Справа № 352/147/22
Провадження № 2/352/316/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2022 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючої - судді Хоминець М.М.

з участю секретаря Гундич Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на будинковолодіння у порядку спадкування за законом, -

в с т а н о в и в:

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання права власності на будинковолодіння у порядку спадкування за законом, у якому просила визнати за нею право власності на будинковолодіння АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після померлої матері ОСОБА_5 .

Заявлений позов обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мама ОСОБА_5 . Після смерті матері відкрилась спадщина на належне їй на праві власності майно, зокрема, будинковолодіння АДРЕСА_1 , яке мама успадкувала після своїх батьків. Правовстановлюючий документ на будинковолодіння відсутній, право власності не зареєстровано. Інвентаризаційна вартість спадкового будинковолодіння складає 79850 грн. Вона як спадкоємець за законом першої черги прийняла спадщину відповідно до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Інші спадкоємці за законом першої черги, якими є чоловік померлої ОСОБА_2 та дочки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , у передбачений законом шестимісячний строк після відкриття спадщини відмовились від її прийняття, подавши відповідні заяви до нотаріальної контори. У зв`язку з відсутністю правоустановлюючого документу на спадкове будинковолодіння нотаріус відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Позивачка у судове засідання не з`явилася, просила справу розглянути у її відсутності.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилися, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, не повідомили суду про причини неявки, не подали відзиву.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Встановлено, що матір позивачки ОСОБА_5 була власником будинковолодіння АДРЕСА_1 , 1990 року побудови, інвентаризаційна вартість якого на даний час складає 79850 грн. Однак, реєстрація права власності на вказане будинковолодіння не проводилась, належний правовстановлюючий документ відсутній.

Статею 100 ЦК УРСР (у редакції 1963 р.) визначалося, що в особистій власності громадян може бути, зокрема, і житловий будинок. При цьому глава десята цього кодексу не пов`язувала наявність такого права з його обов`язковою державною реєстрацією.

Відповідно до п.4 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР 31.01.1966 р., реєстрації підлягали всі будинки та домоволодіння, які належали громадянам на праві особистої власності та були розташовані в межах міст і селищ міського типу.

Жодною інструкцією не встановлювався обов`язок щодо реєстрації будинків та домоволодінь, розташованих у сільських населених пунктах.

Закон України «Про власність» від 07.02.1991 р. також не передбачав обов`язкової державної реєстрації права власності.

За загальним правилом закони та інші нормативні акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплено у ч.1 ст.58 Конституції України та ст.5 ЦК України, згідно якої дію акту цивільного законодавства в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності. До події або факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Таким чином, спадкодавець ОСОБА_5 вважалася власником вказаного нерухомого майна, і це право презюмується.

Вказані обставини підтверджуються довідкою Пшеничниківського старостинського округу Тисменицької міської ради (а.с.19), копією технічного паспорту на будинковолодіння (а.с.27-32).

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 позивачка як спадкоємець за законом першої черги прийняла спадщину відповідно до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Інші спадкоємці за законом першої черги, якими є чоловік померлої ОСОБА_2 та дочки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 у передбаченому законом порядку відмовились від прийняття спадщини, подавши відповідні заяви до Тисменицької районної державної нотаріальної контори (а.с. 56-58, 61).

Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи (ч.2 ст.1220 ЦК України).

До першої черги спадкоємців за законом належать діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.1261 ЦК України).

Відповідно до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, який прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від спадщини.

Як передбачено ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до вимог ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

З огляду на те, що відсутність правовстановлюючого документу на спадкове будинковолодіння позбавляє позивачку можливості оформити спадщину в нотаріальному порядку, за нею слід визнати право власності на вказане спадкове майно у порядку спадкування за законом після померлої матері.

На підставі наведеного, відповідно до ст.58 Конституції України, ст. 5, 1218, 1220, 1261, 1268, 1270, 1273 ЦК України, керуючись ст. 263-265 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на будинковолодіння у порядку спадкування за законом задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , жителькою АДРЕСА_1 , право власності на будинковолодіння АДРЕСА_1 вартістю 79850 грн. у порядку спадкування за законом після померлої ОСОБА_5 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивачка: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідачі: ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 ;

ОСОБА_3 , АДРЕСА_1 ;

ОСОБА_4 , АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складено 06.06.2022 р.

Суддя Марія ХОМИНЕЦЬ