Справа № 127/4276/22
Провадження № 2/127/640/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2022 рокумісто Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Волошин С.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Національної акціонерної страхової компанії «Оранта», ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з позовною заявою до Національної акціонерної страхової компанії «Оранта», ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування, в якому позивач просив стягнути з ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» недоплачене страхове відшкодування в розмірі 21 596,45 гривень та витрати на послуги оцінювача в розмірі 3000 гривень, стягнути з ОСОБА_2 майнову шкоду в розмірі 6380,27 гривень. Позов мотивований тим, що 30.08.2021 року о 08.00 год. у м. Вінниці на вул. Немирівське шосе, 4, ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки «Volkswagen Golf», днз НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом марки «Volkswagen Polo», днз НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який рухався попереду, від чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 09.09.2021 року у справі №127/23347/21 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Згідно розрахунку страхового відшкодування, складеного відповідачем, орієнтовна сума страхового відшкодування матеріального збитку, завданого транспортному засобу, становила 20 700,51 гривень, як убуло виплачено 27.09.2021 року. Однак оголошеної страховою компанією страхової суми не вистачило для відновлення автомобіля позивача. За висновком експертного дослідження №21/685 вартість матеріального збитку склала 48 677,23 гривень, з яких вартість відновлюваного ремонту 42 296,96 грн. та величина втрати вартості 6380,27 гривень, за проведення експертного дослідження Позивачем сплачено 3 000 гривень. Позивач звертався до Відповідача 1 з вимогою про донарахування суми страхового відшкодування, однак отримав відмову. В досудовому порядку Відповідач 2 не відшкодував Позивачу втрати товарної вартості автомобіля, належному Позивачу, в розмірі 6 380,27 гривень. Все зазначене стало підставою для звернення позивача до суду з цим позовом.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 10.03.2022 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов.

Відповідач ПАТ «НАСК «ОРАНТА» 11.05.2022 року на електронну адресу суду надіслав відзив на позов.

Ухвалою суду від 31.05.2022 року затверджено мирову угоду між ОСОБА_1 та ПАТ «НАСК «Оранта», укладену 23.05.2022 року, провадження у справі в частині вимог ОСОБА_1 до ПАТ «НАСК Оранта» закрито, розгляд справи в частині вимог до ОСОБА_2 вирішено продовжено.

Відповідач ОСОБА_2 у визначений ухвалою суду строк ні відзиву на позов, ні клопотання про розгляд справи в судовому засіданні у його відсутність не подав.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступного.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 09.09.2021 року у справі №127/23347/21 визнано винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 гривень. У вказаній постанові судом встановлено, що 30.08.2021 року о 08.00 год. у м. Вінниці на вул. Немирівське шосе, 4, ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки «Volkswagen Golf», днз НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом марки «Volkswagen Polo», днз НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який рухався попереду, від чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками (а.с.9).

Як встановлено ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Транспортний засіб марки «Volkswagen Polo», днз НОМЕР_2 , який пошкоджено під час дорожньо-транспортної пригоди 30.08.2021 року, належить позивачу ОСОБА_1 з 02.05.2018 року відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 (а.с.22).

Згідно звіту №21/685 від 04.11.2021 року про оцінку автомобіля «Volkswagen Polo», днз НОМЕР_2 , виконаного ФОП ОСОБА_4 , величина втрати товарної вартості, яку зазнав автомобіль в результаті пошкодження при ДТП становить 6 380,27 гривень (а.с. 10-25).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил ст. 22 ЦК, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі статтею 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.

Як встановлено п. 32.7 ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідно до цього Закону страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, пов`язану із втратою товарної вартості транспортного засобу.

При цьому, враховуючи положення ст.ст. 22, 1166 ЦК України, що передбачають право потерпілої особи на повне відшкодування, обов`язок з відшкодування величини втрати товарної вартості покладається на винуватця ДТП - відповідача у справі ОСОБА_2 , тому вимоги позивача щодо стягнення з відповідача ОСОБА_2 заподіяного збитку у вигляді грошового розміру втрати товарної вартості транспортного засобу в сумі 6380,27 гривень є обґрунтованими.

До такого висновку суд дійшов з урахуванням також правових позицій викладених, зокрема, у постановах Верховного суду від 04.12.2019 року в справі №359/2309/17, від 07.04.2021 року в справі №757/29950/14-ц, від 01.07.2020 року в справі №420/998/18.

Враховуючи все вище викладене позов в частині вимог до відповідача ОСОБА_2 підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у виді судового збору пропорційно частині задоволених вимог (позов задоволено на 19,96%).

Керуючись ст.ст. 22, 23, 1166, 1187, 1188, 1192, 1194 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 141, 263-265, 279, 280-285, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення втрати товарної вартості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , втрати товарної вартості в розмірі 6 380,27 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , судовий збір в сумі 198,080 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя: