ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2022 року

справа № 712/3006/21
провадження № 22-ц/821/510/22
категорія: 305010000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Василенко Л. І.,

суддів: Новікова О. М., Сіренка Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Державна казначейська служба України, прокуратура Черкаської області, Головне управління Національної поліції в Черкаській області,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційні скарги Державної казначейської служби України та Головного управління Національної поліції в Черкаській області на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 січня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, прокуратури Черкаської області, Головного управління Національної поліції в Черкаській області про відшкодування моральної шкоди завданої незаконними діями органів досудового розслідування та прокуратури,у складі головуючої судді Токової С. Є.

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

22 березня 2021 року ОСОБА_1 звернулася в суд з вищезазначеним позовом.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Корсунь-Шевченківським ВП Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області 27 червня 2018 року зареєстровано в Єдиному реєстрі досудових розслідувань кримінальне провадження за реєстраційним номером 000351 за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

29 вересня 2018 року начальником Корсунь-Шевченківським ВП Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області Милаш Г. А. відносно нього складено обвинувальний акт за фактом вчинення злочину, передбаченого ч. 1, 4 ст. 358 КК України.

Вироком Городищенського районного суду Черкаської області від 23 грудня 2020 року його визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України та виправдано на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України за відсутністю в діях складу кримінального правопорушення.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 18 березня 2021 року вирок Городищенського районного суду Черкаської області від 23 грудня 2020 року залишено без змін, апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Кримінальне переслідування тривало у період з 29 вересня 2018 року (дата складання обвинувального акта) по 18 березня 2021 року (ухвала Черкаського апеляційного суду).

Позивач зазначив, що у зв`язку з незаконними діями органу досудового слідства та прокуратури, він зазнав моральної шкоди. Так, довготривале перебування під страхом кримінальної відповідальності за злочини, які він не вчиняв, порушило його нормальні стосунки з оточуючими людьми. Сам факт його незаконного притягнення до кримінальної відповідальності негативно відобразився на взаємовідносинах з близькими та родичами. Протягом всього цього часу він позбавлений був людського спокою та душевної рівноваги, оскільки перебував у постійному напруженні, в пригніченому та приниженому стані.

Розмір спричиненої моральної шкоди позивач оцінює в 134 987 грн 56 коп., яку просив стягнути з Державного бюджету України шляхом списання з ДКС України на його користь.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від11 січня 2022 року позов задоволено.

Стягнуто з ДКС України за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом списання з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 , моральну шкоду в розмірі 134 987 грн 56 коп.

Рішення мотивовано тим, що беручи до уваги характер, обсяг і тривалість страждань, яких позивач зазнав у зв`язку із пред`явленням обвинувачення у скоєнні злочину, вчинення якого не було доведено, тяжкості вимушених змін у життєвих стосунках, порушення сімейних зав`язків, погіршення стану здоров`я й інші негативні наслідки незаконного притягнення в якості обвинуваченого (підозрюваного) у кримінальному провадженні, які пов`язані із необхідністю докласти значних додаткових зусиль для відновлення та організації життя та здоров`я, суд дійшов висновку, що позивачем доведено розмір моральної шкоди у встановленому ним розмірі 134 987 грн 56 коп., що відповідає принципам розумності, виваженості та справедливості.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій 09 лютого 2022 року, ДКС України порушено питання про зміну резолютивної частини рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 січня 2022 року визнавши боржником у справі Державу України, виклавши її другий абзац в наступній редакції: стягнути з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 134 987 грн 56 коп. завдану незаконним кримінальним переслідуванням.

В апеляційній скарзі, поданій 14 лютого 2022 року, ГУНП в Черкаській області, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне з`ясування обставин справи, порушило питання про скасування рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 січня 2022 року та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 повністю.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Доводи апеляційної скарги ДКС України зводяться до того, що належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди, заподіяної органом державної влади, їх посадовою або службовою особою є держава, як учасник цивільних відносин. При цьому держава бере участь у справі як відповідач через відповідні органи державної вади, орган, діями якого заподіяно шкоду.

Кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України. У таких справах резолютивна частина судового рішення не повинна містити відомостей про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено безспірне списання.

Стягнення з ДКС України моральної шкоди суперечить правовим нормам висновкам Верховного Суду які у відповідності до ч. 4 ст. 263 ЦПК України є обов`язковими для застосування.

