Справа № 466/5671/20 Головуючий у 1 інстанції: Зима І.Є.
Провадження № 22-ц/811/3572/21 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2022 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючий суддя Мікуш Ю.Р.

Судді: Приколота Т.І., Савуляк Р.В.

Секретар Савчук Г.В.

Розглянувши у порядку спрощеного провадження без участі учасників цивільну справу № 466/5671/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 17 серпня 2021 року у справі за позовом ТОВ «Українська будівельна компанія «Львів» до ОСОБА_1 , третя особа ТОВ «БК «БУД-АРТ», ТОВ «Львівенергозбут» про стягнення коштів; позовом третьої особи з самостійними вимогами ТОВ «БК «БУД-АРТ» до ОСОБА_1 про стягнення вартості безпідставно набутого майна»; зустрічним позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Українська будівельна компанія «Львів», третя особа: ТОВ «БК «БУД-АРТ», ТОВ «Львівенергозбут-про стягнення вартості безпідставно набутого майна,-

в с т а н о в и в :

29 липня 2021 року ТОВ «Українська будівельна компанія «Львів» звернулося в суд з позовом про стягнення з ОСОБА_1 вартості безпідставно набутого майна у розмірі 30 604,54 грн., 337,38 грн. інфляційних втрат, 260,89 грн.-3% річних від простроченої суми та 2 102 грн. сплаченого судового збору-всього 33 304,81 грн.

В обґрунтування позовних вимог ТОВ «УБК «Львів» зазначає, що є забудовником житлового комплексу по АДРЕСА_1 . Зазначеним товариством організовано підключення цих багатоквартирних будинків до мереж електропостачання і згідно договору генпідряду на капітальне будівництво № 2/24-01-2017 від 24.01.2017 року, забудовник відшкодовує вартість цих послуг генеральному підряднику -ТОВ «БК «БУД-АРТ». Останнім в свою чергу, укладено договір на постачання електроенергії із ТОВ «Львівенергозбут».

Відповідач ОСОБА_1 з липня 2019 року по 01.04.2020 року проводила ремонтні роботи у належних їй на праві власності нежитлових приміщеннях № 7 площею 49,7 кв.м та АДРЕСА_2 та підключала зазначені приміщення до електропостачання в точці підключення лічильників із початковими показаннями 00054 та 00002 квт/год. Внаслідок цього, позивачем було спожито електроенергію по приміщенню №7-5349 квт, по приміщенню №7-а- 5406 квт загальною вартістю 30 797,54 грн., яка не повернена. Із зазначеної суми позивачу відшкодовано 193,00 грн.

Позивач просив також стягнути з відповідача інфляційні витрати за весь період прострочення та три проценти річних від простроченої суми.

11.11.2020 року третя особа «БК «БУД-АРТ» звернулося в суд із самостійними вимогами до ОСОБА_1 про стягнення 30 618,53 грн. вартості спожитої електроенергії, вважаючи це як безпідставно набуте майно, інфляційні втрати та 3% річних.

В лютому 2021 року ОСОБА_1 подала зустрічний позов до ТОВ «Українська будівельна компанія «Львів» , треті особи ТОВ «БК «БУД-АРТ» , ТОВ «Львівенергозбут» про стягнення 210 грн. 97 коп., що включає в себе 9,76 грн. інфляційних витрат та 8,21 грн. - 3 % річних, як безпідставно набутого майна.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 17 серпня 2021 року позов ТОВ «Українська будівельна компанія «Львів» до ОСОБА_1 задоволено.

Вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «УБК «Львів» вартість безпідставно набутого майна у розмірі 30 604,54 грн.; 337,38 грн. інфляційних втрат; 260,89 грн.-3% річних від простроченої суми та 2 102 грн.сплаченого судового збору-всього 33 304,81 грн.

У задоволенні позову третьої особи з самостійними вимогами ТОВ «БК» БУД-АРТ» до ОСОБА_1 про стягнення вартості безпідставно набутого майна-відмовити за безпідставністю.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ТОВ «УБК «Львів», треті особи: ТОВ «БК «БУД-АРТ», ТОВ «Львівенергозбут» про стягнення вартості безпідставно набутого майна-відмовлено за безпідставністю.

