ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2022 року м. Черкаси

Справа № 698/287/20
Провадження № 22-ц/821/583/22
Категорія: 307000000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Карпенко О.В.

суддів: Василенко Л.І., Нерушак Л.В.

за участю секретаря: Захарченко А.Д.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Катеринопільська селищна рада Звенигородського району Черкаської області; ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Катеринопільського районного суду Черкаської області від 17 січня 2022 року (ухваленого під головуванням судді Баранова О.І. в приміщенні Катеринопільського районного суду Черкаської області, повний текст судового рішення складено 17 січня 2022 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Катеринопільської селищної ради Звенигородського району Черкаської області, ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, -

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернуласядо Катеринопільського районного суду Черкаської області із позовом до Пальчиківської сільської ради Катеринопільського району Черкаської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

В обґрунтування заяви зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки - ОСОБА_3 . Після його смерті відкрилася спадщина на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,2058 га та 2,8974 га.

Позивачка вказує, що вона пропустила строк у шість місяців для подання заяви про прийняття спадщини у зв`язку з тим, що не знала про смерть батька, оскільки вона з батьком перестала спілкуватися та зв`язок з ним не підтримувала, так як батько давно розлучився із матір`ю та жив окремо. Аліменти на її утримання не сплачував, спілкуватися з позивачкою не хотів.

За життя ОСОБА_3 заповіту не складав, тому спадкування належного йому майна повинно відбуватися за законом. Єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 є донька ОСОБА_4 , позивач по даній справі.

Зазначає, що про смерть батька дізналася від своїх дядьків ОСОБА_2 та ОСОБА_2 , вже коли минув рік після його смерті.

В зв`язку з вищевикладеним ОСОБА_1 звернулася до суду із відповідним позовом та просила постановити рішення, яким визнати строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 пропущений з поважних причин.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , в три місяці з дня набрання рішенням законної сили.

Ухвалою Катеринопільського районного суду Черкаської області від 16 березня 2021 року залучено до участі у справі у якості співвідповідача ОСОБА_2 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Катеринопільського районного суду Черкаської області від 17 січня 2022 рокуу задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду, зокрема, мотивоване тим, що незнання про смерть спадкодавця без установлення інших об`єктивних, не переробних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не свідчить про поважність пропуску строку для прийняття спадщини.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій 16 лютого 2022 року, ОСОБА_1 вважаючи, що оскаржуване рішення винесене при неправильному застосуванні норм матеріального та порушенням норм процесуального права, при недостатньо повному дослідженні письмових доказів та дійсних обставин, що мають значення для справи, просила суд апеляційної інстанції скасувати рішення Катеринопільського районного суду Черкаської області від 17 січня 2022 року та постановити нове рушення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга, зокрема, мотивована тим, що у встановлений законодавством України шестимісячний строк позивач не подала заяви про прийняття спадщини до Катеринопільської державної нотаріальної контори з поважних причин, так як перебувала на стаціонарному лікуванні у акушера в гінекологічному відділенні Тальнівської центральної районної лікарні з 31.07.2018 року до 16.01.2019 року та не знала про смерть батька тому, що з батько з грудня 1995 року із сім`єю вже не проживав.

Зазначає, що про існування свого батька знала лише зі слів матері, але хто він, де проживає, чим займається не знала.

Крім того, вказує, що суд не мав законних підстав залучати ОСОБА_2 у якості співвідповідача поданій справі, а надані ОСОБА_2 документи не варто брати до уваги, оскільки вони були подані неналежною особою, а тому вказані документи не є процесуальними і не можуть бути використані у даній справі.

Відзив на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу, що надійшов від ОСОБА_2 , зазначено, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 являються безпідставними й такими, що не спростовують правильність висновків суду першої інстанції.

При розгляді справи по суті, судом першої інстанції було всебічно, повно та об`єктивно досліджено подані сторонами докази, на підставі чого було ухвалено відповідне рішення.

ОСОБА_2 зазначає, що звертаючись до суду із заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, позивач ОСОБА_1 , як на підставу поважності причин пропуску строку для звернення до нотаріуса, посилалася на відсутність у неї інформації щодо смерті батька, проживання позивачки в іншому населеному пункті та не спілкування зі спадкодавцем за життя.

