РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2022 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі:

головуючого - судді Кузнєцова Д.В.,

секретаря с/з Карпішиної С.С.,

за участі представника позивача - адвоката Денисенко М.В.,

відповідача та законного представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ,

представника третьої особи (служба у справах дітей) - Сергійко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 в особі законного представника ОСОБА_2 , треті особи - Служба у справах дітей Житомирської міської ради, Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради про усунення порушень прав власника шляхом визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до суду із указаним позовом, посилаючись на те, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 . За словами позивача, у квартирі зареєстровані також відповідач та неповнолітній син відповідача, проте не проживають у помешканні з моменту реєстрації по теперішній час. За змістом позову, ОСОБА_2 була зареєстрована у помешканні позивача без будь-якої на то волі останньої, відповідач з моменту реєстрації не мала будь-якого зв`язку з житлом, її речей в помешканні не має і не було, вона не проводила та не проводить оплату за комунальні послуги. З огляду на викладене у позовній заяві, ОСОБА_3 просить суд захистити своє порушене право та визнати ОСОБА_2 разом з її сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Кузнєцова Д.В. від 20.10.2021 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження.

25.01.2022 року до суду надішли письмові заперечення ОСОБА_2 на позовну заяву, в яких відповідач не погодилась із позовними вимогами. Зазначила, що на момент її реєстрації власником квартири був її колишній чоловік ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який і давав згоду на її реєстрацію. До сьогодні відповідач не має власного житла, тому вона і її спільна з колишнім чоловіком дитина зареєстровані за адресою батька дитини.

У судовому засіданні представник позивача - адвокат Денисенко М.В. позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, просила їх задовольнити. Зазначила, що до 20.02.2020 року власником квартири був син позивача, однак мешкала у квартирі лише ОСОБА_3 . Відповідач по справі є колишньою невісткою позивача. За словами представника, речей дитини та матері у квартирі немає і відповідачі у ній ніколи не проживали, безпосередньо ОСОБА_2 не сплачувала за комунальні послуги. Додала, що на даний час ОСОБА_6 проживає разом з матір`ю у квартирі по АДРЕСА_2 .

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що на момент її реєстрації у квартирі власником нерухомого майна був чоловік і саме з його згоди вона була зареєстрована у квартирі. Не заперечує проти зняття її з реєстраційного обліку, проте просила відмовити у задоволенні позову в частині визнання сина таким, що втратив право користування житлом, оскільки відсутність реєстрації місця проживання останнього унеможливлює влаштування дитини в садочок. За словами ОСОБА_2 , син проживає разом з її матір`ю у квартирі по АДРЕСА_2 . України і дана квартира належить матері відповідача. Також ОСОБА_2 зауважила, що її речей та речей сина з березня 2020 року у квартирі по АДРЕСА_6 немає, за комунальні послуги вона не платила, так як всі витрати на утримання квартири ніс її колишній чоловік, як мабуть і на момент розгляду справи.

Представник третьої особи - Служби у справах дітей Житомирської міської ради у судовому засіданні заперечив щодо задоволення позову в частині визнання дитини такою, що втратила право користування житлом, оскільки це є порушенням її права на житло. Окремо представник звертав увагу, що у цій справі не вимагається висновок органу опіки та піклування і це підтверджується практикою Верховного Суду у справах №№ 759/19394/15-ц та 368/750/16-ц.

Представник третьої особи - Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, при винесенні рішення покладається на розсуд суду.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснила, що з позивачем перебуває в дружніх відносинах, час від часу буває в гостях та крім позивача у квартирі не бачила нікого, дитячих речей та іграшок немає. Хто проживав у квартирі до позивача не знає.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні надав показання, що позивача знає близько 30 років, разом виросли. За словами свідка, останні півтора року ОСОБА_3 постійно проживає у квартирі АДРЕСА_1 , до цього часу там періодично проживала і відповідач, і ОСОБА_5 - колишній чоловік відповідача. Більше нікого у квартирі не бачив, не бачив ні дитячих речей, ні ліжечка.

Суд, заслухавши учасників судового процесу, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заява, оцінивши докази в їх сукупності та кожен окремо, дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності на підставі договору дарування від 20.01.2020 року належить квартира АДРЕСА_1 . Про дану обставину свідчать копії самого договору дарування та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20.01.2020 року.

Крім позивача, у вказаній квартирі також зареєстровані із 03.10.2019 ОСОБА_2 та із 30.01.2020 ОСОБА_1 , що підтверджується довідкою ПП «КВЖРЕП №8» за №562 від 18.08.2021 року та відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Житомирській області.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 14.06.2021 року розірвано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , зареєстрований 23.06.2018 Житомирським міським ВДРАЦС ГТУЮ в Житомирській області.

