Провадження № 2-о/947/194/22
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.06.2022 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Луняченка В.О.

при секретарі Макаренко Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 ( ІПН НОМЕР_1 ) про встановлення факту смерті за участі заінтересованої особи Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Одеса) ( ) ,-

ВСТАНОВИВ:

01.06.2022 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення факту смерті її сина ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Маріуполь Донецької області, про що свідчить Акт №64/БТТр/46 про настання смерті від 04.04.2022 року з метою подальшої реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану та отримання відповідного свідоцтва про смерть.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Луняченку В.О.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 02.06.2022 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином.

З боку заінтересованої особи Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Одеса) надійшов відзив на заяву, в якому представник РАГС розгляд справи залишає на розсуд суду та просить справу розглядати за відсутністю представника заінтересованої особи.

Розглянувши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Так судом з матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено свідоцтвом про його народження серії НОМЕР_2 видане 11.01.2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану Київської районної адміністрації виконкому Одеської міськради.

ОСОБА_2 перебував на військовій службі за контрактом у військовій частині НОМЕР_3 та безпосередньо здійснював заходи кругової оборони міста Маріуполь, згідно бойового розпорядження ОТУ «Схід» БТ №13/1/т/оц./оту від 27.02.2022.

Працівниками Військового комісаріату Київського району м.Одеси ОСОБА_1 повідомлено про смерть ОСОБА_2 ,1999 року народження.

Так з акту №34/БТТр/46 від 04.04.2022, складеного полковником ОСОБА_3 , підполковником ОСОБА_4 , старшим лейтенантом ОСОБА_5 , майором медичної служби ОСОБА_6 , полковником медичної служби ОСОБА_7 , вбачається, що вони засвідчили те, що 22.03.2022 року о 13.30 год. командир відділення управління взводу управління командира батареї самохідної артилерійської батареї самохідного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_3 матрос ОСОБА_2 , перебуваючи в м.Маріуполь, та безпосередньо здійснюючи заходи ( приймаючи участь) кругової оборони міста Маріуполь, згідно бойового розпорядження ОТУ «Схід» БТ №13/1т/оц/оту від 27.02.2022 року, загинув внаслідок отримання множинних осколкових поранень, травматичної ампутації лівої верхньої кінцівки під час авіаційного удару та артилерійського обстрілу з боку противника.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Виходячи зі змісту п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року передбачено, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або оголошення її померлою.

Пунктом 1 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року № 52/5, визначені підстави для державної реєстрації смерті, однією з підстав є рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час.

Відповідно до ч. 2 ст. 317 ЦПК України, справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

Зі змісту ст. 4 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з п.5 ч.3 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення факту, що має юридичне значення.

Відповідно до ч.2 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

За таких обставин, встановлення факту смерті породжує юридичні наслідки, тобто від нього залежить виникнення особистих чи майнових прав заявника; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Заявник не має іншої можливості одержати документ, який посвідчує факт смерті, що має юридичне значення для послідуючого отримання документів для прийняття спадщини, отримання належних соціальних виплат на поховання.

У відповідності з ч.ч. 3, 4 ст. 49 ЦК України, державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби (Закон України "Про військовий обов`язок та державну службу").

Військовослужбовці, які проходять кадрову або строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, громадяни призовного віку, які мають вищу, професійно-технічну, повну або базову загальну середню освіту і не проходили строкової військової служби, військовозобов`язані, а також жінки, які не перебувають на військовому обліку, укладають контракт про проходження військової служби за контрактом.

Терміни звільнення з військової служби за контрактом зокрема у день, що настає після дня смерті (загибелі) військовослужбовця або дня визнання його судом безвісно відсутнім чи оголошення померлим.

Як вбачається з ст. 7 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України затвердженого Указом Президента України

від 10 грудня 2008 року № 1153/2008, та УКАЗУ ПРЕЗИДЕНТА УКРАЇНИ №33/2022 Про Положення про проходження громадянами України військової служби за контрактом в Управлінні державної охорони України.

Закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу Управління державної охорони України у зв`язку з його звільненням з військової служби в запас або у відставку, загибеллю (смертю), визнанням судом безвісно відсутнім або оголошенням померлим.

Загиблий (померлий) військовослужбовець виключається зі списків особового складу Управління державної охорони України наказом по особовому складу з наступного після загибелі (смерті) дня, а військовослужбовець, визнаний у встановленому законом порядку безвісно відсутнім або оголошений померлим, з дня набрання законної сили рішенням суду.

Як вбачається з інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої Наказом Міністерства оборони України

27 жовтня 2021 року №332 Інструкція визначає процедуру проведення розслідування та обліку нещасних випадків з військовослужбовцями Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту (у тому числі з відрядженими зі Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту), військовозобов`язаними та резервістами, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовці), отриманих ними професійних захворювань, їх загибелі або смерті зі встановленням зв`язку з виконанням обов`язків військової служби і аварій, що сталися у військових частинах, військових навчальних закладах, установах та організаціях Збройних Сил України, Державній спеціальній службі транспорту.

Військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, у випадках, визначених частиною четвертою статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Ця Інструкція поширюється на військові частини та військовослужбовців, крім військовослужбовців, які отримали гостре професійне захворювання (отруєння), поранення, контузію, травму, каліцтво, зникли, померли або загинули внаслідок бойових уражень або дій з боку противника в районі ведення бойових дій або проведення операції Об`єднаних сил.

Згідно Інструкції про організацію поховання

військовослужбовців, які загинули (померли) під час проходження

військової служби визначає порядок дій

посадових осіб Збройних Сил України щодо організації поховання

військовослужбовців, які загинули (померли) під час проходження

військової служби, затвердженої Наказом Міністра Оборони України 05.06.2001 № 185 відповідальність за

організацію поховання військовослужбовців, які загинули (померли)

під час проходження військової служби, несуть особисто командири

військових частин, а у випадках, визначених пунктами 2.1-2.2

Інструкції, - начальники та військові коменданти гарнізонів

(військові комісари).

Порядок сповіщення про загибель (смерть)

військовослужбовців

Командир військової частини зобов`язаний у той самий

день особисто по телефону та телеграмою сповістити про загибель

(смерть) військовослужбовця відповідного військового комісара та

надіслати йому поштою письмове повідомлення встановленого зразка

за формою, наведеною у додатку 2 до пунктів 3.5 і 4.2 цієї

Інструкції (останнє, у разі потреби, може бути надіслане після

закінчення проведення службового розслідування). У телеграмі

необхідно зазначити дату та причину загибелі (смерті)

військовослужбовця. Якщо смерть настала з вини військовослужбовця

(необережність, самогубство, унаслідок дії з ознаками злочину),

командир військової частини обов`язково вказує про це в письмовому

повідомленні.

Тобто з огляду на вищенаведене, вбачається, що існує окремий порядок щодо реєстрації смерті військовослужбовця та отримання відповідного свідоцтва про смерть, та даний порядок не може бути замінено іншим порядком, передбаченим для реєстрації смерті цивільної особи на непідконтрольної території України під час воєнного стану, а тому у порядку окремого провадження рішенням суду факт смерті військовослужбовця не підлягає встановленню.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що правові підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 76-81, 89, 259, 264, 265, 293, 294, 315, 318, 319 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 ( ІПН НОМЕР_1 ) про встановлення факту смерті за участі заінтересованої особи Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Одеса) ( ) - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Луняченко В. О.