Справа № 466/7483/19 Головуючий у 1 інстанції: Невойт П.С.
Провадження № 22-ц/811/2756/21 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:

головуючої: Н. П. Крайник

суддів: О.М. Ванівського, О.Я. Мельничук

при секретарі: К.О. Ждан

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 22 березня 2021 року у справі за позовом Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 про стягнення заборгованості з опалення місць загального користування, -

в с т а н о в и в:

16.09.2019 року Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з ОСОБА_1 в користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» 14 071,21 грн, з яких 12386,37 грн - заборгованість за послуги з централізованого опалення, 1304,01 грн - втрати від інфляційних процесів та 380,83 грн - 3% річних, а також судовий збір у розмірі 1921,00 грн.

Позов позивач обгрунтовував тим, що ЛМКП «Львівтеплоенерго» надає послуги з постачання теплової енергії відповідачам за адресою АДРЕСА_1 . Дана квартира належить на праві приватної власності відповідачу. Відповідачу з 1 липня 2014 року для здійснення оплати за надані послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води, місць загального користування було відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 , а також щомісячно направлялися повідомлення про нарахування вартості наданих послуг з метою її оплати. Зазначає, що житловий будинок АДРЕСА_1 обладнано індивідуальним тепловим пунктом (ІТП) вузлом обліку теплової енергії на опалення та гаряче водопостачання, який знаходиться на балансі ПП «Рідний дім - Топольна», що підтверджується Актом №1472 від 31.08.2005 року, паспортом на теплолічильник, свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки №554 від 16.08.2016 року, Актом експлуатаційної перевірки вузла обліку теплової енергії за №14772 від 07.09.2016 року. Позивач зазначав, що квартира відключена від централізованого опалення, однак відповідач не звільнена від обов`язку здійснення оплати з опалення місць загального користування.

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позовної заяви Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 про стягнення заборгованості з опалення місць загального користування відмовлено.

Рішення суду оскаржило Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго».

Вважає його необґрунтованим, незаконним, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Зазначає, що чинні договори зі споживачами, Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та Типовий договір, затверджені постановою КМУ від 21.07.2005 року №630, не передбачають можливості застосування виконавцями послуг Методики розподілу теплової енергії в багатоквартирному будинку. На даний час підприємства тепло-, водопостачання та водовідведення надають комунальні послуги та нараховують плату за них відповідно до вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 року №630.

Отже, до моменту укладення споживачами нових договорів ЛМКП «Львівтеплоенерго» застосовує при здійсненні нарахувань за надані послуги зазначені постанову, положення Правил, типовий договір та Наказ Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31.10.2006 року №359 «Про затвердження методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення», а не Методику №315. Про цей факт суд було неодноразово повідомлено позивачем у службових записках відділу обліку та збуту теплової енергії ЛМКП «Львівтеплоенерго», які містяться у матеріалах справи, проте судом дані пояснення не були взяті до уваги.

Зазначає, що відповідач не надав належних доказів, які би підтверджували неправильність нарахувань, проведених позивачем, а також з приводу правильності нарахувань не було проведено жодних експертиз, а позиція відповідача є голослівною, оскільки останній не є компетентним у вирішенні питань нарахування оплати за послуги, які надає виконавець.

Також зазначає, що житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 має горизонтальну розводку внутрішньо будинкової системи опалення, що передбачає можливість встановлення квартирних приладів обліку теплової енергії на опалення. У зазначеному будинку 31 квартира. З них 11 квартир від`єднано від системи центрального опалення і гарячого водопостачання (мають автономну систему опалення та гарячого водопостачання), 20 квартир отримують послугу з централізованого опалення та обладнанні квартирними приладами обліку теплової енергії. Розподіл теплової енергії між об`єктами тепло споживання, які обліковані спільним вузлом обліку теплової енергії проводиться пропорційно до максимального теплового навантаження на об`єкти відповідно до методики визначення кількості спожитої за розрахунковий період в опалювальний сезон теплової енергії без обліковими споживачами, підключеними паралельно з обліковими споживачами до облікових джерел теплоти.

