ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Чернівці

19 травня 2022 року

справа № 727/9384/21

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Половінкіної Н.Ю.

суддів Височанської Н.К., Одинака О.О.

секретаря Конецької Д.Г.

з участю відповідача ОСОБА_1

учасники справи:

позивач ОСОБА_2

відповідач ОСОБА_1

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 20 грудня 2021 року, головуючий у першій інстанції Одовічен Я.В.

ВСТАНОВИВ

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_2 у вересні 2021 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про повернення грошових коштів.

Зазначав, що адвокатом Лутсу І.В. та ОСОБА_3 укладено договір про надання правової допомоги від 02 листопада 2019 року №02/11/19-1, метою якого було застосування до сина ОСОБА_3 умовно-дострокового звільнення від не відбутої частини покарання.

Відповідно до додатку №1 до договору про надання правової допомоги від 2 листопада 2019 року №02/11/19-1 сторони погодили суму гонорару адвоката за надання послуг, передбачених в угоді, 25000 гривень за ведення справи клієнта в суді першої інстанції, 25000 гривень за ведення справи в суді апеляційної інстанції, 25000 гривень премії за отримання позитивного результату по справі.

У випадку якщо клієнт одноразово оплатив наперед усі зазначені суми за розгляд справи та не отримав обумовленого позитивного результату, то адвокат повертає в обумовленій сторонами формі платежу суму коштів у розмірі 50000 гривень.

Станом на 02 листопада 2019 року адвокатом Лутсу І.В. отримано 75000 гривень.

Ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 8 вересня 2020 року залишено без змін ухвалу Сокирянського районного суду Чернівецької області від 3 серпня 2020 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 , адвоката Лутсу І.В. про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі.

З метою досудового врегулювання спору звертався до адвоката Лутсу І.В. щодо повернення грошових коштів сумі 50000 гривень.

Просив зобов`язати ОСОБА_1 повернути ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 50000 грн. за договором між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 «Про надання правової допомоги» від 02 листопада 2019 року №02/11/19-1 та додатку №1.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 20 грудня 2021 року позов задоволено, зобов`язано ОСОБА_1 повернути ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 50000 грн. за договором між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 «Про надання правової допомоги» від 02 листопада 2019 року №02/11/19-1 та додатку №1.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 20 грудня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про повернення грошових коштів відмовити.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Зазначає про неправильне застосування судом першої інстанції статей 610, 1212 ЦК України, які не підлягають застосуванню.

Вважає, що підставою позову ОСОБА_2 не зазначалося невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

Судом першої інстанції не враховано, що договором між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 «Про надання правової допомоги» від 02 листопада 2019 року №02/11/19-1 та додатку №1 було погоджено суму гонорару 25000 грн. за ведення справи клієнта в суді першої інстанції, 25000 грн. за ведення справи клієнта в суді апеляційної інстанції, 25000 грн. премії за отримання позитивного результату по справі, оплату інших витрат, понесених адвокатом у зв`язку з наданням правової допомоги, окремо.

Посилається на те, що адвокатом Лутсу І.В. було надано правову допомогу ОСОБА_3 в суді першої та апеляційної інстанції, при чому правова допомога в суді першої інстанції надавалася двічі (справа №722/601/20 та справа №722/851/20), тобто адвокатом було отримано гонорар без урахування премії в сумі 25000 грн.

Також клієнтом не оплачені інші витрати, в тому числі проїзд з міста Чернівці до міста Сокиряни в розмірі 2600 грн. за поїздку з урахуванням побачення із засудженим ОСОБА_3 22 жовтня 2019 року, 24 січня 2020 року, 28 квітня 2020 року, 6 травня 2020 року, 14 травня 2020 року, 5 червня 2020 року, 12 червня 2020 року, 2 липня 2020 року.

Вважає, що ОСОБА_2 є неналежним позивачем, так як правова допомога надавалась ОСОБА_3 , про обсяг та об`єм правової допомоги обговорювалося з сином позивача ОСОБА_3 .

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 не надходило.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про повернення грошових коштів, суд першої інстанції керувався положеннями ч.1 ст.626, ч.1 ст.628, ч.1 ст.632, ч.1,2 ст.903 ЦК України,ч.1 ст.1, ч.1 ст.20, ч.1 ст.26, ч.2, 3 ст.27, ч.1 ст.30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», ст.28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 9 червня 2017 року та вважав, що підлягає захисту право ОСОБА_2 на повернення адвокатом Лутсу І.В. грошових коштів в сумі 50000 грн. за договором між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 «Про надання правової допомоги» від 02 листопада 2019 року №02/11/19-1 та додатку №1.