Рішення суду оскаржила відповідач за первісним позовом ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції при постановленні рішення порушено норми матеріального та процесуального права.

Порушення норм процесуального права полягає в неналежному дослідженні обставин справи та встановленні фактичних обставин справи.

Порушення норм матеріального права полягає в тому, що правовідносини з генерального підряду між ТОВ «УБК «Львів» та ТОВ «БК «БУД-АРТ» ( забудовником та генеральним підрядником) по Договору генерального підряду із внесенеми змінами до нього не породжують для неї жодних обов`язків по відшкодуванню енергоресурсів.

Зазначає, що на правовідносини з приводу енергопостачання поширюються спеціальні закони, що регулюються Законом України «Про ринок електричної енергії» та інші.

Судом першої інстанції не прийнято до уваги як доказ, що електроенергія у новозбудованому будинку 1-ої черги будівництва постачається на будівельний майданчик ( вул.Величковського,70-а у м.Львові) по Договору № 55966, укладеного ліцензованою організацією ПрАТ «Львівобленерго» та ТОВ «БК «БУД-АРТ», остання немає права на її перепродаж субспоживачам: ні ТОВ «УБК «Львів», ні власникам житлових чи нежитлових приміщень у новозбудованому будинку.

Апелянт посилається на те, що ні ТОВ «УБК «Львів», ні «ТОВ «БК «БУД-АРТ» не є власниками електричної енергії та не мають законних підстав вимагати відшкодування за користування нею від відповідача ОСОБА_1 .

Судом в порушення норм матеріального права не прийнято до уваги , що встановлений ТОВ «УБК «Львів» лічильник СО-И446 № 1592693, 1988 року випуску не є в реєстрі затверджених типів засобів вимірювальної техніки ( строк його експлуатації 32 роки і такий вже проминув, окрім цього, кожні 8 років такого типу лічильники повинні проходити повірку про що робиться відмітка у паспорті лічильника. Вважає, що акти, якими Т.Калитин фіксував покази лічильника, не є в розумінні ст.79 ЦПК України достовірним доказом об`єму спожитої нею електроенергії.

Зазначає, що вона, ОСОБА_1 , не є учасником правовідносин між позивачем та замовником будівництва по Договору генерального підряду № 2/24-01-2017 від 24.01.2017р. Уся вартість електроенергії, водоресурсів, спожитої Генеральним підрядником на будівельному майданчику і відшкодована замовником будівництва у вартості підрядних робіт включена у вартість квадратного метра житлової та нежитлової площі, яку продає забудовник. Відносини з приводу споживання власниками житлової та нежитлової нерухомості комунальних послуг (вода, газ, електроенергія- це види комунальних послуг) такі регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Так як вона виступає споживачем електроенергії, тому для укладення договорів на споживання, зокрема, електроенергії, ТОВ «УБК «Львів» мало передати згідно специфікації по Договору майнових прав та Додаткового до нього договору засіб обліку електроенергії відповідно до діючого законодавства, однак цього зроблено не було.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що в судовому засіданні не заперечувала споживання електроенергії для ремонтних робіт, однак спір виник з приводу того, хто є належним отримувачем таких коштів та фактичний обсяг спожитої електроенергії, тоді сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення відповідно до ч.3 ст. 631 ЦК України.

Просить скасувати оскаржуване рішення суду в частині задоволення позову ТОВ «УБК «Львів» , відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову ТОВ «УБК «Львів» до ОСОБА_1 та задоволити зустрічний позов ОСОБА_1 до ТОВ «УБК «Львів».

Вирішити питання судових витрат.

На виконання вимог ст. 360 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту ЦПК) представником позивача ТОВ «УБК «Львів» -адвокатом А.Сеньків надано відзив на апеляційну скаргу ( далі по тексту відзив).

У відзиві представник позивача зазначає, що не погоджується з доводами апеляційної скарги з підстав, зазначених у позовній заяві. Зазначає, що позивач не має договору з відповідачем ОСОБА_1 та обов`язку постачати електроенергію відповідачу для власного використання. Однак, враховуючи те, що відповідач ОСОБА_1 використовувала електроенергію, яка призначена для будівництва і за яку позивач оплачує кошти третій особі-власнику, тому у відповідача ОСОБА_1 виникло зобов`язання повернути кошти за використану, позичену, дозволену використовувати електроенергію.

