Справа № 449/1764/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2022 р. Перемишлянський районний суд Львівської області в складі:

головуючого: судді Борняк Р.О.,

секретаря: Вовк О.С.,

за участю:

позивача: ОСОБА_1 ,

представника позивача: адвоката Тимошика І.Я.,

представника відповідача: Вовк Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до Іванівського закладу загальної середньої освіти І-ІІ ступенів Перемишлянської міської ради Львівського району Львівської області про скасування наказу №140-К від 09.12.2021 року та наказу №8-о від 03.02.2022 року, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та поновлення на роботі,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач просить скасувати наказ №140-К від 09.12.2021 року, наказ №8-о від 03.02.2022 року, стягнути заробітну плату за час вимушеного прогулу та поновити на роботі. Свої позовні вимоги аргументує тим що, позивач працював на посаді вчителя образотворчого мистецтва Іванівського ЗЗСО з 01 вересня 1989 року. Наказом № 140-к від 09.12.2021 року Іванівського закладу загальної середньої освіти І-ІІ ступенів, позивача було звільнено із займаної посади вчителя образотворчого мистецтва Іванівського ЗЗСО з 13 грудня 2021 року на підставі пункту 3 статті 40 КЗУпП. Звільнення вважає незаконним, яке відбулося на підставі надуманих мотивів директора даного ЗЗСО Вовк Н.В. , її упередженого відношення, а також незаконного рішення проф¬спілкового комітету від 08 грудня 2021 року про задоволення подання директора ЗЗСО Вовк Н.В. про його звільнення з посади вчителя образотворчого мистецт¬ва, за систематичні порушення посадових обов`язків та правил внутріш¬нього трудового розпорядку. Вважає що рішення профкому від 08.12.2021 року було прийнято з грубими порушеннями, які призвели до прийняття його незаконного звільнення. Стверджує що, під час засідання профспілкового комітету Іванівського ЗЗС не вівся протокол такого засідання; голосування членів профкому відбувалося таємним (а не відкритим) голосуванням, яке не було передбачено жодним норма¬тивним чи піднормативним актом чинного законодавства України чи даного ЗЗСО, ще й в присутності заінтересованої в його звільненні директора ЗЗСО Вовк Н.В. , яка постійно чинить психологічний тиск на всіх вчителів ЗЗСО і була присутня під час даного «таємного» голосування, перед початком засідання профкому головою профкому Гутман Катериною не було оголошено головуючого та секретаря даного засідання; кількісного складу присутніх членів профкому; запрошених осіб на засідання; порядку денного засідання, а відомості, що зазначені в наданому протоколі, не в повній мірі вказують на підстави надання згоди на звільнення. На засіданні профкому директором ЗЗСО Вовк Н.В. присутнім було оголошено акти про відсутність позивача на роботі : 28 жовтня 2021 року, 04 листопада 2021 року, 05 листопада 2021 року, 11 листопада 2021 року, з такими актами позивача ніхто не ознайомлював і не надавав для підпису, тому речення в кожному акті «Відмова від проставлення підпису (Акт....)» з підписом невідомої особи не відповідає дійсності. Проте, такі акти не підтверджуються жодними документальними доказами, також складені на події, що мали місце в інші дні та години. Так, 28 жовтня 2021 року він був відсутній на робочому місці в школі з усної згоди в.о. директора ЗЗСО Роси Марії Володимирівни, бо цей день відпрацював наперед - 25.10.2021 р. В акті від 04 листопада 2021 року вказано, про його відсутність на роботі 03 листопада 2021 року, бо не провів жодного запису уроків на платформі HUMAN, тобто, був відсутнім на роботі без поважних причин впродовж робочою дня, але це не відповідає дійсності, оскільки акт складено наступного дня і крім підписів вчителів нічим не підтверджений. Також, в акті від 05 листопада 2021 року вказано, що позивач був відсутнім на роботі 04 листопада 2021 року, бо не провів жодного, запису уроків на платформі HUMAN, тобто, був відсутнім на робочому місці більше 3 годин сумарно впродовж робочого дня, але це не відповідає дійсності, акт складено наступного дня і крім підписів вчителів - нічим не підтверджений. В акті від 04 листопада 2021 року вказано, що позивач був відсутнім на роботі 03 листопада 2021 року, бо не провів жодного запису уроків на платформі HUMAN, тобто, був відсутнім на роботі без поважних причин впродовж робочого дня, але це не відповідає дійсності, оскільки акт складено наступного дня і крім підписів вчителів нічим не підтверджений. В акті від 11 листопада 2021 року вказано, що позивач недобросовісно виконував свої посадові обов`язки на платформі HUMAN, але це не відповідає дійсності, оскільки акт складено 11.11.2021 р. в 16.50 годин, але на той час в школі вже в такий час немає вчителів тому, крім підписів вчителів, які підписували даний акт невідомо коли нічим більше не підтверджений. А наказ № 118-0 від 01 листопада 2021 року Іванівського ЗЗСО про оголошення йому догани, з яким він був ознайомлений лише 11.11.2021 року, не оскаржував, бо через складне матеріальне становище не мав можливості сплатити судовий збір за подання позовної заяви про оскарження такого наказу. Крім того, в наданій йому копії протоколу № 3 від 08 грудня 2021 року засідання профкому первинної профспілкової організації Іванівського ЗЗСО І-ІІ ступеня відсутній зміст пояснень всіх осіб, що виступили, в т.ч. директора - Вовк Н.В. щодо всіх причин, підстав і ознак «...підґрунтям подання звільнення ОСОБА_1 », а саме в чому вони виразилися. Копія протоколу не містить підпису секретаря засідання профкому, від 08.12.2021р., не зазначено скільки членів профкому проголосували «ЗА», «ПРОТИ», «УТРИМАВСЯ» , а також на повідомленні профкому йому про надання згоди на звільнення від 09.12.2021 року № 4 відсутній підпис голови профкому Катерини Гутман, як і у витягу з даного протоколу № 3, що був наданий як додаток до повідомлення. З 13 грудня 2021 року він не працює і перебуває у вимушеному прогулі. Крім того, незаконними діями відповідача Іванівського закладу загальної» середньої освіти І-ІІ ступенів Перемишлянської міської ради Львівського району, які призвели до його незаконного звільнення, позивачу завдано моральну шкоду, яка виражається в моральних стражданнях, що полягають в тому, що після звільнення захворів: боліло і болить часто серце, підвищується часто артеріальний тиск, залишився без основного заробітку, на який дуже розрахо¬вував, соромно від родичів та знайомих, які його знають як досвідченого, сумлінного і добросовісного працівника, важко звикнути до думки, що я, маючи величезний стаж роботи і бездоганну репутацію, залишився без роботи з вини відповідача, що дуже вплинуло і впливає на його психологічний і душевний стан. Крім того, на його утриманні є дружина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що є особою з інвалідністю 2-ї групи (онкологічно хвора) і тому потребує постійного прийняття медикаментів, які коштують дорого і він не може дати їй належне лікування. Крім того, Наказ Іванівської ЗЗСО І-ІІ ст. Перемишлянської міської ради №8-о від 03.02.2022 року, вважає незаконним і таким , що має бути скасованим, оскільки даний наказ прийнятий майже через 2 місяці після його звільнення, тобто в час коли він не перебував у трудових відносинах з відповідачем.

Представниця відповідача подала відзив на позовну заяву, згідно якого проти задоволення позову заперечила, пояснила, що вона є директором Іванівського закладу загальної середньої освіти І-ІІ ст. Перемишлянської міської ради Львівського району Львівської області, ОСОБА_1 працював на посаді вчителя трудового навчання та музичного мистецтва, з якої був звільнений 13.12.2022 року за п.3. ст.40 КЗпПУ. Звільнення ОСОБА_1 вважає законним та обґрунтованим, оскільки на засіданні педагогічної ради від 19.10.2021 року затверджено освітню програму HUMAN для проведення дистанційного навчання, проте ОСОБА_1 не проводив навчання на даній платформі посилаючись на скрутне матеріальне становище та відсутність у нього смартфону, незважаючи на можливість проведення таких уроків зі школи. Підписи про ознайомлення з документами ОСОБА_1 ніколи не проставляв, про що складалися Акти завірені трьома свідками. В позовній заяві ОСОБА_1 наголошує на тому, що Акти датовані датою, наступною за днем проведення уроків. Оскільки у ОСОБА_1 згідно розкладу уроків останній урок закінчувався о 14.30 год. або о 15.25 год., а в цей час на роботі були присутні тільки техпрацівники, то комісія працівників проводила ознайомлення із записами на платформі HUMAN тільки наступного дня. На платформі фіксується проведений чи не проведений урок і переглянути записи можна тільки з сторінки адміністратора.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити, пояснення надав аналогічні викладеним у позовній заяві з мотивів викладених у позовній заяві, додавши що проводив уроки за допомогою мобільного телефону через месенджер Viber, підтвердив що уроки на платформі HUMAN не проводив, оскільки не вміє нею користуватися і директором школи не було організовано навчання на даній платформі для вчителів.

