Справа № 274/193/22 Провадження № 2/0274/246/22
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

02.06.22 р.м. Бердичів

Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Корбут В.В., за участю секретаря судового засідання Жмурко В.І.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовомОСОБА_1
доОСОБА_2
провідшкодування матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з позовом, у якому просить стягнути на його користь з ОСОБА_2 у якості відшкодування майнової шкоди грошові кошти у розмірі 7 700,00 грн., у якості відшкодування матеріальної шкоди - грошові кошти у розмірі 20 000,0 грн.

Позов обґрунтованим тим, ОСОБА_2 вчинив злочин, потерпілим у якому є ОСОБА_1 , чим заподіяв останньому моральну та матеріальну шкоду.

ОСОБА_2 своєї позиції щодо позову у порядку, визначеному нормами Цивільного процесуального кодексу України, не повідомив.

Судом з`ясовано, що відповідно до вироку Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 29.12.2021 р. у справі № 274/8056/21 (а. с. 8 - 10):

- у достовірно не встановлений час, орієнтовно 05.11.2019 р., ОСОБА_2 перебував за місцем проживання своєї матері ОСОБА_3 , а саме в квартирі, що за адресою: АДРЕСА_1 . В цей час, він помітив залишений без нагляду ноутбук марки "Lenovo" модель "IdeaPad 110-15IBR", належний співмешканцю його матері ОСОБА_1 , який останній залишив на шафі в одній з кімнат квартири. Після чого у ОСОБА_2 виник умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна;

- реалізуючи свій умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, скориставшись тим, що його дії не будуть помічені власником майна та іншими особами, підійшов до місця знаходження ноутбука марки "Lenovo" модель "IdeaPad l10-15IBR" та викрав його;

- в подальшому ОСОБА_2 з місця вчинення протиправного діяння зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Цим вироком ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні злочину передбаченого частиною першою статті 185 Кримінального кодексу України, вирок не оскаржував ся, а відтак набрав законної сили.

Згідно з частиною шостою статті 82 Цивільного процесуального кодексу України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином Суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 орієнтовно 05.11.2019 р. викрав ноутбука марки "Lenovo" модель "IdeaPad l10-15IBR", належний ОСОБА_1 , та є винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 185 Кримінального кодексу України.

Щодо відшкодування моральної шкоди.

У позовній заяві ОСОБА_1 посилається на те, що наслідки події злочину потягли нераціональне витрачання життєвого часу (на лікування, участь у судових засіданнях у кримінальному провадженні), обумовили необхідність залучення значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів, ОСОБА_2 на момент звернення з позовом не сплатив жодної копійки на відшкодування завданої ним шкоди.

Частиною першою та п`ятою статті 81 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

В порушення наведених норм Цивільного процесуального кодексу України ОСОБА_1 не подав будь-яких доказів того, що внаслідок злочину, вчиненого ОСОБА_2 , він нераціонально витрачав час (лікувався та приймав участь у судових засіданнях), та залучав значні фізичні, душевні та моральні ресурси.

Більше того, посилання ОСОБА_1 у позовній заяві на те, що він приймав участь у судових засіданнях, є очевидною неправдою, оскільки як вбачається зі змісту вироку Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 29.12.2021 р. у справі № 274/8056/21, вирок ухвалювався у спрощеному провадженні без проведення розгляду у судовому засіданні.

Надані ОСОБА_1 виписки із медичної карти стаціонарного хворого свідчать лише про наявність у нього хвороб, проте не містять будь-яких відомостей про те, що ці хвороби були викликані злочином, вчиненим ОСОБА_2 .

Разом з тим, Суд вважає очевидним те, що внаслідок наведених вище протиправних дій ОСОБА_2 ОСОБА_1 було завдано душевні страждання, зокрема, у зв`язку з протиправним позбавленням права власності на належне йому майно, яке було викрадено ОСОБА_2 .

