Провадження № 2/761/717/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2022 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Саадулаєва А.І.,

при секретарі: Корнійчук Є.Т.,

за участю:

від позивача: представник ОСОБА_1 ,

від відповідача: представник ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом:

позивач: ОСОБА_3 ,

відповідач: ОСОБА_4 ,

третя особа без самостійних вимог на предмет спору: Приватне акціонерне товариство «Страхова Компанія «Український Страховий Стандарт»,

предмет позову: відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2020 року ОСОБА_3 (надалі - позивач) звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва із позовом до ОСОБА_4 , про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП.

Предметом позову є стягнення 93461,73 грн. матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди винуватцем якої є ОСОБА_4 .

Підставою позову є відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована третьою особою за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у зв`язку із тим, що розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, тобто стягнення різниці між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що ОСОБА_3 (далі Позивач) є власником автомобіля «Toyota Fortuner», д.н.з. НОМЕР_1 . 18.02.2019 року о 17 год. 10 хв., в м.Києві, по вул.Багговутівська, 34, водій ОСОБА_4 (далі відповідач), керуючи автомобілем Volkswagen Passat, номерний знак НОМЕР_2 , при повороті ліворуч не надав переваги в русі автомобілю Toyota, державний номерний знак НОМЕР_1 , який рухався в зустрічному напрямку по дорозі прямо, та скоїв з ним зіткнення. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Цивільно-правова відповідальність відповідача на час ДТП була застрахована в ПрАТ CK "Український страховий стандарт" за полісом обов`язкового страхування № АМ/5194709, з лімітом відповідальності за шкоду заподіяну майну в розмірі 100000 грн., з франшизою 1000грн. 11.10.2019 року ПрАТ CK "Український страховий стандарт" виплатив позивачу страхове відшкодування в розмірі 99000 грн. згідно полісу обов`язкового страхування №АМ/5194709. У зв`язку із пошкодженням належного позивачу транспортного засобу внаслідок ДТП, вона звернулась до суб`єкта оціночної діяльності для проведення оцінки майна, визначення розміру матеріальної шкоди, у зв`язку із чим, понесла витрати в розмірі 2000 грн. вартість матеріального збитку, нанесеного власнику пошкодженого «Toyota Fortuner», д.н.з. НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_3 , з врахуванням обмежень та допусків в межах яких відбулась оцінка, складає 190461,73 грн. Різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою підлягає стягненню з відповідача в розмірі 190461,73+2000-99000=93 461,73 грн.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 01.02.2021 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 19.03.2021 року, занесеною до протоколу судового засідання, задоволено клопотання відповідача про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ПрАТ «Український страховий стандарт» (місцезнаходження: 04214, м. Київ, вул. Північна, 2-А).

Представник позивача в судовому засіданні, яке відбулось 26.01.2022 року, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі з підстав викладених у позові та відповіді на відзив.

Представник відповідача, в судовому засіданні, яке відбулось 26.01.2022 року, не погодився із позовом, просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі посилаючись на підстави викладені у відзиві. Відзив обґрунтований тим, що заявляючи вимоги про стягнення майнової шкоди у вигляді вартості відновлювального ремонту ТЗ, позивач не надав жодних допустимих доказів на підтвердження суми такого ремонту та факту його проведення. Зазначив, що твердження позивача щодо загальної вартості відновлювального ремонту склала 190461,73 взагалі не знаходять свого підтвердження в наявних у цивільній справі матеріалах. Вважає такі твердження позивача безпідставними, незаконними і такими, що не підтверджуються жодними допустимими доказами і є недоведеними.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, пояснень суду не надав.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, постановою Шевченківського районного суду м.Києва від 22.03.2019 року, у справі №761/8305/19, яка набрала законної сили, ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 на момент настання ДТП була застрахована відповідно до полісу ОСЦПВВНТЗ №АМ/5194709, виданого ПрАТ CK "Український страховий стандарт», дійсного на дату ДТП.

11.10.2019 року ПрАТ CK "Український страховий стандарт" виплатив позивачу страхове відшкодування в розмірі 99000,00 грн.

Згідно Звіту №40/03/19 про оцінку від 07.03.2019р., вартість матеріального збитку, нанесеного власнику пошкодженого «Toyota Fortuner», д.н.з. НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_3 , з врахуванням обмежень та допусків в межах яких відбулась оцінка, складає 190461,73 грн.

Також, слід зазначити, що вартість матеріального збитку підтверджуєься висновком експерта від 21.07.2021 року №ВЕ-34/2021, але вже у сумі 190608,66 грн.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків може бути, серед іншого, завдання шкоди (збитків).

Частиною 1 статті 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч.1 ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Відповідно до ч. 2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Стаття 1166 Цивільного кодексу України встановлює загальні підстави відшкодування шкоди в рамках позадоговірних (деліктних) зобов`язань.

Так, загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, шкідливе, винне діяння завдавача шкоди (цивільне правопорушення). Підставою для застосування такого виду майнової відповідальності, як відшкодування шкоди, є сукупність таких чотирьох елементів, які входять до складу правопорушення:

- протиправна поведінка особи;

- настання шкоди;

- причинний зв`язок між такою протиправною поведінкою і настанням шкоди;

- вина завдавача шкоди.

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрали законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до частини 2 статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Отже, законом встановлено презумпцію вини заподіювача шкоди.

Вина відповідача підтверджена постановою Шевченківського районного суду м.Києва від 22.03.2019 року, у справі №761/8305/19, а тому наявним є такий елемент складу цивільного правопорушення, як вина.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це, зокрема, шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч. 2 ст. 1192 Цивільного кодексу України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 6 від 27.03.92р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.92 р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», при визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, судам слід враховувати, що потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому, згідно з ч.1 ст. 76, ч. 1 ст. 77 та ст. 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Щодо суми витрат понесених по проведення оцінки майна в розмірі 2000,00 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Згідно з договором на проведення оцінки майна (висновку експертного дослідження) КТЗ №40/03/19 від 27.02.2019 року, квитанцією №01/03 від 06.03.2019 року, що додаються до позовної заяви, позивач поніс витрати у зв`язку із замовленням складання висновку експертного авто товарознавчого дослідження у сумі 2000,00 грн.

Враховуючи те, що ДТП була вчинена з вини відповідача, при цьому ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» здійснило власнику пошкодженого транспортного засобу виплату страхового відшкодування в межах визначених полісом ОСЦПВВНТЗ №АМ/5194709, але суми страхового відшкодування не вистачило, та у позивача виникло право вимоги, яке він має до особи, відповідальної за завдані збитки, а тому суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог в цій частині.

Щодо позовних вимог про стягнення витрат на проведення оцінки майна, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні цієї частини позову, з огляду на те, що даний вид витрат відносить до судових та підлягає розподілу разом з іншими судовими витратами, у зв`язку із чим поданий позов підлягає частковому задоволенню.

Щодо заперечень відповідача щодо суми матеріальної шкоди, слід зазначити, що відповідач не надав суду жодних доказів які б спростовували суму матеріальної шкоди, а тому дані заперечення є необґрунтованими та безпідставними.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума у розмірі 91461,73 грн. Отже сума задоволених вимог становить 97,86 %.

З урахуванням часткового задоволення основних вимог у відсоткову співвідношенні і підлягають відшкодуванню витрати пов`язані із висновком експерта, отже стягненню підлягає сума у розмірі 1957,20 грн.(97,86% від 2000,00 грн.).

Крім того, відповідно до вимог ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню пропорційно до задоволених позовних вимог судові витрати

Відповідно до квитанції наявної в матеріалах справи, позивачем при зверненні до суду сплачено 934,61 грн. судового збору. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума у розмірі 914,62 грн.

Відповідно до квитанції наявної в матеріалах справи, позивач поніс витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 5418,90 грн. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума у розмірі 5302,93 грн.

Керуючись ст.ст. 259, 265, 268, 273, 353-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 ), на користь ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) матеріальну шкоду у розмірі 91461(дев`яносто одна тисяча чотириста шістдесят одна) грн. 73 коп.

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 ), на користь ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_2 914 (дев`ятсот чотирнадцять) грн. 62 коп. судового збору, 1957(одна тисяча дев`ятсот п`ятдесят сім)грн. 20 коп. витрати із залученням спеціаліста та 5302(п`ять тисяч триста дві)грн. 93 коп. витрати на професійну правничу допомогу.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано..

Суддя: