РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" травня 2022 р.

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області,

в складі: головуючого судді Верніка В.М.

при секретарі - Лавріненко Ю.В.,

із участю: позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жмеринка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енера Вінниця" про захист прав споживачів та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 20.11.2021 року звернувся до Жмеринського міськрайонного суду з цим позовом до ТОВ "Енера Вінниця" із вимогами визнати факт укладання між сторонами письмового договору від 01.01.2019 року; визнати, що укладений договір від 01.01.2019 року набирає чинності з дня надіслання споживачем заяви-приєднання, а його умови починають виконуватися з дати, зазначеної споживачем у заяві-приєднання; визнати, що договір, укладений сторонами 01.01.2019 року не набрав чинності, а його умови не почали виконуватися; також просив стягнути з відповідача шкоду, задану душевними стражданнями, в сумі 100000 грн.

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 24.12.2021 року відкрито провадження в даній справі за правилами загального позовного провадження.

Представником відповідача ТОВ "Енера Вінниця" О.Близнюком 27.01.2022 року (згідно дати поштового відправлення) було подано відзив на позов, за змістом якого зазначено, що позивачу ОСОБА_1 здійснюється постачання електроенергії за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до умов публічного договору приєднання - Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, за особовим рахунком № НОМЕР_1 . Факт наявності між сторонами вказаних договірних відносин доведено відповідачем у судах першої та апеляційної інстанції в справах №130/893/20 та №130/2553/19, судовими рішеннями у яких встановлено, що між ОСОБА_1 та ТОВ "Енера Вінниця" укладено договір №20360553 про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (для побутових споживачів) шляхом приєднання відповідача до умов публічного договору приєднання, а факт споживання електричної енергії та оплата виставлених рахунків свідчить про приєднання відповідача до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. Зауважив, що наявність письмової форми договору, не впливає на суть правовідносин, що склались між сторонами, не припиняє зобов`язання та не змінює повністю або частково прав та обов`язків сторін договору, а є лише письмовою формою публічного договору приєднання - Договору постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг за особовим рахунком № НОМЕР_1 , до умов яеого приєднався позивач. Таким чином позивач просить суд визнати укладеним договір, факт укладання якого доведено відповідачем у судах першої та другої інстанціях у вказаних цивільних справах, а також визнається сторонами, зокрема самим позивачем, про що він неодноразово зазначав у відповідних позовних заявах та у судових засіданнях, зокрема в справах №130/1861/21, №130/3070/21 та №130/3071/21. Вважає, що позивачем подано завідомо безпідставний позов та який має очевидно штучний характер. На думку сторони відповідача вказане свідчить про зловживання позивачем своїми процесуальними правами та спрямоване виключно на звільнення його від сплати судового збору. Також вказав, що позивач, подаючи дану позовну заяву до суду про захист прав споживача, не зазначає, які права та законні інтереси, передбачені Законом України "Про захист прав споживачів", порушено відповідачем. Щодо вимоги про стягнення шкоди в розмірі 100000 грн, то у позові не вказано, що це за шкода, матеріальна чи моральна, не наведено у чому вона полягає, яких моральних чи фізичних страждань зазнав позивач , чим обґрунтовується її розмір і якими доказами підтверджується. Тому за вказаних підстав просив відмовити позивачу ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с.14-18).

Ухвалою Жмеринського міськрайоноого суду Вінницької області від 01.02.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав заявлені позовні вимоги. Пояснив, що обґрунтування позову здійснюватиме виключно на підставі відзиву відповідача. Зазначив, що ним заявлено дві вимоги. Щодо визнання факту укладання письмового договору процитував суду пояснення відповідача з цього приводу стосовно того, що на вимогу споживача електропостачальник має надати письмовий примірник договору, підписаний з його боку, таким чином, наявність у позивача письмового примірника договору свідчить про належне виконання відповідачем вказаних вище норм законодавства. Також зазначив, що відповідач звертає увагу суду що другий екземпляр вказаного договору не повернуто Товариству, а докази його повернення відповідачу позивачем суду не надано, й позивач безпідставно вважає, що наданий на його вимогу письмовий примірник договору є окремим договором, укладеним ним та відповідачем, оскільки за однією адресою побутового споживача можливе укладення лише одного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. Тобто, відповідач не заперечує факт укладання письмового договору. Друга позовна вимога щодо визнання факту, коли саме цей договір набирає чинності. Згідно умов Договору який укладено 01.01.2019 року, він не набрав чинності. Вказав, що згідно вимог ст.13.1, договору від 01.01.2019 року про постачання електричної енергії споживачу цей Договір набуває чинності з дати подання споживачем заяви-приєднання. Умови цього Договору починають виконуватись з дати початку постачання електричної енергії, зазначеної споживачем у заяві-приєднанні, та тому він не набрав чинності. Вказав, що згідно відзиву відповідача на позов зазначено підставою відмови у позові, що правову оцінку обставинам, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, зокрема щодо надсилання позивачу заяви-приєднання, надано Вінницьким апеляційним судом у постанові від 03.03.2021 року по справі №130/893/20, а саме "…чинна редакція Закону України "Про ринок електричної енергії" не встановлює обов`язок постачальника універсальних послуг, тобто позивача, надсилати побутовим споживачам заяви приєднання, а підписання споживачем такої заяви приєднання не є виключною умовою для приєднання до умов Договору постачання універсальних послуг. Здійснивши факт споживання електричної енергії та оплату виставлених рахунків, відповідач ОСОБА_1 у належній формі приєднався до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг". Зауважив, що обставини на які посилаються сторони, мають бути підтвердженні доказами, які були дослідженні в судовому засіданні. Відповідачем не було надано жодного судового рішення у справах, що вказані у відзиві, не представлено належних доказів укладання договору, тому вважає, що його вимоги підлягають задоволенню. Щодо вимоги про відшкодування моральної шкоди в сумі 100000 грн остаточно вказав, що вона визначається його стражданнями, внаслідок того, що відповідачем не надаються послуги постачання електроенергії, обставини чого він змушений доводити у власні 73 роки. Просив задоволити його позов.

Представник відповідача за належним викликом в судове засідання не з`явився, попередньо у відзиві просив розгляд справи провести без його участі, стосовно чого позивач не заперечив.

Заслухавши пояснення позивача, вивчивши відзив сторони відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані учасниками справи докази, судом встановлено такі обставини та відповідні їм факти спірних правовідносин.

Відповідно до п.1.1 розділу 1 договору про постачання електричної енергії споживачу від 01.01.2019 року, підписаного ТОВ "Енера Вінниця" та ОСОБА_1 , цей правочин є публічним договором приєднання, укладається сторонами з урахуванням статей 633,634,641,642 ЦК України шляхом приєднання споживача до умов цього договору згідно з заявою-приєднання, що є додатком 1 до цього договору. Згідно п.13.2 розділу 13 договору у разі внесення постачальником, в установленому чинним законодавством порядку, змін до змісту типового договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, затвердженого регулятором, сторони погоджуються з такими змінами у цьому договорі; постачальник зобов`язаний поінформувати споживача про такі зміни не пізніше ніж за 20 днів до дати введення в дію цих змін. Відповідно до п.13.3 розділу 13 вказаного договору постачальник має повідомити про зміну будь-яких умов договору споживача не пізніше ніж за 20 днів до дати їх застосування з урахуванням інформації про право споживача розірвати цей договор; постачальник зобов`язаний повідомити споживача у порядку, встановленому законом, про будь-яке збільшення ціни і про право припинити дію цього договору, якщо споживач не приймає нові умови. Згідно п.13.4 розділу 13 договору сторони можуть за взаємною згодою оформлювати додатки до договору, в яких узгоджуються організаційні особливості постачання електричної енергії; такі додатки оформлюються у паперовій формі та підписуються обома сторонами (а.с.2-6).

Згідно копії судового наказу від 24.06.2021 року з позивача ОСОБА_1 на користь відповідача ТОВ "Енера Вінниця" стягнуто заборгованість за спожиту електроенергію в сумі 17048,88 грн та 227 грн судового збору (а.с.7).

Згідно ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відносини, які виникають між споживачем електроенергії та енергопостачальником регулюються Цивільним кодексом України, Законами України "Про житлово-комунальні послуги", "Про захист прав споживачів", "Про ринок електричної енергії", Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах електроенергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 року №312, і є обов`язковими для виконання кожною із сторін.

Згідно ч.1 ст.714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

У відповідності до положень ч.1 ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Згідно ст.13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються, зокрема на електропостачання.

У відповідності до п.7 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 року №312 (Правил), в редапкції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії, або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.

Згідно положень п.2.1.4 розділу ІІ Правил договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії є публічним договором приєднання та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України за формою договору, що є додатком 3 до цих Правил.

