КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/520/2022
справа № 367/5849/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2022 року Київський апеляційний суд в складі:

Суддя - доповідач: Андрієнко А.М.

Суддів: Соколової В.В.

Поліщук Н.В.

При секретарі Дроздовій Ж.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Стандарт Білдінг» Данилової Катерини Артурівни на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 17 липня 2021 року про відмову у забезпечені позову, постановлену суддею Карабазом Н.Ф. у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Стандарт Білдінг» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсними правочинів, скасування записів та витребування майна,

У С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2021 року позивач ТОВ «Стандарт Білдінг» звернувся до Ірпінського міського суду Київської області з позовом до відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсними правочинів, скасування записів та витребування майна.

Представник позивача подав до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомості 00, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1 та заборони органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії що до відчуження нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомості 00, що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 .

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 17 липня 2021 року відмовлено у задоволені заяви про забезпечення позову.

Не погодившись з ухвалою суду, 09.09.2021 року представник позивача подав на неї апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та постановити нове рішення, яким заяву про забезпечення позову задовольнити, мотивуючи тим, що суд першої інстанції не надав оцінку обставинам по справі та неправильно визначив юридичну природу спірних правовідносин та законодавство, яке їх регулює, що в свою чергу призвело до необґрунтованого висновку про неспівмірність заходів забезпечення позову позовним вимогам, відсутність підстав для накладення арешту на спірне майно.

Сторони в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені, причину неявки суду не повідомили.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з?ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову запропонованим заявником способом може призвести до утруднення виконання можливого рішення суду.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1ст. 149 Цивільного процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 150 Цивільного процесуального кодексу України позов забезпечується в тому числі накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до п. 2 ч. 1ст. 150 Цивільного процесуального кодексу України позов забезпечується в тому числі забороною вчиняти певні дії.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ТОВ «Стандарт Білдінг» звернувся до Ірпінського міського суду Київської області з позовом до відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсними правочинів, скасування записів та витребування майна з незаконного володіння ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_1 .

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у Постанові № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Згідно п. 4 даної постанови визначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, умовою застосування забезпечення позову, як сукупності процесуальних дій, є обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. Такі заходи гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, яке є предметом позову, є обґрунтованим, оскільки таким чином забезпечується виконання можливого рішення суду.

Отже, умовою застосування забезпечення позову є обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. Такі заходи гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Колегія суддів вважає, що припущення позивача, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову може призвести до подальшого ускладнення виконання потенційного рішення, є обґрунтованим, тому на підставі п. 1 ч. 1ст. 150 ЦПК України заяву про забезпечення позову слід задовольнити.

Враховуючи вищевикладене та вимоги ч. 2 ст. 376 ЦПК України ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нової про задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. 367, 374, 376 ЦПК України колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Стандарт Білдінг» Данилової Катерини Артурівни задовольнити.

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 17 липня 2021 року скасувати та постановити нову.

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Стандарт Білдінг» про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомості 00, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1 .

Заборонити органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії що до відчуження нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомості 00, що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 .

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 26 травня 2022 року.

Суддя - доповідач:

Судді: