Справа № 165/112/22
Провадження № 2/165/310/22
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2022 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді Василюка А.В.,

за участю секретаря Навроцької М.Р.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в м. Нововолинську в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

встановив:

18 січня 2022 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом.

На обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що йому належить 1/2 частина квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Іншим співвласником квартири є його сестра ОСОБА_4 . В житлі зареєстроване постійне місце проживання бувшої дружини - відповідача ОСОБА_3 , шлюб з якою він розірвав 11 червня 2021 року. До того, ще в 2019 року відповідач добровільно покинула спірне житло, забрала особисті речі та переїхала проживати в м. Львів. З того часу вона не цікавиться квартирою, не сплачує комунальні послуги. Зазначає, що в 2019 році він телефонував ОСОБА_3 з проханням відвідати їх неповнолітню дочку ОСОБА_5 і обговорював з останньою питання зняття її з реєстрації в квартирі. Спочатку ОСОБА_3 обіцяла приїхати і знятися з реєстрації добровільно, однак обіцяного не виконала, а згодом почала ігнорувати всі його телефонні дзвінки. Оскільки реєстрація відповідача позбавляє його можливості оформити житлову субсидію і він несе додаткові витрати по оплаті житловокомунальних послуг, просить суд постановити рішення, яким визнати, що відповідач ОСОБА_3 втратила право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки вона більше року не проживає без поважних причин у спірному житлі та ним не користується.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 позов підтримали з підстав викладених у ньому, просили його задоволити та не заперечили щодо заочного розгляду справи. Представник позивача пояснила, що з 2019 року відповідач в спірній квартирі не проживає, живе з іншим чоловіком в м. Львові, однак не бажає добровільно знятись з реєстрації.

У судове засідання відповідач ОСОБА_3 не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, через оголошення опубліковане на офіційному сайті судової влади (а.с.35).

Суд, у відповідності до ст.280, ст.281 ЦПК України ухвалив проводити заочний розгляд справи.

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні показала, що є сусідкою сім`ї ОСОБА_7 . Їй відомо, що відповідач поїхала на заробітки, там знайшла іншого чоловіка та покинула ОСОБА_1 . Їх неповнолітня дочка лишися проживати разом із батьком. Підтвердила, що ОСОБА_3 близько півтора року не проживає в спірному житлі, забрала особисті речі і переїхала на постійне місце проживання у Львівську область. Щоб хтось чинив відповідачу перешкоди у користуванні житлом, їй не відомо.

Свідок ОСОБА_8 показав, що є сусідом позивача. ОСОБА_1 живе в спірному житлі разом з дочкою. Відповідач ОСОБА_3 більше двох років в квартирі не проживає. Сторони розірвали шлюб і рік потому відповідач забрала особисті речі з житла. Щоб хтось чинив ОСОБА_3 перешкоди у користуванні квартирою, йому не відомо.

Заслухавши пояснення позивача, його представника, покази свідків, а також дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає задоволенню.

Конституцією України, положеннями ст.316, ст.317, ст.319, ст. 321 ЦК України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який передбачає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.16, ст.386, ст.391 ЦК України, а об`єктом власності особи може бути, зокрема, житловий будинок, садиба, квартира (ст. 379, ст.382 ЦК України).

Права власника житла визначені у ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом.

Згідно з копією договору міни посвідченого державним нотаріусом Нововолинської державної нотаріальної контори Бобак О.І. (а.с.7), витягами про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.8,10), позивачу ОСОБА_1 та його сестрі ОСОБА_4 на праві спільної часткової власності належить спірна квартира за адресою: АДРЕСА_1 .

У вищевказаному житлі зареєстроване постійне місце проживання бувшої дружини позивача ОСОБА_3 , що підтверджується копією будинкової книги та інформацією отриманою з Управління ЦНАП Виконавчого комітету Нововолинської міської ради та підрозділу УДМС у Волинській області (а.с. 12-13, 23-24).

Згідно з актом обстеження умов проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_9 , що складений 07 вересня 2021 року уповноваженими працівниками ССД (а.с.11), дитина проживає в спірній квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , разом з батьком ОСОБА_1 , а матір ОСОБА_3 працює і живе в м. Львові.

Жодних доказів про те, що відповідач з поважних причин не проживає в спірному житлі у судовому засіданні не здобуто, однак встановлено, що перешкод у користуванні квартирою ОСОБА_3 ніхто не чинив.

Враховуючи вищевикладені норми закону та з огляду на те, що позивачем доведено правомірність своїх позовних вимог, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 слід визнати такою, щовтратила право користування спірним житлом.

Також, беручи до уваги клопотання позивача викладене у позовній заяві, сплачений ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 992,40 грн. і підтверджений документально (а.с.3), суд залишає за позивачем.

Керуючись ст.12, ст.81, ст.137, ст.141, ст.259, ст.263, ст.264, ст.265, ст.268, ст.280, ст.281, ст.282 ЦПК України, на підставіст.383, ст.391, ст.405 ЦК України, суд,-

ухвалив:

Позов задоволити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) такою, що втратила право користування нерухомим майном - квартирою, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги, рішення набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 06 червня 2022 року.

Головуючий суддя підпис А.В. Василюк