Згідно ч.1-3 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно положень ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, суд визнає необґрунтованими заявлені позивачем ОСОБА_1 до відповідача ТОВ "Енера Вінниця" позовні вимоги щодо визнання факту укладання між сторонами письмового договору від 01.01.2019 року; визнання, що укладений договір від 01.01.2019 року набирає чинності з дня надіслання споживачем заяви-приєднання, а його умови починають виконуватися з дати, зазначеної споживачем у заяві-приєднання; й визнання того, що договір, укладений сторонами 01.01.2019 року, не набрав чинності, а його умови не почали виконуватися; оскільки позивачем окрім його власних тверджень не доведено жодними належними та допустимими доказами, що оспорюваний ним письмовий договір від 01.01.2019 року є окремим самостійним правочином, який не становить умов договору з ТОВ "Енера Вінниця" безпосередньо на підставі якого з нього на користь останнього стягнуто заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг, а саме спожитої електроенергії в сумі 17048,88 грн згідно судового наказу Жмеринського міськрайонного суду від 24.06.2021 року, час ухвалення якого набагато перевищує дату укладення вказаного письмового договору від 01.01.2019 року, а тому заявлене оспорювання його дійсності, набрання чинності ним чи окремих його положень з метою та потреби захисту прав саме споживача послуг постачання електроенергії, власне з підстав чого подано даний позов, ОСОБА_1 заздалегідь належить здіснювати у межах цивільної справи №130/1505/21, в якій винесений вказаний судовий наказ від 24.06.2021 року за відповідним різновидом цивільного судочинства.

За вказаних обставин суд доходить висновку про неналежний спосіб захисту оспорюваного позивачем права, у зв`язку з чим в цій частині вимог позов підлягає залишенню без задоволення.

Суд визнає неаргументованими позовні вимоги в частині стягнення з відповідача оспорюваної моральної шкоди в розмірі 100000 грн, оскільки позивачем за вказівки її спричинення внаслідок його душевних страждань у його 73 роки заздалегідь не було наведено у позові обґрунтування жодних підстав щодо винних дій відповідача, які перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з вказаним порушенням прав позивача, в обсязі чого позивачем вочевидь не було вказано обставини щодо ненадання відповідачем постачання йому електричної енергії, власне у зв`язку лише з чим в судовому засіданні ОСОБА_1 вказані підстави даної вимоги. Також позивачем заздалегідь не подавалась у встановленому порядку заява про зміну підстав позову. З урахуванням викладеного, суд, керуючись основними засадами цивільного судочинства, включаючи принцип диспозитивності, а саме стосовно розгляду судом справи не інакше як за зверненням особи, поданого відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог (ч.1 ст.13 ЦПК), доходить висновку про безпідставність позовних вимог частині відшкодування моральної шкоди, у зв`язку з чим у їх задоволенні слід відмовити.

Таким чином, судом визначається, що позивачем не доведено протиправність дій чи бездіяльності відповідача ТОВ "Енера Вінниця", тобто вини останнього, а також причинного зв`язку між його винними діями та завданою позивачеві оспорюваною моральною шкодою в розмірі 100000 грн, лише за умов чого законом передбачена цивільна відповідальність щодо її відшкодування заподіювачем на користь потерпілого.

На підставі сукупності наведеного суд доходить висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити повністю у зв`язку з необгрунтованістю його позовних вимог.

Доводи позивача та представлені ним докази вказаних висновків суду не спростовують.

Оскільки позивач ОСОБА_1 з визначених законом підстав при подачі позову за предметом спору про захист прав споживачів звільнений від сплати судового збору, пропорційно відхиленим позовним вимогам судові витрати слід віднести на рахунок держави.

Керуючись ст.6, 23, 526, 530, 610, 627, 628, 633, 634, 641, 642, 714 901, 1167 ЦК України, ст.3, 4, 5, 10, 13, 19, 23, 27, 76, 82, 89, 141, 223, 259, 263, 264 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енера Вінниця" щодо визнання факту укладення сторонами письмового договору про постачання електричної енергії від 01.01.2019 року; стосовно визнання перебігу набрання чинності укладеним договором від 01.01.2019 року з дати підписання споживачем заяви-приєднання, а початку перебігу виконання його умов з дати, зазначеної споживачем у заяві-приєднанні; щодо визнання таким, що не набрав чинності, укладеного сторонами письмового договору від 01.01.2019 року, а його умов - такими, що не почали виконуватись; а також щодо стягнення з відповідача на користь позивача 100000 гривень моральної шкоди - відмовити.

Судові витрати із сплати судового збору віднести на рахунок держави.

Рішення суду набуває законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подано апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, Вінницькому апеляційному суду через Жмеринський міськрайонний суд.

Повне судове рішення складено 02.06.2022 року.

Суддя Вернік В.М.