Постанова

Іменем України

31 травня 2022 року

м. Київ

провадження № 22-ц/824/5898/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мазурик О.Ф. (суддя-доповідач),

суддів: Желепи О.В., Кравець В.А.,

за участю секретаря Ратушного А.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва

від 11 січня 2022 року про задоволення скарги на рішення державного виконавця

в складі судді Колдіної О.О.

у справі №752/19226/21 Голосіївського районного суду м. Києва

за скаргою ОСОБА_2

на рішення державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кушніренка Дмитра Анатолійовича,

боржник - ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

19 листопада 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вищевказаною скаргою, в якій посилаючись на протиправність дій державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - Голосіївський ВДВС, Відділ) Кушніренка Д.А. просила визнати протиправним та скасувати повідомлення державного виконавця від 09.11.2021 про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання; зобов`язати державного виконавця Голосіївського ВДВС Кушніренка Д.А. усунути допущене порушення та прийняти до примусового виконання виконавчий лист Голосіївського районного суду м. Києва від 01.11.2021, виданий у справі №752/19226/20.

Скарга мотивована тим, що рішення державного виконавця про повернення виконавчого листа з підстав не зазначення в ньому дати народження боржника не відповідає положенням Закону України "Про виконавче провадження". Зауважила, що у виконавчому листі від 01.11.2021 зазначено дату народження боржника.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 11 січня 2022 року скаргу задоволено у повному обсязі.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, постановлена з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що судом першої інстанції не враховано, що згідно вимог Закону України "Про виконавче провадження" у виконавчому листі має бути зазначена як резолютивна частина рішення суду, так і дата народження боржника, тоді як у виконавчому листі дата народження боржника зазначена тільки у графі "резолютивна частина рішення" та не зазначено в іншій графі виконавчого документа, відповідно до п. 3 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження".

Вважала, що за відсутності у виконавчому листі відомостей про дату народження боржника повернення виконавчого документа без виконання є правомірним.

Судом неправильно зазначено в ухвалі, що виконавець має можливість звернення до відповідних реєстрів з метою отримання необхідної інформації для виконання рішення суду, оскільки таке звернення виконавця можливе лише після відкриття виконавчого провадження, а інакше це буде порушенням основоположного конституційного принципу дій суб`єктів владних повноважень.

Додала, що згідно правової позиції Верховного Суду в постанові від 27.11.2018 у справі №806/1376/17, на виконавців не покладено обов'язку звертатися до відповідних реєстрів, а у разі невідповідності виконавчого документа встановленим законом вимогам, такий недолік може бути виправлений саме стягувачем, який не позбавлений звернутися до суду, що видав виконавчий документ, щодо приведення виконавчого документа у відповідність з вимогами закону.

За вказаних обставин просила скасувати ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 11 січня 2022 року та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні скарги.

Представник боржника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити з підстав, викладених в ній.

Стягувач ОСОБА_2 та державний виконавець Кушніренко Д.А., належним чином повідомлені про розгляд апеляційної скарги, в судове засідання не з'явилися та своїх представників не направили.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з'явилися в судове засідання.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, та вимог, що заявлялися в суді першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції виходив з наявності правових підстав для задоволення скарги.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його правильним, враховуючи наступне.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва у справі №752/19226/20 від 01 квітня 2021 року визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №1681 від 02.09.2020, вчинений приватним нотаріусом ДМНО Лозенко В.В. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1 261,20 грн судового збору.

На виконання вказаного рішення суду в частині судового збору в розмірі 1 261,20 грн Голосіївським районним судом м. Києва 01.11.2021 видано виконавчий лист, в якому зазначено інформацію щодо боржника, а саме: дату народження, місце народження, ідентифікаційний номер та місце проживання (том 2, а.с. 213).

Державним виконавцем Голосіївського ВДВС Кушніренко Д.А. направив на адресу ОСОБА_2 повідомлення від 09.11.2021 у ВП №67427941 про повернення виконавчого листа стягувачу без прийняття до виконання, оскільки у виконавчому листі не зазначено дату народження боржника.

