Справа № 567/368/22
УХВАЛА

06 червня 2022 року м. Острог

Суддя Острозького районного суду Василевич О.В., перевіривши дотримання вимог ст.ст.175, 177 ЦПК України при зверненні до суду ОСОБА_1 до ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ», треті особи, які не заявляють самостійних вимого щодо предмету спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу Рівненської області Папроцький Андрій Андрійович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

встановив :

ОСОБА_1 звернулась в Острозький районний суд з позовом до ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ», треті особи, які не заявляють самостійних вимого щодо предмету спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., приватний виконавець виконавчого округу Рівненської області Папроцький А.А., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Порядок звернення до суду за судовим захистом врегульовано ЦПК України. Подання заяви до суду має відбуватись із дотриманням певних умов.

При вирішенні питання про відкриття провадження у справі було встановлено, що дана позовна заява не в повній мірі відповідає вимогам ст.177 ЦПК України.

Так, за правилами ч.4 ст.177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VI, судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Законом України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VI визначено правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Статтями 3 і 4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI визначено об`єкти справляння судового збору, його розміри та перелік позовних заяв чи інших заяв, передбачених процесуальним законодавством, за подання яких судовий збір не справляється.

Згідно з ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За змістом ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання фізичною особою до суду позовної заяви немайнового характеру справляється судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно абзацу 4 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» з січня 2022 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2481 грн., тобто при зверненні до суду позивачка повинна була сплатити судовий збір в сумі 992,40 грн.

Таким чином, сплата судового збору згідно з вимогами Закону є обов`язковою.

Так, до позовної заяви позивачкою було додано квитанцію №0.0..1 від 10.01.2022 року про сплату судового збору за подання позову у розмірі 992,40 грн.

Під час перевірки зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України встановлено, що судовий збір, сплачений позивачкою ОСОБА_1 згідно квитанції №0.0..1 від 10.01.2022 року у розмірі 992,40 грн., зарахований як судовий збір, сплачений за подання позовної заяви в іншій цивільній справі №567/131/22.

Відповідно до ухвали Острозького районного суду від 21.02.2022 року у справі №567/131/22 позовну заяву ОСОБА_2 до ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ», треті особи, які не заявляють самостійних вимого щодо предмету спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., приватний виконавець виконавчого округу Рівненської області Папроцький А.А., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - повернуто позивачці.

Згідно з п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги.

Позивачка із заявою про повернення судового збору, сплаченого згідно квитанції №0.0..1 від 10.01.2022 року у розмірі 992,40 грн., до суду не зверталася.

Судовий збір, сплачений за подання позовної заяви у справі № 567/131/22 зарахований до спеціального фонду Державного бюджету України і позивачці в порядку, установленому законом не повертався.

Суд зазначає, що повторно поданий той самий платіжний документ про сплату судового збору не є належним доказом сплати цього платежу за подання повторної позовної заяви.

Таке законодавче визначення передбачає, що позивач, коли подає повторно позовну заяву, має сплати судовий збір за її розгляд і не вправі використовувати первісний документ про сплату цього платежу, доданий до первинної позовної заяви, яку суд залишив без розгляду (або повернув позовну заяву). Вказане не обмежує і не порушує прав позивача в частині обов`язку нести додаткові майнові витрати у зв`язку зі звернення до суду, оскільки за Законом № 3674 такий позивач має право на повернення суми судового збору, сплаченого за подання первісної позовної заяви.

Вищезазначене право застосування відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 13 лютого 2019 року у справі № 1540/3297/18.

Таким чином, квитанцію № 0.0..1 від 10.01.2022 року на суму 992,40 грн. не може бути використано повторно для підтвердження сплати судового збору при поданні вищевказаного позову.

Отже, квитанція № 0.0..1 від 10.01.2022 року на суму 992,40 грн. про сплату судового збору не може бути прийнята судом як документ про сплату судового збору за подання нової позовної заяви.

За наведених обставин позивачці необхідно було надати квитанцію про сплату судового збору у розмірі відповідно до ставки, встановленої Законом України «Про судовий збір».

Окрім того, належним доказом сплати судового збору є фінансовий документ: платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою яка містить відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір. Також фінансовий документ повинен бути підписаний уповноваженою посадовою особою і скріплений печаткою установи з відміткою про дату виконання платіжного доручення та відміткою про зарахування суми судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Відповідні документи подаються до суду тільки в оригіналі, копії, у тому числі виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, а також платіжне доручення, яке за формою не відповідає наведеним вимогам, не можуть бути належним доказом сплати судового збору - згідно роз`яснень, наданих Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові № 10 від 17.10.2014 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах».

В рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі «Пелевін проти України» зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Слід зазначити, що дотримання вимог ст. ст. 175, 177 ЦПК України при пред`явленні позову в суд є імперативним правилом, в тому числі і для суду на предмет перевірки позову та долучених до нього матеріалів і недопущення відкриття провадження, призначення непідготовленої справи (позову) до розгляду.

Ухвалою суду від 06 травня 2022 року позовну заяву було залишено без руху, позивачці було надано строк для усунення недоліків, а також було роз`яснено наслідки невиконання ухвали.

Копія ухвали згідно повідомлення про вручення поштового відправлення була отримана позивачкою 11.05.2022р.

Строк для усунення недоліків позовної заяви визначених в ухвалі суду від 06.05.2022 сплив 21.05.2022р. Із заявою про продовження строку для усунення недоліків для надання додаткових доказів позивачка до суду не зверталася. Інших заяв на виконання ухвали на адресу суду не надходило. Будь-яких повідомлень про наявність поважних причин, що ускладнюють чи унеможливлюють виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху у встановлений для цього строк, позивачкою не подано.

Таким чином, встановлено, що зазначені в ухвалі суду недоліки позивачкою не були усунуті.

Відповідно до ч.3 ст.185 ЦПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Доступ до правосуддя в контексті п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Відтак, в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

У встановлений строк позивачка недоліки позовної заяви не усунула, а тому відповідно до вимог ч.3 ст.185 ЦПК України позовну заяву слід вважати неподаною і повернути позивачці.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.175, 177, 185, 260, 261, 353 ЦПК України, -

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ», треті особи, які не заявляють самостійних вимого щодо предмету спору : приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу Рівненської області Папроцький Андрій Андрійович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - вважати неподаною та повернути позивачці.

Роз`яснити позивачці, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви, згідно ч.7 ст.185 ЦПК України.

Учасник справи може отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: http://court.gov.ua/.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд Рівненської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Острозького районного судуВасилевич О.В.