КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/6344/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2022року місто Київ

справа № 755/17154/21

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Левенця Б.Б.

за участю секретаря судового засідання - Савлук І.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою третьої особи ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 19 жовтня 2021 року про задоволення заяви про забезпечення позову, постановлену під головуванням судді Хромової О.О., у справі за позовом ОСОБА_3 до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Кошарського Олександра Володимировича, Державного підприємства «СЕТАМ», треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс», ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання електронних торгів недійсними та витребування майна,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2021 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів, в якому просила:

визнати недійсними електронні торги, проведені 02 березня 2020 року ДП «СЕТАМ» із реалізації об`єктанерухомості, а саме: квартири загальною площею 44,5 кв.м, житловою площею 29,1 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , оформлені протоколом від 24 березня 2020 року №471074;

витребувати з володіння ОСОБА_4 об`єкт нерухомості, а саме: квартиру загальною площею 44,5 кв.м, житловою площею 29,1 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Одночасно з позовною заявою, представник позивачаподав до суду заяву про забезпечення даного позову, в якій просив вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру загальною площею 44,5 кв.м, житловою площею 29,1 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_4 із забороною відчуження чи передачі прав іншим особам в будь-який спосіб.

В мотивування вимог посилався на те, що на момент звернення до суду, виконавчий напис та рішення суду, за якими відкрито виконавче провадження, в межах якого і було проведено оскаржувані електронні торги скасовано, а тому є всі підстави вважати, що електронні торги проведені з порушенням процедури реалізації майна та підлягають визнанню недійсними.

Вказував, що реалізація арештованого майна відбулася за ціною значно нижчою від ринкової, що свідчить про порушення порядку реалізації майна з електронних торгів.

Зазначав, що є підстави вважати, що квартира, яка відчужена на думку позивача у незаконний спосіб, може бути надалі відчужена третім особам, що унеможливить або суттєво ускладнить виконання рішення суду у разі задоволення позову, а тому вважає, що вжиття заходів такого забезпечення буде ефективним захистом порушених прав позивача.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 19 жовтня 2021 року заяву представника позивача задоволено.

Накладено арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_4 .

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 , яка діє в інтересах третьої особи малолітньої ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просила ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову в повному обсязі.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилалася на те, що дана справа стосується належного ОСОБА_4 нерухомого майна, а саме - квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказувала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер.

Зазначала, що вона та ОСОБА_4 понад одинадцять років проживали як чоловік та дружина, вели спільне господарство, мають доньку ОСОБА_2 2015 року народження.

Посилалася на те, що вона, як спадкоємиця першої черга в інтересах доньки ОСОБА_2 прийняла спадщину у встановленому законодавством порядку - звернулася до нотаріуса із заявою №4 від 03 серпня 2021 року про прийняття спадщини та після спливу шестимісячного строку від дати відкриття спадщини отримала свідоцтво про право на спадщину, однак зареєструвати право власності на належне малолітній дитині ОСОБА_2 майно - спірну квартиру виявилося неможливим у зв`язку із накладеним арештом.

Вказувала, що в даному випадку наявне порушення прав малолітньої дитини ОСОБА_2 , оскільки внаслідок вжиття даного виду забезпечення позову без застосування заходів зустрічного забезпечення неможливо забезпечити дотримання її прав як власниці спірної квартири.

Відзиву на апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду не надійшло.

В судовому засіданні апеляційного суду представники третьої особи ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити.

Позивач ОСОБА_3 , відповідачі: приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Кошарський О.В., ДП «СЕТАМ», треті особи: ТОВ «Вердикт Фінанс», Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Від представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_5 надійшло до суду апеляційної інстанції клопотання, в якому останній просив розглядати справу у його відсутність та відсутність позивача, проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

Колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у відсутність осіб, які не з'явилися у судове засіданні на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з`явилися у судове засідання, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами .

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Згідно з п.п.1, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно п.6 зазначеної постанови особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов`язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

При вирішення питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу (постанова Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі №657/1211/19).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з статтею81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач, звертаючись у жовтні 2021 року з даним позовом, одним з відповідачів зазначила ОСОБА_4 та у заяві про забезпечення позову вказувала на те, що спірне майно - квартира за адресою: АДРЕСА_1 перебуває у власності відповідача ОСОБА_4 , який має необмежені права у розпорядженні, користуванні та володінні нею, а тому існують ризики, що останній може відчужити вказане майно.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач у поданому позові оспорює підставу набуття майна новим власником і має намір витребувати спірне майно від відповідача ОСОБА_4 , а тому невжиття заходів забезпечення позову може призвести до відчуження відповідачем вказаного майна іншій особі, що унеможливить виконання рішення суду у випадку задоволення позову і зробить неефективним судовий захист порушених прав позивача.

Колегія суддів не погоджується зтаким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 18 листопада 2021 року відмовлено у відкритті провадження у справі ОСОБА_3 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Кошарського О.В., ДП «СЕТАМ», ОСОБА_4 , третя особа: ТОВ «Вердикт Фінанс» про визнання електронних торгів недійсними та витребування майна, в частині позовних вимог до ОСОБА_4 про витребування з володіння останнього об`єкта нерухомості, оскільки відповідачем у даному позові зазначено особу, яка померла до подання даного позову до суду.

Відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Кошарського О.В., ДП «СЕТАМ», третя особа: ТОВ «Вердикт Фінанс»про визнання електронних торгів недійсними.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 20 січня 2022 року до участі у даній справі в якості третьої особи залучено ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 .

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 посилалася на те, що вона та ОСОБА_4 понад одинадцять років проживали як чоловік та дружина, вели спільне господарство, мають доньку ОСОБА_2 2015 року народження.

Вказувала, що вона, як спадкоємиця першої черга в інтересах доньки ОСОБА_2 звернулася до нотаріуса із заявою №4 від 03 серпня 2021 року про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 та після спливу шестимісячного строку від дати відкриття спадщини отримала свідоцтво про право на спадщину, однак зареєструвати право власності на належне малолітній дитині ОСОБА_2 майно - спірну квартиру виявилося неможливим у зв`язку із накладеним арештом.

З копії інформаційної довідки зі Спадкового реєстру вбачається, що приватним нотаріусом КМНО Гречаною Р.Т. за заявою ОСОБА_1 заведена спадкова справа №68048124 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .

Листом від 18 січня 2022 року №1 приватний нотаріус КМНО Гречана Р.Т. повідомила ОСОБА_1 про те, що для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 необхідно зняти арешт з квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, з вищевикладеного вбачається, що на момент пред`явлення ОСОБА_3 у жовтні 2021 року даного позову, в тому числі до відповідача ОСОБА_4 , останній вже помер.

А відтак, задовольняючи заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту наквартиру за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_4 , суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для накладення арешту на майно особи, яка на час звернення до суду з даним позовом була померлою.

Отже, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нової про відмову у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_5 про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу третьої особи ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 19 жовтня 2021 року скасувати тапостановити нове судове рішення.

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_5 про забезпечення позову - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 02 червня 2022 року.

Головуючий:

Судді: