заборонні приписи стосовно кривдників ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 05.10.2021 стосовно постраждалої ОСОБА_6 із забороною у будь-якій спосіб контактувати з постраждалою особою до 15.10.2021. на підставі Наказу № 82 від 05.10.2021 Служби у справах дітей виконкому Саксаганської районної у місті ради, ОСОБА_7 , як дитина, яка залишилася без батьківського піклування, була тимчасово влаштована у сім`ю заявниці терміном до 13.01.2022. ОСОБА_7 категорично заперечує повернення до батьків, справа про позбавлення батьківських прав в суді не розглянута, з метою збереження психологічного та фізичного здоров`я дитини, необхідно обмежити проживання та спілкування з батьками, а тому заявник звернулася із такою заявою до суду.

01 червня 2022 року ухвалою судді відкрито провадження у справі.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та її представник - адвокат Артеменко О.В. заяву підтримали, просила її задовольнити з підстав, зазначених в заяві.

Від неповнолітньої ОСОБА_3 надійшла письмова заява, у якій вона просить суд розгляд справи провести у її відсутності, та наполягає на задоволенні заяви. З урахуванням віку дитини, обставин справи, керуючись ч. 1 ст. 350-5 ЦПК України, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за її відсутності.

Представник виконкому Саксаганської районної у місті ради завідуюча сектором профілактики служби у справах дітей Іванова О.В. подала заяву про розгляд справи без її участі. При вирішенні питання по суті покладається на розсуд суду.

Заінтересовані особи ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до суду не з`явилися, були належним чином повідомлені, а тому суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності, що не суперечить положенням ст. 3505 ЦПК України, частина перша якої передбачає розгляд справи за відсутності належним чином сповіщених заінтересованих осіб.

Суд, вислухавши заявника та її представника, дослідивши матеріалі справи, надавши оцінку доказам у сукупності, дійшов до такого висновку.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч. 1 ст. 82 ЦПК України).

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 2 ст. 82 ЦПК України).

Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.01.2022 року у справі № 212/235/22 заяву ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 , заінтересовані особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , виконавчий комітет Саксаганської районної у місті ради про встановлення обмежувального заходу задоволено частково. Продовжено на чотири місяці строк дії обмежувального припису, встановленого рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.10.2021 року у справі № 212/9120/21, щодо таких заходів тимчасових обмежень стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , продовжено наступні тимчасові обмеження їх прав: обмежити особисте спілкування з постраждалою дитиною неповнолітньою дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; заборонити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , наближатися на відстань 500 метрів до місця проживання (перебування), навчання, інших місць частого відвідування постраждалою особою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборонити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Наказом № 83 від 20.10.2021 року Служби у справах дітей виконкому Саксаагнської районної у місті ради про тимчасове влаштування дитини, яка залишилась без батьківського піклування продовжено термін влаштування неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в сім`ю рідної тітки ОСОБА_1 , 1982 р.н., яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , терміном до 13 січня 2022 року.

Постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 грудня 2021 року ОСОБА_4 визнано винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 1732 КУпАП щодо неповнолітньої ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Так, правовідносини, що склалися між учасниками справи регулюються спеціальним Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», який визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства, а також міжнародно-правовими актами, під час вирішення такої категорії справ обов`язковому застосуванню підлягає судова практика Європейського суду з прав людини.

Європейська Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року) є фундаментальною основою в галузі прав і свобод людини, її законних інтересів та потреб.

Одна з ключових особливостей Конвенції полягає в тому, що вона не тільки встановлює права та свободи людини, але і передбачає право на індивідуальне звернення за захистом порушених прав на міжнародному рівні. Конвенція та протоколи до неї за юридичною природою є обов`язковим міжнародним правовим договором, який запровадив систему національного контролю за дотриманням прав людини на внутрішньодержавному рівні.

07 листопада 2011 року Україною було підписано Конвенцію Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами, на виконання якої 07 грудня 2017 року прийнято Закон «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Частиною другою статті 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», визначено перелік осіб на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання серед яких батьки (мати, батько) і дитина (діти).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону № 2229-VIII, домашнє насильство - діяння (дія або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно з п. 14 ч. 1 ст. 1 цього Закону, психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Предметом доказування є вчинення по відношенню до заявника домашнього насильства, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до заінтересованої особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству.

Положеннями статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, встановлено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Як визначено п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону № 2229-VIII, до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Частиною 2 статті 26 вказаного Закону передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків:

Згідно з ч. 4 ст. 26 Закону № 2229-VIII, обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону № 2229-VIII, рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У п. 9 ч. 1 ст. 1 цього ж Закону вказано, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 350-4 ЦПК України, у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Відповідно до ч. 1 ст. 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

З урахуванням змісту вищевказаних норм, видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних обставин та наявності ризиків.

Таким чином, під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису необхідно встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Обмежувальний припис використовується як ефективний спосіб захисту від вчинення дій з домашнього насильства, однією із характеристик якого є повторюваність.

Згідно вимог статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Такі докази мають відповідати критеріям достатності, допустимості, належності і достовірності, визначених статтями 77-80 ЦПК України.

Встановивши вказані обставини справи, на підставі досліджених у судовому засіданні доказів, суд приходить до висновку про доведеність застосування до неповнолітньої ОСОБА_3 з боку її батьків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 психологічного та фізичного насильства, що негативно впливає на фізичний та психологічний стан дитини.

При цьому суд виходить з самого поняття насильства над дитиною, яке є широким поняттям, і включає у собі різні види поведінки батьків або осіб, що їх замінюють, і різні стилі і заходи виховання, які у будь-якому разі повинні виключати насильство у будь-яких формах чи проявах, і забезпечувати розвиток дитини в безпечному, спокійному та стійкому середовищі.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про задоволення заяви про видачу обмежувального припису.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відповідно до ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України, слід віднести на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 81, 263-265, 268, 273, 315-316, 319, 350-5, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 , заінтересовані особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , виконавчий комітет Саксаганської районної у місті ради про видачу обмежувального припису задовольнити.

Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , яким визначити наступні тимчасові обмеження їх прав:

- обмежити особисте спілкування з постраждалою дитиною неповнолітньою дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- заборонити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , наближатися на відстань 500 метрів до місця проживання (перебування), навчання, інших місць частого відвідування постраждалою особою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

- заборонити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Обмежувальний припис видати строком на три місяці.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також виконавчий комітет Саксаганської районної у місті ради.

Копію рішення суду, для виконання, направити уповноваженому підрозділу органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне судове рішення складено та підписано 02 червня 2022 року.

Суддя: О. Г. Пустовіт