Ухвала

28 січня 2022 року

м. Київ

справа № 757/55549/17

провадження № 61-1294ск22

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коломієць Г. В. розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Соботника Ростислава Володимировича на постанову Київського апеляційного суду від 20 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційний банк «Правекс Банк», державного реєстратора комунального підприємства «Київжитлоспецексплуатація» Рисак Олени Олександрівни, треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гровінг Стейт», ОСОБА_2 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Андрейків Інна Володимирівна, про визнання договорів відступлення прав вимоги недійсними та скасування запису в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до акціонерного товариства комерційного банку «Правекс Банк» (далі - АТ КБ «Правекс Банк»), державного реєстратора комунального підприємства «Київжитлоспецексплуатація» Рисак Олени Олександрівни (далі - державний реєстратор Рисак О. О.), треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (далі - ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія»), товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гровінг Стейт» (далі - ТОВ «ФК «Гровінг Стейт»), ОСОБА_2 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Андрейків І. В. (далі - приватний нотаріус КМНО Андрейків І. В.),

в якому просив:

- визнати недійсним договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Андрейків І. В., зареєстрований

у реєстрі за № 490, 491, у частині відступлення прав вимог за кредитним договором від 14 червня 2005 року № 1966-013/05Р та у частині відступлення прав вимоги за договором іпотеки № 1966-013/05Р, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Дем`яненко Т. М., зареєстрований у реєстрі за № 3320;

- визнати недійсним договір про відступлення прав вимоги від 02 червня 2017 року, укладений між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ТОВ «ФК «Гровінг Стейт» у частині відступлення прав вимог за кредитним договором

від 14 червня 2005 року № 1966-013/05Р;

- визнати недійсним договір відступлення права вимоги від 07 червня

2017 року, укладений між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ТОВ «ФК «Гровінг Стейт», посвідчений приватним нотаріусом КМНО, зареєстрований в реєстрі за № 508, у частині відступлення права вимоги за договором іпотеки

№ 1966-013/05Р, який посвідчений приватним нотаріусом КМНО

Дем`яненко Т. М., зареєстрований в реєстрі за № 3320;

- визнати недійсним договір про відступлення прав вимоги від 16 червня 2017 року, укладений між ТОВ «ФК «Грогвінг Стейт» та ОСОБА_2 ,

у частині відступлення прав вимог за кредитним договором від 14 червня 2005 року № 1966-013/05Р;

- визнати недійсним договір про відступлення прав вимоги, укладений

16 червня 2017 року між ТОВ «ФК «Грогвінг Стейт» та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом КМНО Ковальчуком С. П., зареєстрований в реєстрі за № 5881, у частині відступлення права вимоги за договором іпотеки № 1966-013/05Р, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Дем`яненко Т. М., зареєстрований в реєстрі за № 3320;

- скасувати запис про іпотеку № 20699882 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, відповідно до якого іпотекодержателем визначена ОСОБА_2 .

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 28 липня 2020 року позов ОСОБА_1 до АТ КБ «Правекс Банк» державного реєстратора

Рисак О. О., треті особи: ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», ТОВ «ФК «Гровінг Стейт», ОСОБА_2 , приватний нотаріус КМНО Андрейків І. В., про визнання договорів відступлення прав вимоги недійсними та скасування запису в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, задоволено.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Андрейків І. В., зареєстрований

у реєстрі за № 490,491, у частині відступлення прав вимог по кредитному договору № 1966-013/05Р від 14 червня 2005 року та в частині відступлення прав вимоги по договору іпотеки № 1966-013/05Р, посвідченому приватним нотаріусом КМНО Дем`яненко Т. М., зареєстрованим у реєстрі за № 3320.

Визнано недійсним договір про відступлення прав вимоги від 02 червня 2017 року, укладений між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ТОВ «ФК «Гровінг Стейт», у частині відступлення прав вимог по кредитному договору

№ 1966-013/05Р від 14 червня 2005 року.

Визнано недійсним договір відступлення права вимоги від 07 червня

2017 року, укладений між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ТОВ «ФК «Гровінг Стейт», посвідчений приватним нотаріусом КМНО, зареєстровано в реєстрі за № 508, у частині відступлення права вимоги по договору іпотеки

№ 1966-013/05Р, посвідченому приватним нотаріусом КМНО

Дем`яненко Т. М., зареєстрованим у реєстрі за № 3320.