Таким чином, вважає, що ЛМКП «Львівтеплоенерго» як виконавець послуг здійснює нарахування за надані послуги у відповідності до вимог чинного законодавства.

Просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким позов задоволити.

У засідання суду апеляційної інстанції учасники справи не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. 18.05.2022 року від представника ЛМКП «Львівтеплоенерго» - Супрун М.М. поступило клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з введенням на території України воєнного стану та перебуванням у відпустці начальника юридично-претензійного відділу ЛМКП «Львівтеплоенерго» Іващука О.В., що унеможливлює забезпечення уповноваженого представника у судове засідання 19.05.2022 року.

Зважаючи на строки розгляду справи судом, враховуючи, що апелянт не подав заяви про розгляд справи в режимі відеоконференції, колегія суддів вважає, що розгляд справи слід проводити без участі сторін, явка яких в засідання суду апеляційної інстанції не є обов`язковою.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору; індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Права та обов`язки виконавця комунальної послуги та споживача визначені зазначеним вище Законом.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються, зокрема, на комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкових територій.

Пунктом 4 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що виконавцями послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності визначено суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії.

Згідно п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний сплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" власники (співвласники) приміщень у будівлі, в якій окремі приміщення є самостійними об`єктами нерухомого майна, у разі приєднання такого будинку (будівлі) до зовнішніх інженерних мереж або обладнання такого будинку (будівлі) системою автономного теплопостачання, автономного гарячого водопостачання, автономного водопостачання зобов`язані забезпечити оснащення належних їм приміщень вузлами розподільного обліку відповідно теплової енергії, гарячої води, питної води, крім випадків, передбачених частинами п`ятою - сьомою цієї статті.

Згідно ч.1 ст.9 Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" комерційний облік здійснюється вузлом (вузлами) комерційного обліку відповідної комунальної послуги, що забезпечує (забезпечують) загальний облік її споживання, згідно з показаннями його (їх) засобів вимірювальної техніки.

Частиною 1 ст.10 Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" також передбачено, що у будівлях, зазначених у частинах другій і третій статті 4 цього Закону, обсяг відповідної комунальної послуги, визначений за допомогою вузла комерційного обліку (а у випадках, передбачених частиною другою статті 9 цього Закону, - за розрахунковим або середнім споживанням), розподіляється між усіма споживачами з урахуванням показань вузлів розподільного обліку, приладів - розподілювачів теплової енергії відповідно до частин другої - четвертої цієї статті.

При цьому для цілей розподільного обліку відповідно до цієї статті права та обов`язки споживачів поширюються також на власників майнових прав на об`єкти нерухомого майна у завершеній будівництвом будівлі, право власності на які не зареєстровано.

Відповідно до ч.3 ст.10 Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання"обсяги спожитої у будівлі гарячої, питної води, визначені за допомогою вузлів комерційного обліку (а у випадках, передбачених частиною другою статті 9 цього Закону, - за розрахунковим або середнім споживанням), розподіляються між споживачами з урахуванням того, що:

1) у разі якщо частина води була витрачена на полив клумб і газонів, прибирання місць загального користування тощо та/або гарячої води - на прибирання місць загального користування тощо, обсяг відповідно питної, гарячої води, що розподіляється між споживачами, зменшується на обсяг, витрачений на такі загальнобудинкові потреби, визначений на підставі показань відповідних вузлів обліку;

2) у разі якщо приміщення всіх споживачів у будівлі оснащені вузлами розподільного обліку гарячої, питної води, загальний обсяг спожитої у будівлі відповідно гарячої, питної води (крім обсягу, витраченого на загальнобудинкові потреби) розподіляється між споживачами відповідно до обсягу споживання за показаннями вузлів розподільного обліку.