Суд першої інстанції, встановивши вищевказані обставини та застосувавши положення ст. 4, 18 Закону України "Про виконавче провадження", дійшов правильного висновку, що відсутність у виконавчому документі відомостей про дату народження боржника не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчого документу без прийняття до виконання і не позбавляє державного виконавця скористатися своїм правом та отримати таку інформацію у відповідних установах.

Такий висновок суду першої інстанції узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою в постанові від 29.04.2021 у справі №686/3941/19, згідно якої відсутність у виконавчому документі відомостей про дату народження боржника та ідентифікаційний номер не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчого документу без прийняття до виконання.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 26 грудня 2018 року у справі №749/1181/16-ц (провадження №61-1115св18), від 08 травня 2019 року у справі №813/2125/16 (провадження №К/9901/21841/18), від 19 вересня 2019 року у справі №469/1357/16-ц (провадження №61-35493св18).

Тобто, сама лише відсутність у виконавчому документі окремих відомостей про особу боржника не є підставою для повернення виконавчих документів без прийняття до виконання.

Отже, задовольняючи скаргу ОСОБА_2 , суд першої інстанції, обґрунтовано виходив із того, що відсутність у виконавчому листі дати народження боржника не є безумовною підставою для повернення виконавчих документів та дійшов правильного висновку, що дії державного виконавця Голосіївського ВДВС Кушніренка Д.А. щодо винесення повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, у зв`язку із відсутністю у ньому вищевказаного реквізиту, порушують права стягувача та є такими, що не відповідають вимогам закону.

До того ж, суд обґрунтовано звернув увагу, що відомості про дані боржника, у тому числі про дату народження, зазначені в графі виконавчого листа "резолютивна частина рішення", яка внесена до виконавчого листа, а отже відсутність таких даних безпосередньо в графі, де відображаються дані боржника не позбавляє державного виконавця ідентифікувати його особу.

Також, зважаючи на викладене, суд правильно зазначив в мотивувальній частині ухвали, що повернення виконавчого документа через відсутність у виконавчому листі даних про особу має ознаки формальності, оскільки у виконавця під час виконання судового рішення не виникає проблем із отриманням такої інформації з баз даних і реєстрів.

З огляду на викладене колегія суддів вважає неспроможними доводи апеляційної скарги, що не зазначення в графі виконавчого листа "дані боржника" дати народження останнього свідчить про те, що виконавчий лист не відповідає вимогам п. 3 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження".

Посилання в апеляційній скарзі на постанову Верховного Суду від 27.11.2018 у справі №806/1376/17 не вказують про неправильне застосування судом норм матеріального та не є підставою для скасування ухвали суду, з огляду на таке.

У вказаній постанові, на яку посилається скаржник, Верховний Суд дійшов висновку, що на виконавців не покладено обов'язку звертатися до відповідних реєстрів, а у разі невідповідності виконавчого документа встановленим законом вимогам, такий недолік може бути виправлений саме стягувачем, який не позбавлений звернутися до суду, що видав виконавчий документ, щодо приведення виконавчого документа у відповідність з вимогами закону.

Водночас, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що викладені у постановах Верховного Суду від 26 грудня 2018 року у справі №749/1181/16-ц, від 08 травня 2019 року у справі №813/2125/16, від 19 вересня 2019 року у справі №469/1357/16-ц правові висновки, яким відповідає висновок суду в оскаржуваній ухвалі, неодноразово були висловлені судом касаційної інстанції і за результатом касаційного перегляду інших справ, зокрема у постановах від 08 травня 2019 року у справі №813/2125/16, від 24 грудня 2020 року у справі № 639/2561/18-ц. Скаржникомне наведено обґрунтованих доводів не відповідності висновку суду першої інстанціївищевказаним висновкам суду касаційної інстанції.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

Сукупність вищезазначених обставин, аналіз та оцінка доводів апеляційної скарги приводять до висновку, що ухвалу постановлено судом першої інстанції з додержанням вимог закону.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку про залишення ухвали суду без змін, а скарги без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 375, 383, 384, 389, 447, 451 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 11 січня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Повний текст постанови складено 31 травня 2022 року.

Головуючий О.Ф. Мазурик

Судді О.В. Желепа

В.А. Кравець