На обґрунтування таких висновків суд першої інстанції зазначив про невиконання адвокатом Лутсу І.В. зобов`язання за договором між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про надання правової допомоги від 02 листопада 2019 року №02/11/19-1 та додатку №1 з повернення адвокатом в обумовленій сторонами формі платежу кошти в сумі 50000 гривень у випадку, якщо клієнт одноразово оплатив наперед всі зазначені суми за розгляд справи в апеляційному суді та преміальні адвокату та не отримав обумовленого позитивного результату.

Водночас суд першої інстанції послався на недоведеність досягнення адвокатом ОСОБА_1 та Богданом Д.В. домовленості щодо розміру гонорару адвоката в сумі 25000 гривень за надання правової допомоги в суді першої інстанції в іншому провадженні, оскільки додатком 1 до договору між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про надання правової допомоги від 02 листопада 2019 року №02/11/19-1, передбачено, що у випадку надання адвокатом додаткових послуг по інших провадженнях розмір гонорару буде зазначено у додатку №2 до договору, сторонами не вчинено додатку №2 до договору.

Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_2 є належним позивачем, оскільки ОСОБА_2 вчинено договір з адвокатом Лутсу І.В. в інтересах сина ОСОБА_3 , ОСОБА_2 є стороною договору, повноважень представництва не виконував.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення наведеним нормам відповідає.

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

Адвокатом Лутсу І.В. та ОСОБА_3 укладено договір про надання правової допомоги від 02 листопада 2019 року №02/11/19-1, метою якого було застосування до сина ОСОБА_3 умовно-дострокового звільнення від не відбутої частини покарання.

Відповідно до п.1.1 договору адвокат бере на себе зобов`язання надавати необхідну правову допомогу ОСОБА_3 , який відбуває покарання в Сокирянській виправній колонії №67 Чернівецької області, при провадженні у Сокирянському районному суді Чернівецької області та Чернівецькому апеляційному суді з розгляду кримінальних справ, заміни режиму відбування покарання, встановлення адміністративного нагляду та оскарження рішень комісій при установі відбування покарання, оскарження дій представників колонії, рішень судів всіх інстанцій щодо встановлення та скасування адміністративного нагляду та інше.

За змістом пунктів 3.1, 3.2 договору клієнт зобов`язаний надати для здійснення захисту всю необхідну інформацію, яка йому відома у справі, та яка відноситься до провадження у справі, надати необхідні для захисту інтересів документи, речі та інші матеріали, які можуть бути в його розпорядженні.

Здійснити або доручити здійснення оплати юридичних послуг адвоката іншій особі згідно з цим договором та у визначений в додатковій угоді термін, яка є невід`ємною частиною цієї угоди.

На підставі п.3.5 договору в разі недотримання клієнтом умов даної угоди або розірвання угоди з ініціативи клієнта сплачений розмір гонорару адвокатом не повертається.

Також адвокатом Лутсу І.В. та ОСОБА_3 вчинено додаток №1 до договору про надання правової допомоги від 02 листопада 2019 року №02/11/19-1.

За змістом додатку №1 до договору сторони домовилися та погодили суму гонорару адвокату за надання послуг, передбачених в угоді в розмірі 25000 гривень за ведення справи клієнта в суді першої інстанції та 25000 гривень в суді апеляційної інстанції.

У випадку надання адвокатом додаткових послуг по інших провадженнях розмір гонорару буде зазначено у додатку №2 до основного договору від 02 листопада 2019 року №02/11/19-1.

Всі інші витрати понесені адвокатом під час надання правової допомоги оплачуються клієнтом окремо.

На момент підписання договору клієнтом сплачено аванс у розмірі 25000 гривень, який відповідно до основного договору від 02 листопада 2019 року не повертається з підстав, зазначених в останньому.

За отримання позитивного результату по справі, клієнт надає адвокату премію в розмірі 25000 гривень.

У випадку, якщо клієнт одноразово оплатив наперед всі зазначені суми за розгляд справи в апеляційному суді та преміальні адвокату та не отримав обумовленого позитивного результату, то адвокат повертає в обумовленій сторонами формі платежу суму коштів у розмірі 50000 гривень.