Апеляційна скарга ГУ МВС в Черкаській області мотивована тим, що місцевим судом поза доказуванням залишилися характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач, характер немайнових втрат, зокрема тяжкість вимушених зміну його життєвих і виробничих стосунках, погіршення стану здоров`я, так як не зазначає які докази ним були досліджені і чим підтверджується.

У рішенні місцевого суду не вказано, та відповідно не досліджено питання якими конкретно діями відповідача позивачу спричинено моральну шкоду, так як сам факт втрати позивачем життєвих зав`язків не є фактом спричинення моральних страждань.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач не надав до суду жодного судового рішення про визнання протиправним дій як ГУНП в Черкаській області так і слідчих. Скаржник переконаний, що судом першої інстанції порушено принцип справедливого та неупередженого розгляду справи, не доведено порушення прав позивача, яке призвело до моральних страждань, втрати ним нормальних життєвих зав`язків і вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, а тому прийшов до помилкового висновку про задоволення позовних вимог.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 17 березня 2022 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ДКС України на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 січня 2022 року.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 25 березня 2022 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ГУНП в Черкаській області на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 січня 2022 року.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 00 травня 2022 року апеляційні скарги ДКС України та ГУНП в Черкаській області призначено до розгляду на травня 2022 року в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Матеріалами справи встановлено, що Корсунь-Шевченківським відділенням поліції Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області проводилося досудове розслідування у кримінальному провадженні № 000351 від 27 червня 2018 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, в якому 29 вересня 2018 року ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України (а. с. 6-8).

29 вересня 2018 року начальником Корсунь-Шевченківським відділенням поліції Звенигородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області Милаш Г. А. відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складено обвинувальний акт за фактом вчинення злочину, передбаченого ч. 1, 4 ст. 358 КК України (а. с. 9-13).

Вироком Городищенського районного суду Черкаської області від 23 грудня 2020 року ОСОБА_1 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України та виправдано на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України за відсутністю в діях складу кримінального правопорушення (а. с. 20-22).

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 18 березня 2021 року вирок Городищенського районного суду Черкаської області від 23 грудня 2020 року залишено без змін, апеляційну скаргу прокурора без задоволення (а. с. 23-28).

Мотивувальна частина

Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Виходячи з положень ч. 13 ст. 7, ч. 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, враховуючи ціну позову, суд проводить розгляд справи без повідомлення учасників справи.

Мотиви, з яких виходить Черкаський апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

У відповідності до ч. 6 приведеної статті в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції в повній мірі відповідає зазначеним вимогам виходячи з наступного.

Предметом спору у вказаній справі є відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органу дізнання, досудового розслідування, прокуратури і суду.

Відповідно до статей 55, 56 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Частиною 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка з огляду на приписи ч. 1 ст. 9 Конституції України, ст. 10 ЦК України є частиною національного законодавства, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

За змістом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, зокрема, є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Статтею 1176 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України від 01 грудня 1994 року №266/94-ВР «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (далі - Закон) відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Частиною 2 ст. 1 Закону встановлено, що у випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 2 вказаного Закону право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

Відповідно до ст. 3 Закону у наведених в ст. 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються): 1) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій; 2) майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами досудового розслідування, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт; 3) штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином; 4) суми, сплачені громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги; 5) моральна шкода.

Відшкодування шкоди у випадках, передбачених п. 1, 3, 4 і 5 ст. 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зав`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру (ст. 4 Закону).

Оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 12 липня 2007 року «STANKOV v. BULGARIA», § 62).

Частинами 1 та 2 ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Положеннями ч. 3 ст. 23 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 13 Закону розмір відшкодування моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Тобто Законом передбачено, що розмір відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом повинен визначатися судом із врахуванням мінімального розміру заробітної плати.

Враховуючи вищевикладене є підстави для висновку, що у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні до мінімального розміру заробітної плати, суд при вирішенні питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати, що є чинним на час розгляду справи, при цьому визначений законом розмір відшкодування є тим мінімальним розміром, що гарантований державою, а суд, враховуючи обставини конкретної справи, вправі застосувати й більший розмір відшкодування.

Згідно із правовим висновком, викладеним Верховним Судом України у постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-2203цс15, відповідно до ч. 3 ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом, при цьому суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати, що діє на час розгляду справи.

