Справа № 144/693/21
Провадження № 2/144/143/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" липня 2022 р. Теплицький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Германа О.С.,

з участі секретаря Пігулі А.А.,

представника позивача ОСОБА_1 адвоката Клінчикова С.О.,

представника відповідача ПП «ЗІС» - Притули В.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Теплик цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПП «ЗІС» про розірвання договору оренди земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И В:

28 квітня 2021 року адвокат Клінчиков Сергій Олександрович в інтересах свого довірителя ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до приватного підприємства «ЗІС» про розірвання договору оренди земельної ділянки.

В обґрунтування позову вказав, що ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_2 отримав у спадщину земельну ділянку площею 2,1886 га, з кадастровим номером :01:000:0192, яка розташована на території Петрашівської сільської ради Гайсинського району Вінницької області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. За життя вказана земельна ділянка була передана ОСОБА_2 в оренду ПП «ЗІС» на підставі договору оренди землі №282 від 19.04.2006 року, укладеного між спадкодавцем ОСОБА_2 , та відповідачем. В подальшому 07.05.2010 року у вказаний договір було внесено зміни, якими термін дії договору було продовжено до 2025 року та збільшено розмір орендної плати. Вказує, що після спадкування земельної ділянки у 2015 році жодного разу орендної плати від ПП «ЗІС» не отримував. Зазначає, що відповідачу достеменно відомо, що з 2016 року власником спірної земельної ділянки являється саме ОСОБА_1 , як спадкоємець ОСОБА_2 , оскільки з 2016 року в провадженні Теплицького районного суду перебувала справа за позовом його довірителя до ПП «ЗІС», третя особа Відділ Держгеокадастру у Теплицькому районі, про визнання договору оренди землі недійсним. Враховуючи той факт, що ПП «ЗІС» неналежно виконує умови договору, а саме невиконання обов`язку зі сплати орендної плати, що в свою чергу є порушення умов договору оренди земельної ділянки, він змушений вимагати розірвання такого договору.

04.10.2021 подано до суду відзив на позовну заяву, в якому, посилаючись на вимоги ч. 1 ст. 148-1 Земельного Кодексу України, просить суд в задоволенні позову представника ОСОБА_1 адвоката Клінчикова Сергія Олександровича відмовити в достроковому розірванні договору оренди землі № 282 від 19.04.2006 у зв`язку з безпідставністю та необгрунтованістю заявлених позовних вимог. Вказує, що в 2015 році працівникам ПП «ЗІС» стало відомо, що земельну ділянку, яка належала ОСОБА_2 , успадкував ОСОБА_1 , а тому вони в усній формі звернулись до останнього з проханням надати підтверджуючі правовстановлюючі документи на земельну ділянку з кадастровим номером :01:000:0192, розташовану на території Петрашівської сільської ради Гайсинського району Вінницької області, з метою нарахування та виплати ОСОБА_1 орендної плати. Проте, ОСОБА_1 на неодноразові нагадування про надання правовстановлюючих документів не відреагував, таких відповідачу не надав. Кожного року перед виплатою орендної плати відповідальні працівники ПП «ЗІС» усно і в телефонному режимі повідомляли орендодавців, в тому числі і ОСОБА_1 , про місце, час та порядок отримання орендної плати, однак ОСОБА_1 з 2015 року за її отриманням в контору ПП «ЗІС», що по вул. Першотравневій, 58 с. Петрашівка Гайсинського району Вінницької області, не з`являвся, документів, що підтверджують його право власності на вказану земельну ділянку відповідачу не надав. На переконання ПП «ЗІС» ОСОБА_1 навмисно не надавав відповідачу правовстановлюючих документів на спірну земельну ділянку, оскільки не мав на меті отримувати орендну плату в ПП «ЗІС», тому що 08.09.2019 року уклав договір оренди на вказану земельну ділянку з ТОВ «Теплик-Агро».

