Справа № 404/6967/21
Провадження №2/405/3/22
У Х В А Л А

12 січня 2022 року Суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда Іванова Л.А., при вирішенні питання про прийняття до провадження та відкриття провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарас Володимирович, приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Щербаков Юрій Сергійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ОСОБА_1 15 вересня 2021 року звернувся до Кіровського районного суду м. Кіровограда з позовом, в якому (позові) просить визнати виконавчий напис № 6329 від 06.04.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В., таким, що не підлягає виконанню.

Одночасно з поданням позовної заяви, позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову, шляхом зупинення стягнення в межах виконавчого провадження № 66727746, відкритого постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Щербакова Юрія Сергійовича на підставі виконавчого напису № 6329 від 06.04.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17 вересня 2021 року дану цивільну справу передано на розгляд за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Ленінського районного суду м. Кіровограда на підставі ч. 1 ст. 31 ЦПК України.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.01.2022 року головуючим суддею по справі визначено суддю Іванову Л.А.

Дослідивши дану позовну заяву в порядку вирішення питання про прийняття до провадження та відкриття провадження за зазначеним позовом, приходжу до висновку про необхідність повернення справи до суду, з якого вона надійшла, як такої, що направлена передчасно, виходячи з наступного.

Зокрема, як вбачається з позовної заяви, предметом поданого позивачем позову є визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 6329 від 06.04.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В. про стягнення з нього (позивача ОСОБА_1 ) на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 9 470,49 грн.

При цьому, відзначається, що справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів (про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса) мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів.

Відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Тобто, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається на особу, яка зверталася за виконавчим написом.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 14.08.2019 року, винесеній за результатами розгляду справи № 519/77/18.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Позивачем ОСОБА_1 позов про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню пред`явлено до ТОВ «Вердикт Капітал», як особи, на користь якої було вчинено виконавчий напис та яка являється стягувачем у виконавчому провадженні з виконання спірного виконавчого напису та місцезнаходження якої знаходиться за адресою: м. Київ, Кудрявський узвіз, буд. 5Б, що територіально не відноситься до Подільського району м. Кропивницького.

При цьому, частиною 12 статті 28 ЦПК України, яка визначає підсудність справ за вибором позивача (альтернативна підсудність) та якою визначено, що позови до стягувача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягнутого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання.

Отже, для дотримання правил альтернативної підсудності позов необхідно пред`явити в суд за зареєстрованим місцем проживання позивача або місцем знаходження роботи позивача (у випадку звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника) або за місцем знаходження майна позивача.

В свою чергу, матеріали справи не містять доказів виконання виконавчого напису на території Подільського району м. Кіровограда, на який поширюється юрисдикція Ленінського районного суду м. Кіровограда.

Крім того, відповідно до ч.2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», яка визначає місце виконання рішення, приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Таким чином, у розумінні ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» місцем виконання виконавчого документу є не місцезнаходження приватного виконавця, а є місце проживання (перебування) боржника, місце його роботи, або місцезнаходження його майна.

При цьому, із змісту позовної заяви адресою місця проживання позивача ОСОБА_1 є: АДРЕСА_1 відноситься до території Фортечного району м. Кропивницького.

Крім того, з доданих до позовної заяви матеріалів, останньою зареєстрованою адресою місця проживання позивача ОСОБА_1 є: АДРЕСА_2 , що підтверджується також копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка (вулиця) відноситься до території Малиновського району м. Одеси.

Поряд з цим, як вбачається із змісту ухвали Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17.09.2021 року суд дійшов до висновку про передачу справи до суду за місцем роботи позивача, що входить до поняття «місце виконання рішення», а саме: до Ленінського районного суду м. Кіровограда, разом з тим, матеріали цивільної справи не містять доказів працевлаштування позивача ОСОБА_1 на території Подільського району м. Кропивницького, на підставі чого, відсутні підстави вважати, що місцем виконання оспорюваного виконавчого напису нотаріуса є Подільський район м. Кропивницького, оскільки матеріали справи не містять жодних доказів стосовно того, що на території Подільського району м. Кропивницького проводяться будь-які виконавчі дії в межах виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису № 6329, виданого 06.04.2021 року, у тому числі, доказів проживання ОСОБА_1 або знаходження будь-якого майна та/або грошових коштів боржника, у зв`язку з чим мали б проводитися відповідні виконавчі дії за спірним виконавчим написом, згідно положень Закону України «Про виконавче провадження», а отже відсутні визначені процесуальним законом підстави для належного визначення підсудності позову Ленінському районному суду м. Кіровограда.