Судом першої інстанції вірно врахований правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року в тій частині, що законодавець визначив мінімальний розмір моральної шкоди, виходячи з установленого законодавством розміру заробітної плати на момент розгляду справи судом, за кожен місяць перебування під слідством та судом. Тобто цей розмір у будь-якому випадку не може бути зменшено, оскільки він є гарантованим мінімумом, але визначення розміру відшкодування залежить від таких чинників, як характер і обсяг страждань (фізичного болю, душевних і психічних страждань тощо), яких зазнав позивач, можливості відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення у необхідному чи повному обсязі. Тобто суд повинен з`ясувати усі доводи позивача щодо обґрунтування ним як обставин спричинення, так і розміру моральної шкоди, дослідити надані докази, оцінити їх та визначити конкретний розмір моральної шкоди, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості.

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» установлена мінімальна заробітна плата у розмірі: з 1 січня - 6 000 грн 00 коп., позивач перебував під слідством з 29 вересня 2018 року (дата затвердження обвинувального ату) до 18 березня 2021 року (ухвала Черкаського апеляційного суду), всього 29 місяців 20 днів.

Факт заподіяння позивачу моральної шкоди органом досудового розслідування підтверджується наявними в матеріалах справи належними та допустимими доказами на підставі дослідження яких суд першої інстанції встановив дійсні обставини справи та прийшов до висновку про те, що вони містять інформацію яка підтверджує заявлені позивачем вимоги, а її розмір провадиться виходячи з тривалості порушеного права та мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць, фактичного порушення, виходячи з дати розгляду справи.

Водночас, місцевий суд погодився з розрахунком позивача, відповідно до якого розмір моральної шкоди у відповідності до Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» становить 134 987 грн 56 коп., оскільки саме таким є заявлений ним у позовній заяві розмір.

При цьому, задовольняючи вимоги, місцевий суд дійшов висновків з урахуванням обсягу заподіяної позивачу шкоди, глибини та тривалості моральних страждань, пов`язаних із перебуванням позивача під слідством, що призвело до порушення нормальних життєвих зав`язків, глибини душевних страждань, з огляду на засади розумності та справедливості.

В контексті наведеного, доводи апеляційної скарги ГУ МВС в Черкаській області недоведеності позовних вимог, та невмотивованості, характеру та обсягу моральних страждань є безпідставним та спростовуються вищевказаним.

Разом із тим, слід зазначити наступне. Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі 910/23967/16 (провадження № 12-110гс18) вказано, що кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (ч. 2 ст. 2 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 170 ЦК України держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Резолютивні частини рішень не повинні містити відомостей про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено безспірне списання.

Тобто кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України. У таких справах резолютивна частина судового рішення не повинна містити відомостей про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено стягнення коштів.

Аналогічні посилання містить апеляційна скарга ДКС України в якій порушено питання про зміну резолютивної частини рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 січня 2022 року визнавши боржником у справі Державу України, виклавши її другий абзац в наступній редакції: стягнути з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 134 987 грн 56 коп. завдану незаконним кримінальним переслідуванням.

Аналізуючи вказані аргументи суд апеляційної інстанції цілком погоджується з наведеними аргументами апеляційної скарги ДКС України, оскільки вони узгоджуються з вищенаведеними правовими нормами та приходить до висновку про задоволення скарги ДКС України в Черкаській області, водночас зазначивши, що суд першої інстанції не звернув уваги на вказане та зробив помилковий висновок про стягнення коштів на відшкодування моральної шкоди безпосередньо з ДКС України шляхом їх списання з єдиного казначейського рахунку.

Відповідно до положень ст. 376 ЦПК України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає за необхідне відхилити апеляційну скаргу ГУНП в Черкаській області та задовольнити апеляційну скаргу ДКС України змінивши рішення суду першої інстанції, виклавши абзац другий її резолютивної частини в наступній редакції: «Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду, в розмірі 134 987 грн 56 коп».

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Черкаській області залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Державної казначейської служби України задовольнити.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 січня 2022 року змінити, виклавши абзац другий резолютивної частини такого в наступній редакції: «Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду, в розмірі 134 987 грн 56 коп».

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: О. М. Новіков

Ю. В. Сіренко