печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2022 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Вовк С. В.,

при секретарі судового засідання - Брачун О. О.,

представників позивача ОСОБА_3, ОСОБА_1 ,

представника відповідача Кобзар Ю. Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про стягнення пені,

ВСТАНОВИВ:

Позиція сторін у справі

У серпні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до АТ КБ «ПРИВАТБАНК», в якому просив стягнути з відповідача на свою користь пеню у розмірі трьох відсотків річних за кожен день прострочення з 18 грудня 2019 року по 17 січня 2020 року, у розмірі 11 122 410, 48 грн.

Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що з врахуванням ухвали суду касаційної інстанції від 22 липня 2020 року у справі №0519/12689/2012, постановою Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду від 15 квітня 2020 року у справі №0519/12689/2012 стягнуто з АТ «КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 400 000 (чотириста тисяч) доларів 00 центів США за договором про спеціальний строковий вклад від 26 вересня 2001 року № 791 та три проценти річних від простроченої суми в розмірі 36 003, 69 дол. США. Рішеннями судів встановлено існування зобов`язання між сторонами та сума заборгованості Відповідача перед Позивачем за договором про спеціальний строковий вклад від 26 вересня 2001 року № 791, у зв`язку з чим, дані обставини мають преюдиційне значення та не підлягають доказуванню.

28 травня 2020 року, ОСОБА_2 на адресу АТ «КБ «ПриватБанк» направлено заяву про добровільне виконання постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду від 15.04.2020 року.

07 серпня 2020 року на поточний рахунок ОСОБА_2 надійшли грошові кошти від АТ «КБ «ПриватБанк», як повернення від ПриватБанку депозитного вкладу згідно ухвали Верховного суду від 22 липня 2020 року по справі №0519/12689/2012, провадження №61-8004вно20, що підтверджується довідкою від 17.08.2020 року, виданою АБ «Кліринговий Дім».

Стягнуті кошти включають в себе суму вкладу та 3% річних, але дана сума розрахована до подачі позовної заяви до суду, тобто з 21 листопада 2010 року по 21 листопада 2012 року.

Разом з тим, ОСОБА_2 , не міг користуватися грошовими коштами, які йому належать до фактичного повернення АТ «КБ «ПриватБанк» суми вкладу, а саме до 07 серпня 2020 року, у зв`язку з цим Позивач змушений звернутися до суду з позовом про стягнення суми пені за період розгляду позовної заяви та до виконання рішення суду

У зв`язку з тим, що Банком несвоєчасно повернуто грошові кошти, що належать ОСОБА_2 , що встановлено судовими рішеннями по справі №0519/12689/2012, позивач вважає за доцільне відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» нарахувати пеню за кожний день прострочення з урахуванням строків спеціальної позовної давності за один місяць - з 18 грудня 2019 року по 17 січня 2020 року - складає 405 483, 43 дол. США, що за офіційним курсом НБУ дорівнює 11 122 410, 48 грн.

Представник відповідача подав відзив на позов, в якому зазначив, що наполягає на зменшенні суми пені, оскільки розмір неустойки не може значно перевищувати розмір збитків та при її стягненні судом повинні застосовуватися принципи розумності та справедливості. Вина Банку у тривалому розгляді цивільної справи з 2002 року по 2020 рік відсутня. Остаточне рішення суду по справі № 0519/12689/2012 ухвалено 15.04.2020 року, 22.07.2020 року була винесена Ухвала про виправлення описки, яка змінила значний розмір суми стягнення 3% річних з Банку. Та 07.08.2020 року Банк викопав рішення суду, що свідчить про сумлінне виконання своїх обов`язків.

Представник позивача подав відповідь на відзив, у якій зазначено, що договір банківського вкладу між Відповідачем та ОСОБА_2 укладено 24 вересня 2001 року, разом з тим, грошові кошти, що належать на праві власності Позивачу повернуті лише 07 серпня 2020 року, тобто через 19 років після укладення договору банківського вкладу, а відтак нарахована Позивачем сума штрафних санкцій відповідає розміру збитків понесених ОСОБА_2 . Сторона Позивача вважає, що зменшення пені саме до суми вкладу відповідатиме принципу розумності та справедливості, забезпечить дійсну відповідальність банку за порушення зобов`язань, а також захистить порушене право Позивача на користування та володіння своїми коштами.

В судовому засіданні представники позивача вимоги позову підтримали та просили задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні.