Отже, у спадкоємиці не було реальних перешкод для подання заяви до нотаріальної контори, але вона не скористалася своїм правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, у зв`язку із чим правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Фактичні обставини справи

Позивач ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Пальчик, Катеринопільського району Черкаської області.

Позивач вказувала, що про смерть батька вона дізналася вже коли минув рік з моменту його смерті від своїх дядьків ОСОБА_2 та ОСОБА_2

ОСОБА_1 проживає в с. Тальянки Черкаської області, з померлим батьком не спілкувалася та зв`язок з ним не підтримувала, оскільки батько давно розлучився із матір`ю та жив окремо, аліменти на утримання позивачки не сплачував, спілкуватися з нею бажання не мав.

Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Загальні положення про спадкування, визначені главою 84 ЦК України.

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина третя статті 1222, частина перша статті 1220, частина перша статті 1270 ЦК України).

Відповідно до статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Як поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини позивачка ОСОБА_1 зазначала необізнаність про смерть батька, оскільки довгий час не спілкувалася із спадкодавцем та проживала в іншій місцевості.

В апеляційній скарзі вказувала, що довготривалий час перебувала на лікуванні, а саме на стаціонарному лікуванні у гінекологічному відділенні Тальнівської центральної районної лікарні з 31.07.2018 року до 16.01 2019 року.

Разом з тим, як правильно зазначив суд першої інстанції в своєму рішенні, не можуть визнаватися поважними такі причини пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини, як необізнаність особи про смерть спадкодавця.

Відповідно до частини третьої статті 12, частин першої, п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки позивачка ОСОБА_1 не навела об`єктивних, непереборних, істотних обставин, які перешкоджали їй у вчиненні дій щодо прийняття спадщини після смерті батька протягом більше ніж один рік, а сама по собі необізнаність про смерть ОСОБА_3 не є поважною причиною пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини в розумінні закону, висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для надання позивачу додаткового строку для прийняття спадщини після смерті батька, є правильним.

Аналогічні висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 25 квітня 2019 року у справі № 761/794/15, від 17 березня 2021 року у справі № 638/17145/17, від 17 жовтня 2018 року у справі № 681/203/17, від 25 березня 2020 року у справі № 296/12396/18.

Апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до положень ст.ст. 1296-1299 ЦК України питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Позивач не надала ні в суд першої інстанції, ні в суд апеляційної інстанції жодного доказу того, що вона зверталася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті батька та нотаріусом їй було в цьому відмовлено.

У частинах першій, третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин, враховуючи значний пропуск позивачкою відповідного строку, суд першої інстанції зробив правильний висновок, що наведені ОСОБА_1 підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини не свідчить про те, що у неї були об`єктивні, непереборні та істотні труднощі, які перешкоджали у встановлений законом строк звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, а тому суд правильно відмовив у задоволенні заявлених нею позовних вимог.

Крім того ч. 2 ст. 13 ЦПК України, яка регламентує диспозитивність цивільного судочинства, визначено, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумнів у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У позовній заяві ОСОБА_1 не вказано, що позивач не має змоги надати відповідні докази разом з позовною заявою. Надалі будь-яких письмових звернень до суду із зазначенням доказів, які бажає долучити позивач із зазначенням об`єктивних причин неможливості їх надання, остання не подавала.

На підтвердження своїх доводів про поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини позивач надала Апеляційному суду копії лікарняних листів, в яких зазначено, що ОСОБА_1 перебувала на стаціонарному лікуванні з 31.07.2018 по 08.08.2018 року, та з 12.09.2018 року перебувала на амбулаторному та стаціонарному лікуванні (а.с.98-99).

Відповідно до положень ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної зави. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасники справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Відповідно до ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Отже, приведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність висновків суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Інші наведені ОСОБА_1 в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження суду першої інстанції з наданням належної правової оцінки всім фактичним обставинам даної справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

У відповідності до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у апеляційній скарзі доводами не вбачає.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки колегія суддів дійшла висновку про залишення рішення суду першої інстанції без змін, питання про розподіл судових витрат не вирішується.

Керуючись ст.ст.258, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Катеринопільського районного суду Черкаської області від 17 січня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Катеринопільської селищної ради Звенигородського району Черкаської області, ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча О.В. Карпенко

Судді Л.І. Василенко

Л.В. Нерушак

/повний текст постанови суду виготовлений 02 червня 2022 року/