Справа № 740/563/22
Провадження № 2/740/516/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2022 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області у складі: головуючої судді Гагаріної Т.О., за участі секретаря судового засідання Ісаєнко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Ніжині цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з останньої аліменти на його користь на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частки доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В обґрунтування позову зазначає, що 02.06.2005 між ним та відповідачем було зареєстровано шлюб. Заочним рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 06.07.2021 шлюб було розірвано. Їх спільний син проживає разом з ним в м. Києві і повністю перебуває на його утриманні.

Ухвалою суду від 15.02.2022 відкрито провадження та постановлено здійнювати судовий розгляд за правилами спрощеного позовного провадженняз повідомленням сторін.

Позивач в судове засідання не з`явився, в поданому позові та згідно заяви від 16.05.2022 просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, у заяві від 30.06.2022 просила справу розглядати у її відсутність та відмовити у позові в повному обсязі.

У поданому до суду відзиві відповідачка не визнала позовні вимоги, зазначила, що син ОСОБА_3 постійно з 2014 року проживав із нею у АДРЕСА_1 , в квартирі є його окрема кімната, повністю придатна для проживання, знаходяться його речі. У вересні 2020 року відповідачка зверталася із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_1 , але їй було відмовляено у зв`язку із відсутністю зареєстрованого місця проживання позивача, якого не має і зараз. ОСОБА_3 перебуває у підлітковому віці (15 років) і тимчасово вирішив проживати з батьком. До 14 років син проживав з нею, повністю на її утриманні. Вона впевнена, що син невдовзі повернеться жити до неї. Документи, які підтверджують факт проживання сина разом с позивачем, вважає не мають бути прийняті судом як належні докази, оскільки вони не завірені належним чином підписом позивача. Крім того, інформація викладена у вищезгаданих документах не є підтвердженням постійного проживання ОСОБА_3 з батьком, немає реквізітів, підпису голови ОСББ та ЖЕКу, в якому проживає позивач. Підписи свідків-сусідів в акті викликають сумнів, щодо їх обізнаності стосовно місця проживання ОСОБА_3 .

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до свідоцтва про народження батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 13).

Згідно копій акту про проживання, акту оцінки потреб сім`ї/особи №937, висновку оцінки потреб сім`ї №937 соціальна картка № НОМЕР_1 , неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з батьком ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_2 з 08.11.2021 (а.с.14-21).

Відповідно до довідки відділу адміністративно-дозвільних процедур №151-02/2309 від 30.06.2022 ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 з ОСОБА_3 ,2006 р.н. та ОСОБА_5 ,1992 р.н. (а.с.50).

За приписами ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Як зазначено у ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ч.5-7 ст.81 ЦПК України).

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Згідно з положеннями ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Статтею 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Дослідивши надані докази, суд вважає, що підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів викладених у наданих позивачем письмових доказах, немає, як і не має сумнівів, що ОСОБА_3 з грудня 2021 року проживає саме з батьком, адже у своєму відзиві, відповідачка хоча і обґрунтовує бажання сина ОСОБА_3 проживати із батьком підлітковим віком, разом з тим, фактично не заперечує цього факту.

Доказів, які б стверджували протилежне відповідачкою суду не надано, не здобуто таких і в процесі судового розгляду.

Посилання відповідчки про те, що вона у 2020 році зверталсь до суду про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, не спростовують того факту, що син з нею наразі не проживає.

Статтею 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Вирішуючи питання про стягнення аліментів, суд виходить з того, що сторони мають рівні права та обов`язки по відношенню до дитини та зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а також враховує обставини, передбачені ст.182 СК України, відносно стану здоров`я та матеріального становища дитини, платника аліментів, інших обставин, що мають значення для справи.

Із досліджених матеріалів справи, судом не встановлено, що неповнолітній ОСОБА_3 має незадовільний стан здоров`я чи потребує додаткових витрат на розвиток його здібностей. Відомостей, що платник аліментів має незадовільний стан здоров`я чи є непрацездатною, судом також не встановлено.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно зі ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Визначаючи аліменти у розмірі ј частки заробітку (доходу) відповідачки щомісячно, суд враховує вказані вище положення матеріального закону, вимоги позивача, який бажає саме в такому розмірі стягнути аліменти, а тому вважає за можливе позов задовольнити повністю.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідачки необхідно стягнути судовий збір в сумі 992 грн. 40 коп. на користь держави.

Керуючись ст. ст.180, 182, 191 Сімейного кодексу України, ст. ст. 263-265, ЦПК України, суд,

ухвалив:

позовну заяву задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податку - НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідачки щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07 лютого 2022 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 992(дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп.

судового збору на користь держави.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга подається до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Т.О.Гагаріна