Визнано недійсним договір про відступлення прав вимоги від 16 червня 2017 року, укладений між ТОВ «ФК «Грогвінг Стейт» та ОСОБА_2 ,

у частині відступлення прав вимог по кредитному договору № 1966-013/05Р від 14 червня 2005 року.

Визнано недійсним договір про відступлення прав вимоги, укладений

16 червня 2017 року між ТОВ «ФК «Грогвінг Стейт» та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом КМНО Ковальчуком С. П., зареєстрований у реєстрі за № 5881, у частині відступлення права вимоги по договору іпотеки № 1966-013/05Р, посвідченому приватним нотаріусом КМНО Дем`яненко Т. М., зареєстрованим у реєстрі за № 3320.

Скасовано запис про іпотеку № 20699882 у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, відповідно до якого іпотекодержателем визначена ОСОБА_2 .

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Постановою Київського апеляційного суду від 12 листопада 2020 року апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» задоволено.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 28 липня 2020 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Постановою Верховного Суду від 22 вересня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Постанову Київського апеляційного суду від 12 листопада 2020 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Київського апеляційного суду від 20 грудня 2021 року апеляційні скарги ТОВ «ФК «Довіра та гарантія», ОСОБА_2 задоволено частково.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 28 липня 2020 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

19 січня 2022 року представник ОСОБА_1 - адвокат Соботник Р. В. засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного суду від 20 грудня 2021 року (надійшла до суду 24 січня 2022 року), у якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржуване судове рішення залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження

в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження

з огляду на наступне.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення

від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права

у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Соботника Р. В. не відповідає зазначеним вище вимогам закону.

Так, у касаційній скарзі представник заявника узагальнено посилається на неправильне застосування судами попередніх інстанційнорм матеріального права та порушення норм процесуального права, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.

Також Верховний Суд звертає увагу заявника на те, що посилання на пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України, як на підставу касаційного оскарження, не може бути прийняте касаційним судом, оскільки воно

є загальним та не відповідає вимогам викладених у ЦПК України.

Зокрема, представник заявника не вказує, висновок Верховного Суду щодо якої саме норми права відсутній, та у яких, на думку представника заявника, подібних правовідносинах, відсутній висновок.

Також, у порушення пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги доданий документ, що підтверджує сплату судового збору у розмірі 2 816,80 грн, однак це не підтверджує сплату судового збору

у встановленому розмірі.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України від 08 липня 2011 року «Про судовий збір», який набрав чинності

01 листопада 2011 року. При цьому з 15 грудня 2017 року набули чинності зміни до вказаного Закону України щодо сплати судового збору на підставі Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом у 2017 році та заявляв шість позовних вимог немайнового характеру.

Станом на 01 січня 2017 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був встановлений у розмірі 1 600,00 грн (0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 640,00 грн).

Відповідно до підпункту 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання до суду касаційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

Отже, заявнику необхідно доплатити судовий збір у розмірі 4 863,20 грн (судовий збір за шість позовних вимог немайнового характеру: 640,00*6=3 840,00 грн; судовий збір за подачу касаційної скарги - 3 840,00*200%=7 680,00 грн; сплачено судового збору при подачі касаційної скарги - 2 816,80 грн; доплата судового збору:

7 680,00-2 816 ,80=4 863,20 грн).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду

у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК

у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, номер рахунку отримувача (стандарт ІВАN): UA0026007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055»).

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Також у касаційній скарзі порушено вимоги пункту 3 частини другої статті 392 ЦПК України, а саме: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших учасників справи,

їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання

чи перебування (для фізичних осіб), оскільки у касаційній скарзі не зазначено відповідача - приватного нотаріуса КМНО Андрейків І. В.

Таким чином, заявнику необхідно надіслати на адресу Верховного Суду уточнену редакцію касаційної скарги із зазначенням повного найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб) та надати копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення їх недоліків.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Соботника Ростислава Володимировича на постанову Київського апеляційного суду від 20 грудня 2021 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. В. Коломієць