Статтею 32 ЦПК України встановлено, що спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Разом з тим та враховуючи, що дана справа направлена Кіровським районним судом м. Кіровограда до Ленінського районного суду м. Кіровограда, помилково, безпідставно повернення справи для вирішення питання про правильне визначення правил підсудності не може вважатися спором про підсудність.

Відповідно до ст. 124 Конституції України правосуддя в Україні здійнюється виключно судами. Делегування їхніх функцій, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються. Причому юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, тобто юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно з конституційними положеннями, у Законі України «Про судоустрій і статус суддів» визначено правові засади організації судової влади та здійснення правосуддя в Україні, систему судів загальної юрисдикції і загальний порядок забезпечення діяльності судів та інші питання судоустрою і статусу суддів. Цим Законом, зокрема, закріплено положення щодо права на повноважний суд, відповідно до якого ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом. Вказана норма з`явилась саме завдяки впливу ст. 6 Конвенції, відповідно до якої в поняття «суд, встановлений законом», входить лише той суд, до підсудності якого віднесений розгляд тієї чи іншої справи.

Питання підсудності регулюються відповідними процесуальними кодексами. Зокрема, підсудність цивільних справ визначається відповідно до ст.ст. 26-32 ЦПК України. Встановивши загальні правила підсудності, законодавець, разом з тим, передбачив обставини, за яких участь судді у справі, віднесеної до компетенції, недопустима, зважаючи на неможливість забезпечити неупередженість суду. Отже, принцип законного судді є фундаментом правил підсудності, він являє собою суттєву гарантію правосуддя, забезпечення прав і свобод людини, відіграє роль судоустрійної засади, через його реалізацію досягається виконання завдань судочинства.

Зазначене розуміння принципу законного судді охоплюється також положеннями права на повноважний суд та включається до закріпленої у міжнародно-правових актах засади здійснення правосуддя судом, встановленим законом. Таким чином, є всі підстави розглядати як принцип організації судової влади і судочинства в Україні - здійснення правосуддя судом, встановленим законом. Вимога розгляду справи судом, встановленим законом, передбачає здійснення правосуддя спеціально створеним згідно з законом юрисдикційним органом - судом, який уповноважений на підставі норм вирішувати питання у межах його компетенції.

Таким чином, комплексне поняття «належний суд» включає в себе дві складові: суд як орган судової системи та суд як суддя чи декілька суддів, що становлять його склад. Тобто, належний суд у розумінні належного судового органу може бути позначений поняттям «компетентний суд», що використовується у Міжнародному пакті про громадянські і політичні права, чи поняттям «повноважний суд», що застосовується Законом України «Про судоустрій і статус суддів». Враховуючи те, що поняття «компетенція» є більш широким, доцільнішим є використання терміну «компетентний суд», під яким розуміється суд, наділений компетенцією розглянути ту чи іншу справу, яка підсудна даному суду, відповідно до вимог чинного законодавства.

Отже, компетентний суд є не окремим абстрактним поняттям, а набуває свого значення лише стосовно розгляду та вирішення певної справи чи категорії справ, підсудних цьому судові, саме тих справ, на які поширюється юрисдикція цього суду. Отже, компетентним судом є орган судової системи держави, наділений компетенцією здійснювати правосуддя (юрисдикцією) у справах, що відповідно до закону йому підсудні. Відповідно правом особи на компетентний суд є її нічим не обмежене та безумовне право звернутися до того суду судової системи держави, який наділений відповідною компетенцією щодо розгляду підсудної йому справи.

Системний аналіз наведеного свідчить про те, що розгляд справи судом з порушенням правил підсудності свідчить про те, що справа розглянута некомпетентним (неповноважним) судом.

Крім того, згідно з ч. 1 ст.378 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності).

Враховуючи викладене, вважаю, що цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарас Володимирович, приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Щербаков Юрій Сергійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню передана Кіровським районним судом м. Кіровограда до Ленінського районного суду м. Кіровограда, на підставі ч. 1 ст. 31 ЦПК України, помилково, на підставі чого прийняття її (справи) до провадження та відкриття провадження порушить визначення розгляду справи належним судом, що, в свою чергу, буде свідчити про розгляд справи некомпетентним судом та відтак є підставою для скасування рішення суду, ухваленого за наслідком розгляду цієї справи, у зв`язку з чим, вважаю за необхідне повернути матеріали зазначеної цивільної справи до Кіровського районного суду м. Кіровограда.

Керуючись ст. ст.27, 31, 32, 187, 354 ЦПК України,-

У Х В А Л И Л А:

Матеріали цивільної справи № 404/6967/21 за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарас Володимирович, приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Щербаков Юрій Сергійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню направити до Кіровського районного суду м. Кіровограда.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга буде подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду, або в разі пропуску строку на апеляційне оскарження з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Лілія Андріївна Іванова