Справа № 127/3367/22
Провадження № 2/127/471/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

03.06.2022 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді Антонюка В.В.,

при секретарі Горденко Г.О.,

за участі представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці цивільну справу за позовом Служби у справах дітей Вінницької міської ради до ОСОБА_2 про відібрання дитини від матері та стягнення аліментів на утримання дитини,-

встановив:

Служба у справах дітей Вінницької міської ради, звернулась до суду в інтересах дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про відібрання дитини від матері без позбавлення її батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини.

Позовна заява мотивована тим, що відповідач ОСОБА_2 є матір`ю дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Батьком дитини відповідно до свідоцтва про народження є ОСОБА_4 , який за скоєння кримінального правопорушення у 2021 році засуджений Вінницьким міським судом Вінницької області та у даний час перебуває у місцях позбавлення волі.

У офіційному шлюбі між собою батьки дитини не перебувають.

Дитина ОСОБА_5 з 02.03.2020 року по теперішній час перебуває на обліку Служби у справах дітей Вінницької міської ради як така, що опинилася у складних життєвих обставинах. Підставами для взяття на облік даної дитини стало ухилення батьків від виконання обов`язків по вихованню та догляду за дитиною.

Відповідач ОСОБА_2 зловживає спиртними напоями, разом з дитиною проводить свій час у сумнівних компаніях, не здійснює належного догляду за малолітнім сином. Вона ніде не працює, фактично не має засобів до існування, у неї відсутнє місце проживання. Мати з дитиною періодично мешкає у різних випадкових знайомих та співмешканців, які ведуть антигромадський спосіб життя.

Представник позивача зазначає, що за сприяння Служби у справах дітей та Вінницького міського центру соціальних служб, з метою захисту прав дитини на належні умови проживання та виховання, ОСОБА_2 разом з сином була влаштована до «Кризового центру матері та дитини» ГО «Полум`я надії», в якому мати з сином перебувала з 09.09.2021 року по 25.11.2021 року. Під час перебування у даному центрі для дитини та матері було створено комфортні умови проживання, виділено окрему кімнату, сім`я забезпечувалася належним харчуванням та дозвіллям, з матір`ю дитини проводилася профілактична робота щодо здорового способу життя та належного виконання нею батьківських обов`язків, однак 25.11.2021 року відповідач ОСОБА_2 самовільно залишила заклад разом з сином і з того часу перебуває разом з дитиною у неналежних умовах.

З грудня 2021 року по теперішній час мати разом з сином проживає у свого знайомого за адресою: АДРЕСА_1 .

Дане житло фактично не придатне для проживання: не опалюється, батареї опалення відрізані, санітарний стан є жахливим, речі розкидані, дуже брудно, відсутнє спальне місце для дитини та матері. У даній квартирі систематично збираються особи сумнівної поведінки, разом з матір`ю розпивають спиртні напої, вчиняють сварки у присутності дитини. Фактично у даний час існує загроза для життя та здоров`я дитини.

Всі намагання працівників служби у справах дітей міської ради та Вінницького міського центру соціальних служб змінити поведінку та ставлення ОСОБА_2 до виконання батьківських обов`язків не призвели до позитивного результату. Дитина продовжує перебувати у небезпеці. Мати ігнорує вимоги покращення становища дитини, тривалий час на спілкування з працівниками відповідних служб не йде, до житла, у якому перебуває з дитиною, не допускає.

Усі спроби зв`язатися з ОСОБА_2 та її рідними - безрезультатні, на телефоні дзвінки не відповідають, повідомлення на месенджер «Вайбер» з проханням зв`язатися з працівниками служби у справах дітей BMP, кризового центру та сімейного лікаря, ігнорують.

Вжиті працівниками служби у справах дітей Вінницької міської ради, Вінницького міського центру соціальних служб, сектору ювенальної превенції ВРУП ГУНП України у Вінницькій області заходи впливу на матір не призвели до позитивного результату, відповідач продовжує свідомо нехтувати своїми батьківськими обов`язками і своєю поведінкою створювати небезпечні умови, які загрожують життю, здоров`ю, розвитку та моральному становленню дитини.