Вважає, що позивач ТОВ «УБК «Львів» в розумінні ст.1212 ЦК є потерпілою особою, а тому вправі вимагати компенсувати вартість спожитої електроенергії. Відповідач частково повертала кошти за спожиту електроенергію, чого не заперечує. Враховуючи те, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

25.05.2022 року апелянтом ОСОБА_1 надано письмові пояснення у яких вона не погоджується з відзивом на апеляційну скаргу.

Відповідно до ч.1,3 ст.369 ЦПК апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Матеріалами справи та судом встановлено, що ТОВ «УБК «Львів» є забудовником комплексу багатоквартирних житлових будинків по АДРЕСА_2 , в тому числі, будинку 70-а.

У своїй будівельній справі позивач як забудовник використовує електроенергію та на підставі Договору генерального підряду на капітальне будівництво № 2/24-01-2017 від 24 січня 2017 року, відшкодовує вартість отриманих послуг генеральному підряднику- ТзОВ «БК «БУД-АРТ», який у свою чергу має укладений договір на постачання електроенергії із спеціалізованою організацією -ТОВ «Львівенергозбут».

Відповідно до Додаткової угоди №1 до Договору генерального підряду від 26.01.2017 року Генеральний підрядник ТОВ БК «Буд-Арт» за рахунок замовника ТОВ «УБК «Львів» забезпечує виконання робіт всіма необхідними матеріалами, ресурсами та послугами, в тому числі, джерелами водо-, електро, газопостачання. Вартість зазначених робіт і послуг в повному обсязі відшкодовується замовником Генеральному підряднику ( п.п.1 Додаткової угоди №1).

Згідно укладеного між Генпідрядником ТОВ «УБК «Львів» та ТОВ «Львівенергозбут» договору № 55966, забезпечується енергопостачання комплексу багатоквартирних будинків по АДРЕСА_2 . Оплата за електропостачання комплексу, в тому числі житлового будинку АДРЕСА_2 здійснюється за рахунок забудовника ТОВ «УБК «Львів».

На підставі договору купівлі-продажу майнових прав від 01.12.2018 року № 5/7/КОМ/Р, відповідач ОСОБА_1 придбала у ТзОВ «УБК «Львів» майнові права на нежитлове приміщення площею 88,6 кв.м у будинку АДРЕСА_2 .

Відповідно до інформаційної довідки з реєстру речових прав на нерухоме майно ( а.ч.34), ОСОБА_1 на праві власності належать два нежитлові приміщення за вище зазначеною адресою площею 36,4 кв.м та 49,7 кв.м.

В період з липня 2019 року по 01.04.2020 року ОСОБА_1 проводила ремонтні роботи у власних нежитлових приміщеннях, використовуючи при цьому електроенергію по приміщенню №7-5349 квт, по приміщенню №7-а- 5406 квт- всього на загальну суму 30 797, 54 грн..

Факт використання електроенергії не заперечує ОСОБА_1 та зазначене підтверджується поясненнями допитаного в суді першої інстанції свідка ОСОБА_3 .

Задовольняючи позовні вимоги ТОВ «УБК «Львів», суд першої інстанції виходив із фактично встановлених обставин справи, наданих учасниками справи доказів та вимог ст. 1212 ЦК України.

Судом встановлено, що ТОВ «УБК «Львів» за згодою з ОСОБА_1 проведено підключення мереж багатоквартирного будинку до мереж електропостачання в точці підключення лічильників. У приміщенні №7 встановлений лічильник електричної енергії СО-И446 № 1592693 із початковими показаннями 00054, а в приміщенні №7-а лічильник електричної енергії НІК-2102-02.М2В № 8238258 із початковим показником 00002.

В період з липня 2019 року по 01.04.2020 року відповідач ОСОБА_1 проводила ремонтні роботи у власних приміщеннях по вул..Величковського, чого не заперечує та використовувала електричну енергію від забудовника ТОВ`УБК «Львів».

Факт використання електроенергії стверджується актами зняття показників засобів обліку (а.с.46-56 т.1). Відповідач ОСОБА_1 відшкодувала позивачу ТОВ «УБК «Львів» 193.00 грн. та надала позивачу квитанції, а відтак, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позовні вимоги ТОВ «УБК «Львів» є підставними та підлягають до задоволення.

