Провадження №2-н/752/382/22
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

26 жовтня 2022 року м. Київ

Суддя Голосіївського районного суду міста Києва Кордюкова Ж.І., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з Державного підприємства «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Мушик Василь Лук`янович в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з заявою про видачу судового наказу про стягнення з Державного підприємства «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати в розмірі 127893,41 грн. та середнього заробітку за час затримки розрахунку в розмірі 71173,20 грн.

Розглянувши матеріали наказного провадження, приходжу до висновку, що слід відмовити заявнику у видачі судового наказу з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Пунктом 1 ч.3 ст. 163 ЦПК України встановлено, що до заяви про видачу судового наказу додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Пунктом 1 ч.1 ст.165 ЦПК України встановлено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

В силу ч. 2 ст. 165 ЦПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

До заяви про видачу судового наказу про стягнення з Державного підприємства «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати в розмірі 127893,41 грн. та середнього заробітку за час затримки розрахунку в розмірі 71173,20 грн. не був доданий документ, що підтверджує сплату судового збору за вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі (п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір»).

Ставка судового збору за подання до суду заяви про видачу судового наказу становить 0,1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір»).

При цьому суд вважає необхідним роз`яснити заявнику, що згідно зі ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ст. 2 вищевказаного Закону до структури заробітної плати входять:

1) Основна заробітна плата - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

2) Додаткова заробітна плата - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

3) Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Виходячи з аналізу вищевказаних норм Закону України «Про оплату праці», можна зробити висновок про те, що додатковою заробітною платою можуть вважатися не будь-які гарантійні і компенсаційні виплати, а лише ті гарантійні і компенсаційні виплати, які роботодавець виплачує працівникові у зв`язку із виконуваною ним роботою за трудовим договором (наприклад Глава VIII КЗпП України тощо).

Разом з тим, зі змісту ст. 117 КЗпП України вбачається, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні працівника проводиться не у зв`язку із виконуваною працівником роботою, а навпаки у зв`язку із звільненням працівника та не проведенням з працівником належного розрахунку після припинення трудових відносин. Отже середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні є різновидом відповідальності власника перед працівником за порушення своїх зобов`язань з виплати заробітної плати і не входить до структури заробітної плати.

Також суд враховує правовий висновок, викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 08.02.2022 по справі №755/12623/19, згідно з яким середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати.

Вищенаведене дає підстави зробити висновок, що заявниця не звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Таким чином, заява ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з Державного підприємства «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку, подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу, що має наслідком відмову у видачі судового наказу.

Керуючись ст.ст. 160-163, 164-166, 167, 258, 260, 261, 353 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення з Державного підприємства «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати в розмірі 127893,41 грн. та середнього заробітку за час затримки розрахунку в розмірі 71173,20 грн.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що відмова у видачі судового наказу з вищевказаних підстав не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання суддею.

Суддя Ж. І. Кордюкова