Враховуючи вищевикладені фактичні обставини, на виконання своїх обов`язків щодо здійснення соціально-правового захисту дітей, служба у справах дітей Вінницької міської ради звернулася до суду з даним позовом, в якому просить відібрати дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від матері - ОСОБА_2 , без позбавлення її батьківських прав, передати малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на опікування Органу опіки та піклуванняВінницької міської ради та стягнути з ОСОБА_2 аліменти на користь та утримання дитини ОСОБА_3 у розмірі 1/4 всіх видів її доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до дня повноліття дитини.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 15.02.2022 року відкрито провадження у справі за загальними правилами позовного провадження та призначено до підготовчого засідання.

Ухвалою суду від 20.04.2022 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі за обставин, викладених у позовній заяві та просила суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 на неодноразові виклики в судове засідання не з`явилась, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялась вчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Заяв та клопотань не надала.

Враховуючи згоду представника позивача, суд вважає необхідним розглянути справу без участі відповідача та ухвалити відповідно до ст. ст. 280-282 ЦПК України заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 суду пояснили, що вони працюють у Службі у справах дітей ВМР де на обліку перебуває відповідач ОСОБА_2 та її син ОСОБА_3 , оскільки відповідач є не благополучною, зловживає спиртними напоями та не веде належний догляд за дитиною. При неодноразовому виїзді за місцем проживання відповідача, її знаходили в нетверезому стані, дитина була не доглянута, в брудному одязі, голодна, після того як в квартирі відповідача відбулася пожежа, дитину ОСОБА_3 відібрали у матері та передали на догляд до органу опіки та піклування дітей ВМР, оскільки таке ставлення до дитини шкодить її життю та здоров`ю.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що вона працює заступником директора медичного ВМК «Центр матері та дитини», де неодноразово проходив ліківання малолітній ОСОБА_3 , після огляду дитини йому призначалось лікування та відповідач повинна була приводити дитину на повторний огляд, однак жодного разу цього не робила. Після останнього відвідування лікарні у дитини виявлено гостру пневмонію та відповідача з дитиною було госпіталізовано на денний стаціонар у лікарню. ОСОБА_2 в лікарні побувши декілька днів, забрала дитину та залишила заклад, нікого про це не повідомивши. ОСОБА_2 будучи в лікарні вела себе неадекватно, сперечалася з медичними працівниками, вела себе зухвало.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що вона є подругою відповідача ОСОБА_2 , яка постійно залишала свого сина ОСОБА_3 у неї дома, дитина була брудна, постійно голодна, сама відповідач веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями. Свідок годувала дитину, доглядала за нею. ОСОБА_2 часто зустрічала на вулиці в компанії чоловіків, які були в стані алкогольного сп`яніння, виражались нецензурно, кричали, чіплялись до людей.

Допитана в судовому засіданні інспектор сектору ювенальної превенції ВП ВРУП ГУНП України у Вінницькій області ОСОБА_10 , суду пояснила, що в зв`язку із виконанням службових обов`язків, вона знайома із відповідачем та її малолітнім сином ОСОБА_11 . Відповідач є не благополучною, зловживає спиртними напоями та не веде належний догляд за дитиною. При неодноразовому виїзді за місцем проживання відповідача, її знаходили в нетверезому стані, дитина була не доглянута, в брудному одязі, голодна, після того як в квартирі відповідача відбулася пожежа, дитину ОСОБА_3 відібрали у матері та передали на догляд до органу опіки та піклування дітей ВМР.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються главою 13, 15 розділу 3 Сімейного Кодексу України щодо особистих немайнових прав і обов`язків батьків та дітей.

Судом встановлено, що батьками дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 18.09.2018 року.

Відповідно до вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 28.05.2021 року батько дитини ОСОБА_4 у даний час перебуває у місцях позбавлення волі.

Згідно обліково - статистичної картки дитини за №0397998 ОСОБА_12 взятий на облік до служби у справах дітей ВМР, оскільки батьки ухиляються від виконання обов`язків по вихованню та догляду за дитиною.

Актами відвідування дитини за місцем проживання від 05.01.2022 року, 22.07.2021 року, 17.05.2021 року, 18.11.2020 року, 01.10.2020 року, 06.08.2020 року, 01.06.2020 року, 29.04.2020 року, підтверджується, що житло в якому проживала відповідач з дитиною фактично не придатне для проживання: не опалюється, батареї опалення відрізані, санітарний стан є жахливим, речі розкидані, дуже брудно, відсутнє спальне місце для дитини та матері. У даній квартирі систематично збираються особи сумнівної поведінки, разом з матір`ю розпивають спиртні напої, вчиняють сварки у присутності дитини. Фактично у даний час існує загроза для життя та здоров`я дитини.