Відповідно до ст.1212 Цивільного кодексу України (далі по тексту ЦК) особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави ( безпідставно набуте майно) зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Відповідно до ч.3 ст.1212 ЦК положення цієї глави застосовуються також до вимог про:

1)повернення виконаного за недійсним правочином;

2)витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

3)повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні;

4)відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 фактично використовувала електроенергію без правових підстав, між нею як відповідачем та позивачем ТОВ «УБК «Львів» виникли зобов`язання з приводу набуття, збереження майна без достатньої правової підстави, що відповідає вимогам ст..1212 ЦК.

Вартість безпідставно набутого майна підлягає поверненню безпосередньо тому, за рахунок кого воно було набуте, тобто забудовнику ТОВ «УБК «Львів», оскільки така електроенергія була призначена згідно договору для використання у будівельних роботах на будівельному майданчику.

В матеріалах справи наявні належним чином завірені ТОВ «УБК «Львів» копії рахунків за спожиту електричну енергію із зазначенням сум платежів за період з липня 2019 року по квітень 2020 року (а.с.57-65 т.1), а також належним чином завірені копії квитанцій (платіжних доручень) про оплату таких послуг за спірний період (а.с. 73-103 т.1).

Третя особа по справі ТОВ «БУД-АРТ» долучила до матеріалів справи належно завірені копії рахунків за електроенергію із зазначенням суми платежів за липень 2019 року по березень включно 2020 року ( а.с.21-29 т.2), а також копії платіжних доручень ( т.2 а.с. 68-101). Зазначеним стверджується той факт, що відповідач ОСОБА_1 отримувала електроенергію від забудовника та мала зобов`язання перед ним внаслідок недостатньої правової підстави, що регулюється ст.1212 ЦК.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині встановлення лічильника, який не пройшов повірки,, не відповідає стандартам та не сертифікований, суд зазначає, що відповідач погодилася на встановлення тимчасово такого лічильника, на час виконання робіт, вела облік спожитої електроенергії, проводила частково оплату на суму 193,00 грн., чого не заперечує. Один з лічильників, який обліковував електроенергію спожиту у приміщенні 7-а надала сама відповідач, про що не заперечує в документах по суті.. Між сторонами не було договірних відносин як між споживачем електроенергії та надавачем послуг. Використання відповідачем ОСОБА_1 електроенергії відбувалося без правової підстави. Однак, враховуючи те, що ТОВ «УБК «Львів» отримувало послуги електропостачання від ТОВ «БУД-АРТ», оплачувало за такі, відтак, відповідно, відповідач зобов`язана компенсувати затрати забудовника, який дозволив їй користуватися майном, придбаним за його кошти.

Враховуючи те, що предмет спору не стосується відносин між електропостачальником та споживачем, тому на дані відносини не поширюються спеціальні нормативні акти, що регулюють відносини між сторонами.

Судом першої інстанції дано належну правову оцінку відносинам сторін, що стосується суті спору, встановлено фактичні обставини справи.

Доводи апеляційної скарги виходять за межі правовідносин сторін як і письмові пояснення на відзив апеляційної скарги та не спростовують висновків суду.

Європейський суд з прав людини прописав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення ( Справа «Серявін та інші проти України» ( CASE OF SERYAVIN FND OTHERS v. UKRAINE) рішення від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ст.375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. (ч.5 ст. 268 ЦПК).

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1; 375; 383; 384; 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції ,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 17 серпня 2021 року залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 17 серпня 2021 року у справі за позовом ТОВ «Українська будівельна компанія «Львів» до ОСОБА_1 , третя особа ТОВ «БК «БУД-АРТ», ТОВ «Львівенергозбут» про стягнення коштів; позовом третьої особи з самостійними вимогами ТОВ «БК «БУД-АРТ» до ОСОБА_1 про стягнення вартості безпідставно набутого майна»; зустрічним позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Українська будівельна компанія «Львів», третя особа: ТОВ «БК «БУД-АРТ», ТОВ «Львівенергозбут» про стягнення вартості безпідставно набутого майна залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст.ст. 389-391 ЦПК України.

Головуючий суддя Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р..Савуляк