Батько дитини та колишній власник квартири АДРЕСА_1 - ОСОБА_5 із 03.08.2017 року по даний час зареєстрований за вказаною адресою, що слідує зі змісту довідки ПП «КВЖРЕП №8» за №562 від 18.08.2021 року.

За частиною першою статті 16 ЦК України, частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України, договором чи власне самим судом у встановлених законом випадках.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

За положеннями статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України).

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

В ході судового розгляду справи було встановлено, що відповідач ОСОБА_2 була зареєстрована у спірній квартирі як член сім`ї власника квартири, яким на момент реєстрації був її чоловік ОСОБА_5 , і набула внаслідок цього право користуванням житловим помешканням.

Згідно зі статтею 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Тобто, відсутність члена сім`ї понад рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім`ї права користування житлом.

В ході судового розгляду встановлено, що відповідач ОСОБА_2 з початку весни 2020 року не проживає в спірній квартирі, власником якої є позивач, без поважних причин, а тому визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою, за обставин цієї справи та з огляду на позицію відповідачки, є пропорційним заходом по відношенню до необхідності захисту права користування житлом.

Разом з тим, у позовній заяві ОСОБА_3 просила також визнати малолітнього ОСОБА_1 таким, що втратив право користування квартирою на підставі частини другої статті 405 ЦК України.

Аналіз практики ЄСПЛ свідчить про те, що при вирішенні справи про виселення особи чи визнання її такою, що втратила право користування, що по суті буде мати наслідком виселення, виходячи із принципу верховенства права, слід у кожній конкретній справі провести оцінку на предмет того, чи є втручання у право особи на повагу до його житла не лише законним, але й необхідним, відповідає нагальній необхідності та є співрозмірним із переслідуваною законною метою.

Згідно з частинами першою та четвертою статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Підстава, відповідно до якої місце проживання малолітнього ОСОБА_1 , 2019 року народження, реєструвалося в спірній квартирі, у судовому порядку не оспорювалося, тому вважається, що він набув права користування цим житлом на законних підставах.

Оскільки малолітня дитина не може самостійно обирати місце свого проживання, тому факт її не проживання у спірній квартирі не є безумовною підставою для позбавлення дитини права користування цим житлом.

Відповідно до статті 6 Сімейного кодексу України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.

Жодна дитина не може бути об`єктом свавільного або незаконного втручання в здійснення її права на особисте і сімейне життя, недоторканність житла, таємницю кореспонденції або незаконного посягання на її честь і гідність. Дитина має право на захист закону від такого втручання або посягання (стаття 16 Конвенції ООН про права дитини).

Не можна вважати не поважною причину не проживання дитини у спірному житлі її проживання в іншому місці, з одним із батьків, оскільки малолітня дитина в силу свого віку не має достатнього обсягу цивільної дієздатності самостійно визначати місце свого проживання. Маючи право проживати за зареєстрованим місцем проживання, за місцем проживання будь-кого з батьків, дитина може реалізувати його лише за досягнення певного віку. Не впливає на поважність причин непроживання дитини і наявність у того з батьків з ким вона фактично проживає права власності на житло, оскільки наявність майнових прав у батьків дитини не може бути підставою для втрати її особистих житлових прав. Визначальним в цьому є забезпечення найкращих інтересів дитини.

Позбавлення малолітньої дитини права користування житловим приміщенням може відбуватися лише при наявності попереднього дозволу органу опіки та піклування, який у матеріалах справи відсутній, а безпосередньо представник Служби у справах дітей Житомирської міської ради у судовому засіданні категорично заперечив щодо задоволення позову в частині визнання дитини такою, що втратила право користування житлом.

Аналогічні висновки наведені Верховним Судом у постановах від 16 грудня 2020 року у справі № 206/4028/18, від 04 липня 2018 року в справі № 711/4431/17.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання малолітнього ОСОБА_1 таким, що втратив право користування спірною квартирою.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 454 грн. судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 47 Конституції України, ст.ст. 15, 16, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 3, 10-13, 76-82, 141, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такою, що втратила право користування квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_3 .

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір в сумі 454 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач - 1: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач - 2: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_5 .

Третя особа - 1: Служба у справах дітей Житомирської міської ради, адреса: м. Житомир, майдан ім. С.П. Корольова, 4/2.

Третя особа - 2: Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради, адреса: м. Житомир, майдан ім. С.П. Корольова, 4/2.

Суддя