Справа № 454/2467/21 Головуючий у 1 інстанції: Фарина Л.Ю.
Провадження № 22-ц/811/3764/21 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

за участі секретаря: Савчук Г.В.,

без участі сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 04 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся з даним позовом до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги мотивував тим, що рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 26 червня 2017 року у задоволенні позовних вимог відмовлено, стягнуто з фермерського господарства «Бурка В.В.» в користь Державної судової адміністрації України судовий збір у розмірі 15 000 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 04 жовтня 2017 року апеляційну скаргу представника фермерського господарства "Бурка В.В.» - ОСОБА_1 відхилено.

Постановою Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року касаційну скаргу задоволено частково, рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 26 червня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 04 жовтня 2017 року скасовано та закрито провадження по справі за позовом фермерського господарства «Бурка В.В.» до Держави України в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди.

Вважає рішення Червоноградського міського суду завідомо неправосудним.

З урахуванням вищенаведеного просив стягнути з Держави Україна в його користь 1 000 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, спричиненої протиправними діями судді Червоноградського міського суду Львівської області.

Ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 09 липня 2021 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 в частині вимог до судді Червоноградського міського суду Новосад М.Д.

Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 04 жовтня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі посилається на те, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи.

Вважає, що судом неправильно встановлено, що Червоноградським міським судом Львівської області не були порушені його права, гарантовані Конституцією України, та що йому не було спричинено моральної шкоди в результаті незаконних дій судді Червоноградського міського суду Львівської області.

Зазначає, що він не оскаржує процесуальні дії судді, а ставить питання про відшкодування моральної шкоди в результаті незаконних дій судді.

Стверджує, що судом не зазначено які саме докази він зобов`язаний був надати для обґрунтування моральної шкоди, яка полягала у приниженні ділової репутації та моральних пререживань у зв`язку з діями відповідача.

Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

В судове засідання учасники справи не з`явились, хоча належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, що відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України не перешкоджає розгляду справи без його участі.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Згідно ч. 5 статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 19 травня 2022 року, є дата складення повного судового рішення 31 травня 2022 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 , як представник фермерського господарства «Бурка В.В.» звертався з позовом до Держави України в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди та рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 26 червня 2017 року у задоволенні позовних вимог відмовлено, стягнуто з фермерського господарства «Бурка В.В.» в користь Державної судової адміністрації України судовий збір у розмірі 15 000 грн., яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 04 жовтня 2017 року.

Постановою Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року касаційну скаргу задоволено частково, рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 26 червня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 04 жовтня 2017 року скасовано та закрито провадження по справі за позовом фермерського господарства «Бурка В.В.» до Держави України в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди.

В постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що на підставі ст.56 Конституції України, на яку покликається в своєму позові позивач, відшкодуванню за рахунок держави підлягає шкода, у випадку встановлення факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю державної влади.

Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органу дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», в тому числі майнової та моральної шкоди також передбачено, що для відшкодування державою шкоди, завданої судом, необхідно, щоб рішення, дії або бездіяльність суду були незаконними.

Суд першої інстанції правильно звернув увагу на те, рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 26 червня 2017 року не визнано завідомо неправосудним, а тому, твердження позивача з цього приводу є безпідставними та не підтверджені жодними доказами.

Крім того, як роз`яснено в постанові Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади», виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд, згідно з процесуальним законодавством.

Оскарження у будь який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

Так, позивач, не погоджуючись з вищевказаним рішенням, оскаржив його до апеляційної, а потім і касаційної інстанції.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи те, що представлених позивачем доказів не вбачається, в чому полягає ця шкода, з яких міркувань позивач виходив, визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні вимоги позивача про відшкодування йому моральної шкоди.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Також, відповідно до практики ЄСПЛ, зокрема у справі «Гарсіа Руіз проти Іспанії (Garcia Ruiz v. Spain) від 21.01.1999 року (заява 30544/96), п. 26: «…при відхиленні скарги апеляційний суд може в принципі просто схвалити обґрунтування рішення суду нижчого суду…».

Зважаючи на вказане колегія суддів вважає за можливе в цілому схвалити мотиви суду першої інстанції щодо розгляду усіх позовних вимог, викладені в оскаржуваному рішенні, вважаючи такі належними та відповідними до встановлених обставин, що мають значення та вимог закону, без додаткового дублювання.

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керу/ючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 04 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 31 травня 2022 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.