Відповідно до довідки від 14.09.2021 року за №72, відповідач ОСОБА_2 разом з дитиною ОСОБА_3 знаходилась в «Кризовому центрі матері та дитини» ГО «Полум`я надії».

Згідно листа з ВРУП ГУНП України у Вінницькій області від 04.10.2021 року, відносно ОСОБА_2 здійснювались всі заходи впливу, однак не призвели до позитивного результату, відповідач продовжує свідомо нехтувати своїми батьківськими обов`язками і своєю поведінкою створювати небезпечні умови, які загрожують життю, здоров`ю, розвитку та моральному становленню дитини.

Листами з «Центру первинної медико-санітарної допомоги №1 м. Вінниця» від 21.01.2022 року, 12.08.2021 року, 27.05.2021 року, повідомлено, що дитина ОСОБА_3 постійно хворіє, мати не створює належних умов для здоров`я дитини, на неодноразові виклики лікаря не з`являлась. 30.07.2020 року медична сестра здійснила вихід за адресою проживання відповідача по АДРЕСА_2 , однак дана сім`я не була знайдена, сусідами повідомлено, що такої як ОСОБА_2 не знають та не бачили.

Відповідно до листа з Комунального закладу «Обласного комплексного центру надання соціальних послуг» від 10.03.2022 року за №85/1, відповідач ОСОБА_2 та її дитину ОСОБА_3 , було зараховано до даного закладу у зв`язку з насильством в сім`ї.

Згідно довідки з Центрально- Західного міжрегіонального Управління з питань Міністерства Юстиції, батько дитини ОСОБА_4 відбуває покарання в державній установі «Стрижавська виправна колонія (№81).

Як вбачається із листа Комунального некомерційного підприємства «Вінницька міська клінічна лікарня «Центр матері та дитини» від 11.02.2022 року, відповідач ОСОБА_2 та дитина ОСОБА_3 доставлені до лікарні з адреси: АДРЕСА_3 , де трапилась пожежа. Відповідач перебувала в алкогольному сп`янінні, а дитина ОСОБА_3 була з ознаками захворювання: правобічна пневмонія, алергічний дерматит.

Відповідно до висновку № 01-00-011-7942 від 08.02.2022 року виконавчого комітету Вінницької міської ради, орган опіки та піклування Вінницької міської ради вважає доцільним відібрання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 без позбавлення її батьківських прав.

Суд погоджується з вказаним вище висновком, оскільки він є достатньо обґрунтованим та не суперечить інтересам дитини.

Відповідно до п.1-2 ч.1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Згідно із ч.1 ст. 170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування.

Відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав є тимчасовим заходом на відміну від позбавлення цих осіб батьківських прав, яке має безстроковий характер.

Враховуючи положення ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7 ст.7 СК при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.

Згідно із вимогами ч. 4 ст. 170 СК України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину.

Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів, то слід зазначити наступне.

Відповідач не надає матеріальну допомогу своїм неповнолітнім дітям та не приймає участі в їх утриманні.

Відповідно до положень ст.ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України - батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення; тощо. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Підстави визначення розміру аліментів у частині до заробітку (доходу) або у твердій грошовій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. ст. 183, 184 СК України.

Згідно із ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При цьому, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Визначаючись щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню на користь та на утримання дитини, суд вважає можливим встановити аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів її доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до дня повноліття дитини.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судові витрати за вимоги про відібрання дітей від матері без позбавлення її батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дітей 2 481 грн.

Керуючись Європейською конвенцією про здійснення прав дітей (Страсбург, 08.09.1995 року), Декларацією прав дитини (20.11.1959 р.), ст. ст. 164, 165, 180-183, 191 Сімейного кодексу України, ст. ст. 4, 5, 10, 12, 76-82, 89, 263-265, 280, 430 ч. 1 п. 1 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Відібрати дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від матері ОСОБА_2 без позбавлення її батьківських прав та передати на опікування органу опіки та піклування Вінницької міської ради.

Стягнути з ОСОБА_2 аліменти на користь та утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 всіх видів її доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 07.02.2022 року до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 2 481 грн.

Рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте Вінницьким міським судом Вінницької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його складення апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повний текст заочного рішення суду не був вручений у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 03.06.2022 року.

Позивач: Служба у справах дітей Вінницької міської ради, ЄДРПОУ 4456028, місцезнаходження: м. Вінниця, вул. Соборна, 50.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_4 .

Суддя: