Провадження №2/522/1531/22
18 січня 2022 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси
у складі: головуючого судді - Домусчі Л.В.,
за участі секретаря судового засідання - Семешиної Л.В.,
розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Приморська районна адміністрація Одеської міської ради, про усунення перешкод в користуванні житловим приміщення, виселення та вселення в житлове приміщення,
До Приморського районного суду м. Одеси 22.06.2021р. надійшов позов ОСОБА_1 , пред`явлений до ОСОБА_2 , третя особа Приморська районна адміністрація Одеської міської ради, за яким позивачка просила суд:
-Усунути їй, ОСОБА_1 , перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) із вказаної квартири;
- Вселити її, ОСОБА_1 , до квартири АДРЕСА_1 ;
- вирішити питання про стягнення судових витрат.
Позовні вимоги були обґрунтовані тим, що вона, ОСОБА_1 , є наймачем квартири АДРЕСА_1 , згідно Договору найму житла в будинках Державного і комунального житлового фонду, укладеного 05.10.2020 року між Приморською районною адміністрацією Одеської міської ради та нею. Квартира є однокімнатною та становить загальну площу - 29,35 кв.м., житлову площу - 22, 58 кв.м..
Вказувала, що раніше наймачем вказаної квартири була її бабуся - ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після смерті бабусі в квартирі були зареєстровані двоюрідний брат бабусі - ОСОБА_5 , його колишня дружина - ОСОБА_6 , його донька - ОСОБА_7 та мати позивача - ОСОБА_8 . Окрім позивача, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 , у її матері ІНФОРМАЦІЯ_4 народилась донька - ОСОБА_9 (сестра позивачки). Вказувала, що вона разом із сестрою з дня народження були зареєстровані у вказаній вище квартирі.
Ухвалою суду від 09.07.2021 року провадження у справі було відкрито, призначено справу до судового розгляду в загальному позовному провадженні з призначенням підготовчого засідання на 30.08.2021 року.
Представник позивачки 30.08.2021 року надала суду клопотання про долучення доказів, яким просила долучити до матеріалів справи копію свідоцтва про народження сина ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та копію довідки про його реєстрацію.
У підготовче засідання 30.08.2021р. з`явився представник позивачки - адвокат Селезньова Т.В., клопотання про долучення доказів підтримала, просила його задовольнити. Також просила задовольнити клопотання про виклик свідків. Інші учасники справи у підготовче засідання не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили.
Суд, протокольною ухвалою задовольнив клопотання представника позивача, викликав у якості свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , та приєднав до матеріалів справи докази, розгляд справи відкладено на 11.10.2021 року.
У підготовче засідання 11.10.2021 року ОСОБА_1 не з`явилася, адвокат Селезньова Т.В. на електронну адресу суду надала заяяву4, в якій просила провести підготовче засідання за її відсутністю, проти закриття підготовчого засідання та призначення її до розгляду по суті не заперечувала.
Інші учасники справи у підготовче засідання не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Заяв, клопотань щодо розгляду справи за їх відсутністю суду не було надано.
Ухвалою суду від 11.10.2021 року підготовче провадження у справі було закрито та призначено до розгляду по суті на 16.11.2021 року.
Розгляд справи 16.11.2021 року був відкладений через неявку сторін.
Представник позивача Селезньова Т.В. була присутні у судовому засіданні 18.01.2022 року, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Посилалась на те, що позивачка з дитинства (1998 року) була зареєстрована у спірній квартирі та на теперішній час є наймачем квартири, у ній зареєстрований її неповнолітній син (03.07.2021 року). Проте, без відповідних правових підстав, у квартирі проживає відповідач, який вселився ще за життя двоюрідного дідуся позивачки ( ОСОБА_5 ). Дідусь позивачки помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , проте відповідач добровільно покинути квартири не бажає та чинить позивачу перешкоди у користуванні майном.
У судовому засіданні 18.01.2022 року надали свої пояснення як свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_10 ..
Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце слухання справи повідомлявся судом відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, причини своєї неявки суду не повідомив, у встановлений судом строк відзиву на позов не надав.
Згідно ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди представника позивача, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України.
Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, а також заслухавши пояснення представника позивача та свідків, оцінивши їх кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку.
Із матеріалів справи судом встановлено, що позивачка, ОСОБА_1 , є наймачем квартири АДРЕСА_1 згідно договору найму житла в будинках державного і комунального житлового фонду, укладеного 05 жовтня 2020 року із Приморською районною адміністрацією Одеської міської ради, та додаткової угоди до договору від 21.12.2020 року.
Згідно п.1.1 Договору наймодавець, надає наймачу у користування однокімнатну квартири №11 , заг.пл. 29,35 кв.м., житл.пл. 22,58 кв.м. (а.с.14-16).
До цього наймачем вказаної квартири була бабуся позивач - ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчать розпорядження виконкому Приморського районної ради народних депутатів 29.08.1989 року (а.с.9), свідоцтва про смерть сурії НОМЕР_1 від 07.07.1995 року (а.с.10).
Згідно витягу із розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради №197 від 01.06.2020 року (а.с.12), було вирішено закрити особовий рахунок ОСОБА_4 на 1к. х 22,58 кв.м. у зв`язку зі смертю та відкрити особовий рахунок онучці - ОСОБА_1 (позивачу) на склад родини в 3 особи (позивачу, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 )..
01 червня 2020 року на ім`я позивача було відкрито особових рахунок на житлову площу кв. АДРЕСА_1 , про що свідчить довідка ПРА ОМР від 01.06.2020 року (а.с.13).
Згідно позову, після смерті бабусі в квартирі залишився проживати, зокрема, двоюрідний брат бабусі - ОСОБА_5 , який вів аморальний спосіб життя, зловживав спиртними напоями.
Позивачка із 27.02.1999 року є зареєстрованою у даній квартирі, а 13.07.2021 року у квартирі також зареєстрований малолітній син позивача - ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ..
ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ОСОБА_5 , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , видане повторно 05.12.2019 року (а.с.11).
Згідно позову, після смерті ОСОБА_5 у квартирі почав проживати його товариш - відповідач по справі ОСОБА_2 , із яким дідусь розпивав алкогольні напої за життя. Згідно пояснень представника позивача та обставин позову, відповідач добровільно покинути квартиру не бажає.
Із приводу незаконного вселення відповідача до квартири позивачка неодноразово зверталась до правоохоронних органів, а саме 21.12.2019р., 05.02.2021р., 09.04.2021р. зверталась до Приморського відділу поліції, проте такі звернення не дали ніякого результату, про що свідчать відповіді начальника Приморського відділу поліції у м. Одесі від 08.01.2020, 22.02.2020 року.
Між тим, відповідач до теперішнього час добровільно спірну квартиру не покинув.
Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні 18.01.2022 року пояснила, що позивачка є її донькою, була з дитинства зареєстрованою у спірній квартирі. Проте не може попасти до неї, оскільки туди незаконно вселився відповідач. Добровільно покинути помешкання не бажає, погрожує, а правоохоронні органи захистити їх права не можуть. Зазначила, що познайомились із відповідачем ще за життя ОСОБА_5 і тоді в квартирі був «притон», вони (відповідач та дідусь позивача) пиячили там. Після смерті ОСОБА_5 відповідач покинути квартиру не бажає.
Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні 18.01.2022 року пояснив, що позивачка є донькою його дружини (одружився в 2001 році та мають ще спільну доньку ОСОБА_8 ). Зазначав, що вони приходили всією сім`єю до квартири, в якій тоді проживав дядько позивача - ОСОБА_5 . Зазначив, що останній вів аморальний спосіб життя, пиячив та вживав наркотики, з 2001 року протягом п`яти років він перебував у в`язниці, а тому позивачка не могла проживати у даній квартирі, не зважаючи на те, що є зареєстрованою у ній. Зі слів сусідів вони дізнались, що ОСОБА_5 помер, проте потрапити до квартири не могли, оскільки померлий передав ключі від квартири його приятелю - відповідачу. Останній повідомив їм, що буде мешкати у квартирі, та добровільно її звільнити не бажає, погрожував та ображав. Звернення до відділу поліції не дали ніяких результатів. Зазначив, що позивачка є наймачем даної квартири та іншого помешкання у неї не має, проте не має можливості жити у ній.
Вирішуючи спір суд виходить із наступного.
Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.
У статті 58 ЖК УРСР зазначено, що єдиною підставою для вселення в жиле приміщення є ордер, який у будинках державного та громадського фонду видається на підставі рішення виконавчого комітету органу місцевого самоврядування на вільне жиле приміщення.
Відповідно до статті 61 ЖК УРСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється за договором найму жилого приміщення, який укладається на підставі ордера на жиле приміщення.
Відповідно до статті 64 ЖК УРСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї.
Відповідно до частин першої та другої статті 810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату.
Підстави, умови, порядок укладення та припинення договору найму житла, що є об`єктом права державної або комунальної власності, встановлюється законом.
Предметом договору найму житла можуть бути помешкання, зокрема, квартира або її частина, житловий будинок або його частина. Помешкання має бути придатним для постійного проживання у ньому. Наймач житла у багатоквартирному житловому будинку має право користування майном, що обслуговує будинок.
При цьому за правилами пункту 3 частини першої статті 3, частини третьої статті 6 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є свобода договору. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.
Згідно зі статтею 811 ЦК України, договір найму житла укладається у письмовій формі. Договір оренди житла з викупом підлягає обов`язковому нотаріальному посвідченню.
Відповідно до приписів статті 813 ЦК України сторонами у договорі найму житла можуть бути фізичні та юридичні особи. Якщо наймачем є юридична особа, вона може використовувати житло лише для проживання у ньому фізичних осіб.
За правилами статті 814 Кодексу у разі зміни власника житла, переданого у найм, до нового власника переходять права та обов`язки наймодавця.
У тексті договору найму (оренди) житла обов`язково зазначаються особи, які проживатимуть разом із наймачем. Ці особи, відповідно до статті 816 ЦК України, набувають рівних з наймачем прав та обов`язків щодо користування житлом. Наймач несе відповідальність перед наймодавцем за порушення умов договору особами, які проживають разом з ним. Якщо наймачами житла є кілька осіб, їхні обов`язки за договором найму житла є солідарними. Порядок користування житлом наймачем та особами, які постійно проживають разом з ним, визначається за домовленістю між ними, а у разі спору - встановлюється за рішенням суду.
На підставі частини 1 статті 821 ЦК України договір найму житла укладається на строк, встановлений договором. Якщо у договорі строк не встановлений, договір вважається укладеним на п`ять років.
Відповідно до статті 826 ЦК України, яка передбачає правові наслідки розірвання договору найму житла, у разі розірвання договору найму житла наймач та інші особи, які проживали у помешканні, підлягають виселенню з житла на підставі рішення суду, без надання їм іншого житла.
Отже, одна з особливостей найму житла полягає, зокрема, у тому, що наймач має право лише тимчасового володіння ним. Право володіння житлом залишається в його власника, який не втрачає це право навіть тоді, коли інша особа використовує таке майно протиправно.
Договір найму ( оренди) житла є визначальним актом у регулюванні відносин, які виникли між сторонами спору.
Із викладеного слідує, що право користування орендованим житлом у членів сім`ї наймача (орендаря) є похідним від прав самого наймача за договором найму (оренди) житла.
Статтею 65 ЖК УРСР передбачено, що наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.
Вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім`ї наймача, чи мають вони зареєстроване місце проживання у цьому жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 28 лютого 2018 року в справі № 553/345/15-ц, а також у постанові Верховного Суду України від 11 липня 2012 року у справі № 6-60цс12.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 жовтня 2020 року в справі № 447/454/17 сформувала висновки про основні принципи застосування статті 8 Конвенції та статті 1 першого Протоколу до Конвенції, викладені у рішеннях ЄСПЛ у справах з приводу користування житловими приміщеннями. Зокрема, виселення особи з житла без надання іншого житлового приміщення можливе за умови, що таке втручання у право особи на повагу до приватного життя та права на житло, передбачене законом, переслідує легітимну мету, визначену пунктом 2 статті 8 Конвенції, та є необхідним у демократичному суспільстві.
Згідно із частиною четвертою статті 9 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Відповідно до частини третьої статті 116 ЖК УРСР осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.
Самоправними визнаються дії, що свідчать про заняття жилого приміщення особою, яка усвідомлювала, що права на це вона не мала, або зайняла помешкання після відмови відповідного органу в його наданні (без відповідного рішення про надання цього приміщення та ордера на житлове приміщення).Виселення такої особи пов`язане з відсутністю у неї будь-яких підстав для зайняття жилої площі.
Доказів того, що відповідач правомірно, на законних підставах та за згоди наймачів, вселився до спірної квартири матеріали справи не містять. Також матеріали справи не свідчать про те, що відповідач був членом родини сім`ї наймача чи вів із наймачем спільне господарство. Будь-яких належних доказів на спростування наведеного суду не надано з боку відповідача.
За викладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість доводів позивача щодо незаконного перебування (проживання) відповідача у спірній квартири. За викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову позивача, оскільки остання як наймач квартири не має перешкоди у користуванні спірним майном, а відповідач чинить такі перешкоди.
Також у відповідності до ст. 141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати.
Керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст.1, 3, 15-16, 327, 810 ЦК України, ст. 9, 61, 63, 109, 116 ЖК України, ст.ст.4, 10-13, 43, 44, 76-81, 89, 141, 209, 210, ч.4 ст.223, ч.2 ст. 247, 258-259, 265, 268, 280-282, 353-354 ЦПК України, суд -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Приморська районна адміністрація Одеської міської ради, про усунення перешкод в користуванні житловим приміщення, виселення та вселення в житлове приміщення - задовольнити.
Усунути ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) із вказаної квартири.
Вселити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) до квартири АДРЕСА_1 .
Стягнути із ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судовий збір у розмірі 1816 грн. (одну тисячу вісімсот шістнадцять гривень 00 копійок).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складено 26.01.2022 року.
Суддя Домусчі Л.В.