Станом на 02 листопада 2019 року адвокат отримав кошти в сумі 75000 гривень.

Ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 03 серпня 2020 року у задоволенні клопотання адвоката Лутсу І.В., поданого в інтересах засудженого ОСОБА_3 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 8 вересня 2020 року залишено без змін ухвалу Сокирянського районного суду Чернівецької області від 3 серпня 2020 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 , адвоката Лутсу І.В. про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі.

Рішенням дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Чернівецької області від 23 лютого 2021 року №107 у порушенні дисциплінарної справи відносно адвоката ОСОБА_1 відмовлено.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права при прийнятті постанови

За змістом частини 1, 2 статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

Відповідно до частини першої статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

ОСОБА_2 подано клопотання про перенесення розгляду справи 19 травня 2022 у зв`язку з неврученням копії апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається повернення поштового відправлення у зв`язку з тим, що адресат відсутній за вказаною адресою.

Апеляційним судом вдруге надіслано ОСОБА_2 апеляційну скаргу 13 травня 2022 року згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення 237.

З огляду на наведене відсутні підстави для визнання поважними причини неявки в судове засідання ОСОБА_2 .

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 належним чином повідомлений про розгляд справи апеляційним судом згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення 119 ОСОБА_2 10 травня 2022 року.

Відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Ураховуючи, що ОСОБА_2 був належним чином повідомлений про судове засідання, є підстави для висновку про належне забезпечення прав ОСОБА_2 , передбачених законом.

За таких обставин неявка ОСОБА_2 не перешкоджає розгляду справи.

На підставі ч.1 ст.367 ЦК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У підпункті в) пункту 3 частини першої статті 382 ЦПК України визначено, що постанова суду апеляційної інстанції складається з мотивувальної частини із зазначенням мотивів прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу.

Не заслуговують на увагу посилання Лутсу В.І. в апеляційній скарзі щодо неправильного застосування судом першої інстанції статей 610, 1212 ЦК України, які не підлягають застосуванню.

Згідно з пунктом 3 частини четвертої статті 265 ЦПК України у мотивувальній частині рішення зазначаються мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Так, у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Задовольняючи позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про повернення грошових коштів, суд першої інстанції навів мотивів та посилань на норми матеріального права, встановивши, що мають місце правовідносини з договору між адвокатом Лутсу І.В. та Богданом Д.В. про надання правової допомоги від 02 листопада 2019 року №02/11/19-1.

Зі змісту судового рішення вбачається, що судом першої інстанції не здійснено посилання на положення статей 610, 1212 ЦК України.

Не можна погодитися з доводами ОСОБА_1 , що ОСОБА_2 є неналежним позивачем, так як правова допомога надавалась ОСОБА_3 .

Відповідно до частини першої статті 42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.

Згідно зі статтею 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Належними сторонами в цивільному процесі є суб`єкти переданих на розгляд суду спірних матеріально-правових відносин. При цьому, належний позивач - особа, якій належить право вимоги; належний відповідач - особа, котра повинна відповідати за позовом. Відповідно, неналежними сторонами у справі є ті особи, які не є суб`єктами права вимоги чи несення обов`язку.

У пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року N 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" було роз`яснено, що ЦПК не передбачає можливості заміни позивача за ініціативою суду.

Якщо позов пред`явила особа, якій не належить право вимоги, суд повинен відкрити провадження, встановити дійсні обставини і, переконавшись у тому, що вимоги пред`явлено неналежним позивачем, відмовити йому у задоволенні позову.

Відповідно до частини першої статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

За змістом частини другої статті 901 ЦК України положення глави 63 «Послуги. Загальні положення» підрозділу 1 розділу ІІІ Книги п`ятої цього Кодексу можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Згідно з положеннями пункту 4 статті 1, частини третьої статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, що регулюється Главою 63 ЦК України та загальними положенням про договір, передбаченими Главою 52 ЦК України.

Згідно з частинами першою, другою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Виконання договору на користь третьої особи може вимагати як особа, яка уклала договір, так і третя особа, на користь якої передбачено виконання, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із суті договору.

Згідно з частиною 4 статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги може укладатися на користь клієнта іншою особою, яка діє в його інтересах.

Разом з цим, статтею 15 Правил адвокатської етики, затверджених звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 9 червня 2017 року, визначено, що договір про надання правової допомоги може укладатись клієнтом або на користь клієнта іншою особою, яка діє в його інтересах.

Встановлено, що адвокатом Лутсу І.В. та ОСОБА_3 укладено договір про надання правової допомоги від 02 листопада 2019 року №02/11/19-1.

Відповідно до п.1.1 договору адвокат бере на себе зобов`язання надавати необхідну правову допомогу ОСОБА_3 , який відбуває покарання в Сокирянській виправній колонії №67 Чернівецької області.

Предметом спору у даній справі є невиконання адвокатом Лутсу І.В. зобов`язань за договором між адвокатом Лутсу І.В. та Богданом Д.В. про надання правової допомоги від 02 листопада 2019 року №02/11/19-1 в частині повернення коштів.

З огляду на те, що ОСОБА_3 є стороною договору про надання послуг на користь сина ОСОБА_3 , останній є суб`єктом права вимоги за договором між адвокатом Лутсу І.В. та ОСОБА_3 про надання правової допомоги від 02 листопада 2019 року №02/11/19-1.

Інтереси ОСОБА_3 як сторони договору, укладеного на користь ОСОБА_3 , не обмежуються отриманням послуг адвоката Лутсу І.В. особою, на користь якої вчинено договір.

До загальних засад цивільного законодавства належить свобода договору (пункт 3 частини першої статті 3 ЦК України)

Тлумачення пункту 3 частини першої статті 3, статті 627 ЦК України свідчить, що свобода договору має декілька складових. Зокрема, свобода укладання договору, вибору контрагента, виду договору, визначенні умов договору, форми договору.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (частина перша статті 629 ЦК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18) вказано, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

З матеріалів справи вбачається, що адвокатом Лутсу І.В. та ОСОБА_3 вчинено додаток №1 до договору про надання правової допомоги від 02 листопада 2019 року №02/11/19-1.

За змістом додатку №1 до договору сторони домовилися та погодили суму гонорару адвокату за надання послуг, передбачених в угоді в розмірі 25000 гривень за ведення справи клієнта в суді першої інстанції та 25000 гривень в суді апеляційної інстанції.

На момент підписання договору клієнтом сплачено аванс у розмірі 25000 гривень, який відповідно до основного договору від 02 листопада 2019 року не повертається з підстав, зазначених в останньому.

За отримання позитивного результату по справі, клієнт надає адвокату премію в розмірі 25000 гривень.

У випадку, якщо клієнт одноразово оплатив наперед всі зазначені суми за розгляд справи в апеляційному суді та преміальні адвокату та не отримав обумовленого позитивного результату, то адвокат повертає в обумовленій сторонами формі платежу суму коштів у розмірі 50000 гривень.

Станом на 02 листопада 2019 року адвокат отримав кошти в сумі 75000 гривень.

Ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 03 серпня 2020 року у задоволенні клопотання адвоката Лутсу І.В., поданого в інтересах засудженого ОСОБА_3 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 8 вересня 2020 року залишено без змін ухвалу Сокирянського районного суду Чернівецької області від 3 серпня 2020 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 , адвоката Лутсу І.В. про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі.

Таким чином згідно умов додатку №1 до договору між адвокатом ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про надання правової допомоги від 02 листопада 2019 року №02/11/19-1 у адвоката Лутсу І.В. в результаті здійснення клієнтом одноразово оплати наперед всіх зазначених сум за розгляд справи в апеляційному суді та преміальні адвокату та не отримання обумовленого позитивного результату виникло зобов`язання повернути в обумовленій сторонами формі платежу суму коштів в розмірі 50000 гривень.

Не можна погодитися з доводами ОСОБА_1 щодо відсутності підстав для повернення грошових коштів за обставин надання адвокатом Лутсу І.В. правової допомоги ОСОБА_3 в суді першої та апеляційної інстанції, в тому числі надання правової допомоги в суді першої інстанції двічі (справа №722/601/20 та справа №722/851/20), тобто отримання адвокатом гонорару без урахування премії в сумі 25000 грн., не здійснення клієнтом оплати інших витрат, в тому числі проїзд з міста Чернівці до міста Сокиряни в розмірі 2600 грн. за поїздку з урахуванням побачення із засудженим ОСОБА_3 22 жовтня 2019 року, 24 січня 2020 року, 28 квітня 2020 року, 6 травня 2020 року, 14 травня 2020 року, 5 червня 2020 року, 12 червня 2020 року, 2 липня 2020 року.