Відповідачка в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила, з мотивів наведених у відзиві на позовну заяву просила у задоволенні позову відмовити.

Вислухавши пояснення сторони, проаналізувавши обставини та документальні докази по справі, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення, мотивуючи це наступним.

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав.

За змістом ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Статтею 13 ЦПК України визначено, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту. Схожий за змістом висновок зроблений в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно статті 16 ЦК України захист цивільних прав та інтересів здійснюється у встановленому порядку судом шляхом: визнання цих прав; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусового виконання обов`язку в натурі; зміни правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

У пункті 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 905/2260/17 вказано, що «як захист права розуміють державно-примусову діяльність, спрямовану на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав».

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010р.).

Будучи допитаним в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 , пояснив, що зі слів його колеги по роботі ОСОБА_1 , йому відомо, що ОСОБА_1 незаконно звільнили з посади вчителя трудового навчання і музики Іванівського ЗЗСО І-ІІ ст. на основі рішення профкому від 08.12.2021 року, яке було прийнято з грубим порушенням. Також зі слів ОСОБА_1 йому відомо, що під час засідання профкому Іванівської ЗССО 08 грудня 2021 року не вівся протокол такого засідання, голосування членів профкому відбувалося таємним голосуванням.

Аналізуючи зазначені покази суд приходить до висновку що такі по своїй суті отримані з чужих слів, а саме від повивача ОСОБА_1 та не можуть виступати самостійними джерелом доказів.

Будучи допитаним в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснила, що вона є головою профспілки Іванівської школи, 16 листопада 2021 року на її ім`я директор школи подала подання на надання згоди на звільнення з посади вчителя трудового навчання і музики ОСОБА_1 , до подання додані були акти відсутності на робочому місці, відсутність записів проведення уроків на платформі HUMAN та наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 . Засідання профкому було призначено на 24 листопада 2021 року, проте на нього не з`явився ОСОБА_1 , про причини неявки не повідомив, на засіданні було прийнято рішення проводити голосування таємно через побоюванння членів профспілки впливу на них ОСОБА_1 , дане рішення оформлене було протоколом, який підписали всі члени. Наступне засідання, яке було призначено на 30 листопада 2021 року ОСОБА_1 також не з`явився, проте повідомив, що перебуває на лікарняному, відповідно вони прийняли рішення відкласти засідання на перший день після виходу ОСОБА_1 з лікарняного. Наступне засідання відбулося 08 грудня 2021 року, під час даного засідання ОСОБА_1 9 був присутній зі своїм представником адвокатом Тимошик І.Я.) зі всім був не згідний, проте жодних аргументованих доказів у своїй правоті чи у тому що дійсно проводив уроки комісії не надав. Після проведення таємного голосування ОСОБА_1 був відсутній тому його було надано на наступний день повідомлення про рішення комісії та витяг з протоколу. На засіданні профспілкого комітету вівся рукописний протокол, який в подальшому був виготовлений із використанням комп`ютерно-друкувальних засобів, та по своєму змісту є ідентичним до рукописного.

Свідок по справі ОСОБА_6 , пояснила, що вона є вчителем історії Іванівської ЗССО, пояснила, що вона у Іванівській школі працює перший рік, на час відпустки Вовк Н.В. вона виконувала обов`язки директора школи, ОСОБА_1 відпросився на 27.10.2021 року, проте не був на робочому місці і на наступний день, відповідно 28.10.2021 року склала акт про відсутність ОСОБА_1 на робочому місці. Під час проведення педради для розгляду актів відсутності на робочому місці ОСОБА_1 , останній кричав і відмовився підписувати їх.

Згідно наказу №287 від 31.08.1989 року, ОСОБА_1 01.09.1989 року призначено вчителем трудового навчання і музики в Іванівській загальноосвітній школі.

Актом №1 про відмову проставлення підпису про ознайомлення з характеристикою професійної діяльності від 12.03.2020 року, встановлено що ОСОБА_1 ознайомився з характеристикою професійної діяльності та відмовився від проставлення підпису про ознайомлення з нею.

Актом №2 про відмову проставлення підпису про ознайомлення з наказами по НВК від 03.06.2020 року, встановлено, що ОСОБА_1 у присутності директора НВК Вовк Н.В. та всіх присутніх вчителів на засіданні педагогічної ради НВК, був повторно ознайомлений із рядом наказів особисто директором школи та відмовився від проставлення підпису та ознайомлення з ними.