Процесуальні дії

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 01 вересня 2020 року у справі відкрито провадження у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 22 січня 2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

Фактичні обставини справи

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

З врахуванням ухвали суду касаційної інстанції від 22 липня 2020 року у справі №0519/12689/2012, постановою Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду від 15 квітня 2020 року у справі №0519/12689/2012 стягнуто з АТ «КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 400 000 (чотириста тисяч) доларів 00 центів США за договором про спеціальний строковий вклад від 26 вересня 2001 року № 791 та три проценти річних від простроченої суми в розмірі 36 003, 69 дол. США

28 травня 2020 року, ОСОБА_2 на адресу АТ «КБ «ПриватБанк» направлено заяву про добровільне виконання постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду від 15.04.2020 року.

07 серпня 2020 року на поточний рахунок ОСОБА_2 надійшли грошові кошти від АТ «КБ «ПриватБанк», як повернення від ПриватБанку депозитного вкладу згідно ухвали Верховного суду від 22 липня 2020 року по справі №0519/12689/2012, провадження №61-8004вно20, що підтверджується довідкою від 17.08.2020 року, виданою АБ «Кліринговий Дім».

Позиція суду та оцінка аргументів сторін

Преамбула Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» визначає метою цього Закону створення правових основ для захисту інтересів споживачів фінансових послуг, правове забезпечення діяльності і розвитку конкурентоспроможного ринку фінансових послуг в Україні, правове забезпечення єдиної державної політики у фінансовому секторі України.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

Стаття 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначає: споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 22); продукція - це будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб (пункт 19); послугою є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб (пункт 17); виконавець - це суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги (пункт 3).

Відповідно до частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі, коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.

Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов`язання, не звільняє його від виконання зобов`язання в натурі.

Аналіз наведених норм закону свідчить про те, що Позивач є споживачем фінансових послуг, а банк їх виконавцем та несе відповідальність за неналежне надання цих послуг, передбачену частиною п`ятою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», а саме сплату пені у розмірі 3 % вартості послуги за кожний день прострочення.

Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов`язання, не звільняє його від виконання зобов`язання в натурі.

Згідно із частиною третьою статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пеня є особливим видом відповідальності за неналежне виконання зобов`язання, яка має на меті окрім відшкодування збитків після вчиненого порушення щодо виконання зобов`язання, додаткову стимулюючу функцію для добросовісного виконання зобов`язання.

Окрім того, до моменту вчинення порушення пеня відіграє забезпечувальну функцію, і навпаки, з моменту порушення - являє собою міру відповідальності.

Відповідно до частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі, коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги - повернення депозитних коштів) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.

Тобто, з наведеного вбачається, що вартість роботи (послуги) - це та сума грошових коштів, яку повинен повернути виконавець (Банк) вкладнику за укладеними договорами - це не тільки відсотки, а й грошові кошти по тілу.

І саме з цієї суми повинні відраховуватись три відсотки пені за кожний день прострочення.

У зв`язку з тим, що Банк несвоєчасно повернув грошові кошти, що належать ОСОБА_2 , що встановлено судовими рішеннями по справі №0519/12689/2012, аргументованим є твердження сторони позивача про те, що відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» підлягає нарахуванню пеня за кожний день прострочення з урахуванням строків спеціальної позовної давності.

Судом встановлено, що ціна послуги (сума коштів, яку Відповідач повинен був повернути виконавши вимоги ОСОБА_2 ) становить 436 003,69 дол. США.

Кількість днів прострочення - з 18.12.2019 року по 17.01.2020 року - 31 днів.

436 003,69 дол. США * 3 / 100 * 31 днів = 405 483, 43 дол. США.

Таким чином пеня за прострочення виконання надання послуги відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» за один місяць - з 18 грудня 2019 року по 17 січня 2020 року - складає 405 483, 43 дол. США, що за офіційним курсом НБУ дорівнює 11 122 410, 48 грн.

Суд, враховуючи інтереси обох сторін, не вбачає підстав для застосування приписів частини третьої статті 551ЦК України, оскільки розмір неустойки є співмірним із невиконаним зобов`язанням.

Керуючись ст. ст. 1-23, 76-81, 89, 95, 131, 141, 258-259, 263-265, 352, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д; ) про стягнення пені - задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_2 пеню у розмірі трьох відсотків річних за кожен день прострочення з 18 грудня 2019 року по 17 січня 2020 року у розмірі 11 122 410, 48 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд міста Києва.

Повний текст рішення виготовлено 24 лютого 2022 року.

Суддя С. В. Вовк