Додатком 1 до договору між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про надання правової допомоги від 02 листопада 2019 року №02/11/19-1, передбачено, що у випадку надання адвокатом додаткових послуг по інших провадженнях розмір гонорару буде зазначено у додатку №2 до договору.

За обставин не вчинення адвокатом Лутсу І.В. та Богданом Д.В. додатку №2 до договору суд першої інстанції дійшов правильного висновку про недоведеність досягнення адвокатом ОСОБА_1 та Богданом Д.В. домовленості щодо розміру гонорару адвоката в сумі 25000 гривень за надання правової допомоги в суді першої інстанції в іншому провадженні.

З урахуванням наведеного суд першої інстанції дійшов обгрунтовнаого висновку про наявність правових підстав для зобов`язання ОСОБА_1 повернути ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 50000 грн. за договором між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 «Про надання правової допомоги» від 02 листопада 2019 року №02/11/19-1 та додатку №1.

Колегія відхиляє посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що клієнтом не оплачені інші витрати, в тому числі проїзд з міста Чернівці до міста Сокиряни в розмірі 2600 грн. за поїздку з урахуванням побачення із засудженим ОСОБА_3 22 жовтня 2019 року, 24 січня 2020 року, 28 квітня 2020 року, 6 травня 2020 року, 14 травня 2020 року, 5 червня 2020 року, 12 червня 2020 року, 2 липня 2020 року.

Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 вересня 2021 року в справі № 206/1853/18 (провадження № 61-4205св21) вказано, що «відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмета і підстави позову. Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, який одночасно становить спосіб захисту порушеного права, а підставою позову є факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. При цьому позивач самостійно визначає та обґрунтовує в позовній заяві, в чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи і залежно від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту».

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду у п.3 постанови від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», відповідно до положень статей 10 і 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. Відповідно до ст.19 Конституції України, ст.1 ЦПК та з урахуванням положення ч.4 ст.10 ЦПК вийти за межі заявлених вимог (вирішити незаявлену вимогу, задовольнити вимогу позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено) суд має право лише у випадках, прямо передбачених законом.

За змістом статей 43 та 49 ЦПК України позивач самостійно визначає предмет позову та на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета позову

При цьому згідно зі п.5 ч.3 ст.175 ЦПК України підставами позову є обставини, якими позивач обґрунтовує вимоги, а не саме по собі посилання на певну норму закону.

Відповідно до правил, встановлених п. 3 ч.2 ст.197 ЦПК України, суд заслуховує уточнення позовних вимог та заперечень проти них.

За змістом абз1, 4 п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду», уточнюючи позовні вимоги або заперечення проти позову, суд визначає характер спірних правовідносин сторін, зміст їх правових вимог і матеріальний закон, що їх регулює, і яким належить керуватися при вирішенні спору.

ОСОБА_1 не порушувалось питання про стягнення з ОСОБА_3 витрат, понесених адвокатом у зв`язку з проіздом з міста Чернівці до міста Сокиряни у цій справі.

Частиною першою статті 29 Правил адвокатської етики встановлено, що адвокат має право, окрім гонорару, стягувати з клієнта та/або особи, яка уклала договір в інтересах клієнта, кошти, необхідні для покриття витрат, пов`язаних з виконанням доручення.

Обов`язок клієнта здійснити оплату фактичних витрат, необхідних для виконання договору про надання правової допомоги, також передбачений і приписами пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Договір між адвокатом ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про надання правової допомоги від 02 листопада 2019 року №02/11/19-1 та додаток №1 до договору містить зазначення про те, що всі інші витрати, понесені адвокатом під час надання правової допомоги, оплачуються клієнтом окремо.

Разом з тим договір між адвокатом ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про надання правової допомоги від 02 листопада 2019 року №02/11/19-1 та додаток №1 до договору не передбачає визначення вартості витрат, понесених адвокатом у зв`язку з проіздом з міста Чернівці до міста Сокиряни.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 23 лютого 2022 року залишено без змін, тому відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

З огляду на наведене рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 20 грудня 2021 року ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

На підставі ч.1ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Тому апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 20 грудня 2021 року без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст.374, ч.1 ст.375 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 20 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення

Дата складання повного судового рішення 24 травня 2022 року.

Судді: Н.Ю. Половінкіна

Н.К. Височанська

О.О. Одинак