Актом №5, встановлено відсутність ОСОБА_1 , вчителя музики без поважних причин з 09.00 год. до 11.45 год. 13.08.2020 року, в даному акті підписалися ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , а ОСОБА_1 від проставлення підпису відмовився.

Актом №6, встановлено відсутність ОСОБА_1 , вчителя музики без поважних причин з 09.00 год. до 12.16 год. 27.08.2020 року, в даному акті підписалися ОСОБА_7 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , а ОСОБА_1 від проставлення підпису відмовився.

Актом №136, встановлено відсутність ОСОБА_1 , вчителя музики без поважних причин 28.10.2021 року, в даному акті підписалися ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , а ОСОБА_1 від проставлення підпису відмовився.

Проаналізувавши дані документи, суд приходить до висновку що твердження позивача про його не ознайомлення з актами про відсутність на роботі і те, що йому не надавали їх для підпису, повністю спростовується дослідженим в судовому засіданні актами, в яких зафіксовано систематичність відмови від підпису ОСОБА_1 , не тільки на даних актах а і на інших досліджених в судовому засіданні документах.

Судом встановлено, що Наказом №115-о від 20.10.2021 року "Про затвердження рішень педагогічної ради від 19.10.2021 року", затверджено освітню платформу HUMAN для організації освітнього процесу під час дистанційного навчання.

Наказом №-118 від 01.11.2021 року, ОСОБА_1 , вчителю музики, оголошено дисциплінарне стягнення у формі догани. Зазначене дисциплінарне стягнення в судовому порядку не оскаржувалось

Повідомленням ОСОБА_1 від 03.11.2021 року, встановлено, що ОСОБА_1 запропоновано надати письмове пояснення про відсутність на робочому місці впродовж робочого дня 28.10.2021 року, проте ОСОБА_1 відмовився від проставлення підпису.

Актами №176 від 04.11.2021 року, №177 від 05.11.2021 року, №180 від 11.11.2021 року, №182 від 11.11.2021 року, №189 від 18.11.2021 року та фотографій відсутніх записів уроків на платформі HUMAN, встановлено, що ОСОБА_1 не проводить на платформі HUMAN уроків.

Листом Львівської обласної організації профспілки працівників освіти і науки України, повідомлено ОСОБА_1 про залишення його скарги на дії директора Іванівської ЗЗСО І-ІІ ст. без розгляду.

Згідно із протоколом №3 засідання профкому первинної профспілкової організації від 08.12.2021 року та Наказу Іванівської ЗЗСО І-ІІ ст. №140-к від 09.12.2021 року, встановив, що профспілковий комітет Іванівської ЗЗСО І-ІІ ст. надав згоду на звільнення ОСОБА_1 , вчителя музичного мистецтва, відповідно до п.3 ст.40 КЗпПУ, а наказом директора Іванівської ЗЗСО І-ІІ ст. звільнено ОСОБА_1 вчителя образотворчого мистецтва, 13.12.2021 року за п.3 ст.40 КЗпП України.

Наказом №8-о від 03.02.2022 року, внесено зміни до наказу від 09.12.2021 року №140-к, відмінено пункт 1 наказової частини наказу від 09.12.2021 року та викласти даний пункт в такій редакції: "1. Звільнити ОСОБА_1 , вчителя трудового навчання і музики, 13.12.2021 за п.3 ст.40 КЗпП України".

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Позивачем визнано у судовому засіданні, що він не проводив навчання на платформі HUMAN, мотивувавши відсутністю смартфону, в цей же час твердження про проведення уроків через месенджер Viber видається суду суперечливим, оскільки також вимагає використання аналогічного смартфону, що по своїй суті не спростовує можливість використання у школі наявної комп`ютерної техніки з доступом до мережі Інтернет.

Щодо оскарження наказу №8-о від 03.02.2022 року, то такий не змінює підстави розірвання трудового договору, а лише по своїй суті виправляє допущену технічну описку, а від так, правових підстав для скасування такого суд не знаходить.

Керуючись ст. 40 КЗпПУ, ст. 2 ч. 1, 2, 5 ч. 1, 76-81, 259 ч. 1, 2, 6, 263-265, 273 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні цивільного позову ОСОБА_1 до Іванівського закладу загальної середньої освіти І-ІІ ступенів Перемишлянської міської ради Львівського району Львівської області про скасування наказу №140-К від 09.12.2021 року та наказу №8-о від 03.02.2022 року, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та поновлення на роботі - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до Львівського Апеляційного суду через Перемишлянський районний суд Львівської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст судового рішення складено 20.05.2022 року.

Суддя Р. О. Борняк