Частинами першою та другою статті 23 Цивільного кодексу України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Частиною першою статті 1167 Цивільного кодексу України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Випадки, встановлені частиною другою статті 1167 Цивільного кодексу України, не стосуються спірних правовідносин.

Таким чином ОСОБА_1 протиправними діями ОСОБА_2 було завдано моральної шкоди і він має право на її відшкодування ОСОБА_2 .

Відповідно до частин третьої - п`ятої статті 23 Цивільного кодексу України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, Суд враховує, що маральна шкода була завдана ОСОБА_2 шляхом скоєння злочину, у матеріалах справи відсутні будь-яких докази, які б дозволяли Суду оцінити глибину душевних страждань ОСОБА_1 , однак очевидним є наявність цих страждань, у матеріалах справи відсутні будь-яки докази, які б вказували на погіршення здібностей ОСОБА_1 або позбавлення його можливості їх реалізації у зв`язку з протиправними діями ОСОБА_2 , ОСОБА_2 мав злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення майна ОСОБА_4 , викрадене майно на момент придбання - 17.12.2016 р., коштувало 7 700,00 грн. (що підтверджується чеком та гарантійним талоном, а. с. 3) ОСОБА_2 свою винуватість у вчиненні протиправних дій (кримінального правопорушення) визнав повністю та щиро розкаявся (що встановлено вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 29.12.2021 р. у справі № 274/8056/21).

Зважаючи на це, враховуються вимоги розумності і справедливості, Суд вважає, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди має становити 5 000,00 грн.

Щодо відшкодування матеріальної шкоди.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 22 Цивільного кодексу України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Частиною першою статті 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Частинами першою та другою статті 1166 Цивільного кодексу України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Зважаючи на наведене, Суд вважає, що ОСОБА_1 має право на відшкодування ОСОБА_2 у повному обсязі майнової шкоди, а саме - витрат, які він мусить зробити для відновлення свого порушеного права, шляхом, зокрема, придбання майна, аналогічного тому, яке було викрадено ОСОБА_2 .

У позовній заяві ОСОБА_1 не обґрунтовує розміру матеріальної шкоди, яка була йому завдала внаслідок вчиненого ОСОБА_2 злочином, проте просить стягнути у якості її відшкодування 7 700,00 грн.

В порушення наведених вище норм статті 81 Цивільного процесуального кодексу України ОСОБА_1 не подав будь-яких доказів, які б підтверджували, що на момент звернення з позовом вартість майна, аналогічного тому, яке було викрадено, становить 7 700,00 грн.

Разом з тим, викрадене майно на момент придбання - 17.12.2016 р., коштувало 7 700,00 грн., що підтверджується чеком та гарантійним талоном (а. с. 3), та очевидним є те, що, зважаючи на інфляційні процеси, а також збільшення цін на товари внаслідок воєнної агресії російської федерації щодо України, на даний час аналогічне викраденому майно не буде коштувати менше.

За таких обставин Суд вважає, що ОСОБА_1 має право на відшкодування ОСОБА_2 майнової шкоди у розмірі 7 700,00 грн.

Підсумовуючи наведене, Суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_4 підлягає частковому задоволенню, а саме - на його користь з ОСОБА_2 у якості відшкодування майнової шкоди підлягають стягненню грошові кошти у розмірі 7 700,00 грн., у якості відшкодування матеріальної шкоди - грошові кошти у розмірі 5 000,0 грн.

На підставі статі 141 Цивільного процесуального кодексу України з ОСОБА_2 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 455,00 грн.

Керуючись статтями 141, 258, 259, 263 - 265, 280 - 282 Цивільного процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП (за відомостями позовної заяви) ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 (40), відомості про РНОКПП у матеріалах справи на момент ухвалення рішення відсутні) задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у якості відшкодування майнової шкоди грошові кошти у розмірі 7 700,00 грн., у якості відшкодування матеріальної шкоди - грошові кошти у розмірі 5 000,0 грн.

3. У задоволенні іншої частини позову відмовити.

4. Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 455 грн.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Позивач, якому рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення.

Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя В.В. Корбут