У судовому засіданні представник позивача адвокат Клінчиков С.О. позовні вимоги підтримав повністю, посилаючись на обставини, зазначені у позовній заяві. Звернув увагу суду на те, що його довіритель набув право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:000:0192, розташовану на території Петрашівської сільської ради Гайсинського району Вінницької області, 07.10.2015 року на підставі свідоцтва про право на спадщину. Жодних дій щодо проведення нарахування орендної плати, її виплати ОСОБА_1 не кажучи про внесення коштів на депозитний рахунок нотаріуса чи нотаріальної контори, як то передбачено вимогами ст. 537 ЦК України, ПП «ЗІС» не здійснювало, чим грубо порушило умови договору.

Представник відповідача адвокат Притула В.Л. в судовому засіданні заперечив проти позову про розірвання договору оренди земельної ділянки, посилаючись на обставини, зазначені у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення та доводи сторін, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд прийшов до висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні позову.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 показала, що працює бухгалтером-обліковцем в ПП «ЗІС». Вона щороку повідомляла орендодавців про дату, час та місце виплати орендної плати. Після смерті ОСОБА_2 вона зверталась до ОСОБА_1 з проханням надати ПП «ЗІС» правовстановлюючі документи на орендовану земельну ділянку. Однак позивач таких документів так і не надав, вказав, що уклав договір оренди землі з ТОВ «Теплик-Агро», а тому у ПП «ЗІС» не було можливості нарахувати та виплатити йому орендну плату.

Свідок ОСОБА_4 показала суду, що працює в ПП «ЗІС» завскладом. Пояснила, що позивач до 2015 року отримував орендну плату за маму ОСОБА_2 , після смерті останньої від припинив отримувати оренду плату. Документів про прийняття ним у спадщину земельної ділянки, яку ПП «ЗІС» орендувало у його матері не надав, та від отримання орендної плати відмовився.

Свідок ОСОБА_5 суду показав, що ПП «ЗІС» орендує належну йому на праві приватної власності земельну ділянку. Щороку восени він вчасно отримує від орендаря орендну плату. У 2015-2016 роках громадянка ОСОБА_6 агітувала його надати свою земельну ділянку в оренду ТОВ «Теплик-Агро» та забороняла отримувати орендну плату у ПП «ЗІС», просила не розкривати поштову кореспонденцію від ПП «ЗІС», що ним і було зроблено. Однак з 2017 року він все ж таки дотримується умов договору оренди, укладеного з ПП «ЗІС». ОСОБА_3 та ОСОБА_4 щороку повідомляють його, як і інших орендодавців, про час і місце отримання орендної плати зерном, а у випадку незгоди в грошовій формі.

На підставі письмових доказів судом встановлено, що 19 квітня 2006 року між ОСОБА_2 та ПП «ЗІС» в особі директора Зублевича Івана Станіславовича було укладено договір оренди землі №282, за умовами якого ОСОБА_2 передала в оренду ПП «ЗІС» належну їй згідно Державного акту серії ЯА № 230057 від 10 січня 2005 року земельну ділянку площею 2,2186 га, розташовану на території Петрашівської сільської ради, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, строком на 10 років. Договір зареєстрований в Теплицькому районному відділі Вінницької регіональної ДП «Центр ДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 09.08.2006 року за №22 (а.с. 9-11).

07 травня 2010 року ПП «ЗІС» та ОСОБА_2 було підписано зміни до договору оренди землі, зареєстрованого у Теплицькому районному відділі ДП «Центр ДЗК» за № 44 від 12.05.2010 року, відповідно до яких термін дії договору було продовжено до 2025 року та збільшено розмір орендної плати (а.с. 12).

Зі слів представника позивача у 2015 році ОСОБА_2 померла.

Позивачу по справі ОСОБА_1 , на праві приватної власності належить земельна ділянка з кадастровим номером :01:000:0192, площею 2,2186 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Петрашівської сільської ради Гайсинського району Вінницької області, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 07.10.2015, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 45249393 від 07.10.2015 (а.с. 15).

Згідно вказаної довідки датою та часом державної реєстрації права власності на вказану земельну ділянку за позивачем є 07.10.2015 року.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України - встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України - договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 ст. 627 ЦК України - передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України - зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 ЦК України - встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Свобода договору включає, серед іншого, право сторін змінювати, розривати або продовжувати чинність укладеного ними договору.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України - зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін, зокрема у випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до ст.792 ЦК України - за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Таким законом є Закон України «Про оренду землі» від 06.10.1998 року №161-ХІV, відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 31 якого, договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін.