Якщо виникає різниця між показаннями вузла комерційного обліку та обсягом гарячої, питної води, визначеним як сума показань вузлів розподільного обліку, така різниця розподіляється відповідно до методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 .

Згідно довідки з місця проживання про склад сім`ї і прописки № 3 від 28.05.2019 року, у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (онука власника), ОСОБА_1 (невістка власника).

ЛМКП «Львівтеплоенерго» є теплопостачальною організацією, суб`єктом господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії.

Як вбачається з матеріалів справи, 31.08.2005 року в житловому будинку на АДРЕСА_1 встановлено індивідуальний тепловий пункт на опалення та гаряче водопостачання, про що складено акт №1472.

Встановлено, що 25.01.2007 року квартиру АДРЕСА_4 було відключено від внутрішньобудинкових мереж ЦО та ГВП, про що складено відповідний акт.

Відповідно до розрахунку заборгованості, яка виникла у квартирі АДРЕСА_1 по особистому рахунку НОМЕР_1 за надані ЛКП «Львівтеплоенерго» послуги, складеного відповідачем, станом на 24.01.2019 року борг відповідача за послуги центрального опалення становить 12386,37 грн, 1304,01 грн - інфляційні втрати та 380,83 грн - 3% річних.

Матеріалами справи встановлено, що 06 березня 2019 року ЛМКП «Львівтеплоенерго» зверталося до суду з заявою по видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» заборгованості в розмірі 14 071,21 грн. та судового збору.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова від 11.03.2019 року у прийнятті заяви ЛМКП «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» заборгованості в розмірі 14 071,21 грн та судового збору відмовлено.

Звертаючись до суду з позовом про стягнення з відповідачів заборгованості за спожиту теплову енергію за період з 01.07.2015 року по 31.12.2018 року, ЛМКП «Львівтеплоенерго» покликалося на наявність у відповідача боргу за отримані ним послуги за попалення місць загального користування, що підтверджується актами про включення системи теплопостачання від 11.10.2016 року, від 10.10.2017 року, від 22.10.2018 року, а також відомістю про нарахування оплати за надані послуги від 24.01.2019 року.

Відмовляючи у задоволенні позову ЛМКП «Львівтеплоенерго», суд виходив з того, що розрахунки заборгованості, подані ЛКП «Львівтеплоенерго» не містять належної інформації щодо способу нарахування такої, не містять показників загальнобудинкового лічильника опалення та лічильника обліку гарячої води, містять вибіркові, часткові дані, необхідні до зазначення у такого роду актах. В матеріалах справи відсутні докази щодо зняття помісячних показників загального будинкового лічильника обліку гарячого водопостачання марки ГВП Sensus № 10024651 за період 2016-2018 роки. Належних доказів, які б підтверджували правильний розрахунок здійснених нарахувань позивачем не надано. Крім того, позивач не довів належними доказами, що надає послуги відповідачу.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується повністю, оскільки такий відповідає матеріалам справи та встановленим судом обставинам.

При цьому, колегія суддів враховує, що витрати на опалення місць загального користування, розраховані позивачем, становлять 61-66 % від загального споживання теплової енергії на опалення будинку АДРЕСА_1 в цілому, що значно перевищує дозволений норматив, визначений Методикою розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків та визначення плати за їх опалення, затвердженої Наказом Мінбуду України №359 від 31.10.2006 року (від загального обсягу споживання теплової енергії на опалення будівлі (Qопбуд) п`ятиповерхова - 12 %) та свідчить про невідповідність здійснених позивачем нарахувань за послуги теплопостачання.

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують. Підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Повний текст постанови складено - 30 травня 2022 року.

Керуючись ч. 5 ст. 268, ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 22 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 30 травня 2022 року.

Головуючий: Н. П. Крайник

Судді: О. М. Ванівський

О. Я. Мельничук