На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Статтею 32 Закону України «Про оренду землі» врегульовано правовідносини щодо припинення договору оренди землі шляхом його розірвання.

Згідно частини четвертої зазначеної статті Закону №161-ХІV, перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи не є підставою для розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.

Системний аналіз вказаних положень діючого законодавства дає підстави вважати, що договір оренди землі може бути розірваний судом на вимогу нового власника земельної ділянки, якщо таке право передбачено договором.

За загальними приписами ст.1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1218 ЦК України - до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення ( ч.1 ст. 1225 ЦК України)

Згідно ч. 1 ст. 148-1 Земельного кодексу України - до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди щодо такої земельної ділянки.

У пункті 35 договору оренди землі, сторони погодили, що дія договору припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено, придбання орендарем земельної ділянки у власність, викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом, ліквідації юридичної особи-орендаря.

Також, у пункті 38 договору сторони узгодили і те, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору.

Вказаний пункт договору повністю узгоджується з вищезазначеними положеннями ЦК України, Закону України «Про оренду землі», а також положеннями ЗК України.

Враховуючи викладене та те, що умовами договору оренди землі не передбачено його розірвання у разі переходу права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині до задоволення не підлягають.

Стаття 129 Конституції України - визначає основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (п. 3 ч. 1).

У ч. 3 ст. 2 ЦПК України - однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у ст. 12 цього Кодексу.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд вважає, що позивачем не доведено факт невиконання або неналежного виконання умов договору оренди землі, на що він та його представник посилаються, як на підставу розірвання вказаного договору.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 148-1 ЗК України особа, яка набула право власності на земельну ділянку, протягом одного місяця з дня набуття права власності на неї зобов`язана повідомити про це її користувачів із зазначенням:

- кадастрового номера (за наявності), місця розташування та площі земельної ділянки;

- найменування (для юридичних осіб), прізвища, ім`я, по батькові (для фізичних осіб) нового власника;

- місця проживання (знаходження) нового власника, його поштової адреси;

- платіжних реквізитів (у разі, якщо законом або договором передбачена плата за користування земельною ділянкою у грошовій формі).

Повідомлення надсилається користувачу земельної ділянки рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручається йому особисто під розписку.

Як вбачається з матеріалів справи такі вимоги закону позивачем ОСОБА_1 виконані не були.

Згідно вимог ст. 182 Цивільного Кодексу України - право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Реєструючи своє право власності на земельну ділянку згідно вимог законодавства у 2015 році, ОСОБА_1 знав, що успадкована ним земельна ділянка перебуває у оренді ПП «ЗІС», а тому не існувало обставин, які б звільняли його на той момент від обов`язку повідомити орендаря про набуття ним права власності на цю земельну ділянку.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходить з того, що не маючи можливості самостійно визначити коло спадкоємців померлої ОСОБА_2 та не отримавши передбачені ч. 3 ст. 148-1 ЗК України документи, орендар ПП «ЗІС» не мав можливості здійснювати виплату орендної плати за землю спадкоємцям померлого власника земельної ділянки.

Посилання представника позивача на положення ст. 537 ЦК України про те, що ПП «ЗІС» не вжило усіх можливих заходів для виплати орендної плати ОСОБА_1 , спростовуються вище викладеними доводами суду. Орендар ПП «ЗІС» не мав можливості здійснювати виплату орендної плати за землю, в тому числі і шляхом внесення плати на депозит нотаріуса/нотаріальної контори, оскільки коло спадкоємців померлого власника земельної ділянки встановлено не було.

Крім того, аналіз даної норми дає підстави вважати, що виконання зобов`язання внесенням боргу в депозит нотаріуса, нотаріальної контори є правом боржника, а не прямим його обов`язком.

Відповідно до частин 1, 2 статті 141 ЦПК України - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Оскільки позов задоволенню не підлягає, то судові витрати слід залишити за позивачем.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 81, 141, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В позові ОСОБА_1 до ПП «ЗІС» про розірвання договору оренди земельної ділянки - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційної скарги не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Вінницького апеляційного суду. Учасники справи, яким повне рішення не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 29.07.2022.

Суддя