ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 2-2819/10Головуючий у 1-й інстанції Черніцька І.М.
Провадження № 22-ц/817/382/22 Доповідач - Шевчук Г.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2022 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Шевчук Г.М.

суддів - Костів О. З., Хома М. В.,

секретаря судового засідання - Романської К.М.,

за участю:

представника ПАТ АБ "Укргазбанк" Молиня Р.П.,

представника ОСОБА_1 - адвоката Бурка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №2-2819/10 за апеляційними скаргами Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" та представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Бурка Олександра Вікторовича на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 січня 2022 року, постановлену суддею Черніцькою І. М. у цивільній справі за заявою представника відповідача ОСОБА_1 - Бурка Олександра Вікторовича про ухвалення додаткового рішення по справі за заявою Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» про видачу дубліката та поновлення строку для пред`явлення до примусового виконання виконавчого листа №2-2819/10,

ВСТАНОВИв:

Публічне акціонерне товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» (далі Банк, ПАТ АБ «Укргазбанк») звернулось до суду із заявою про видачу дубліката та поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа у справі №2-2819/10, виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 03 жовтня 2010 року про стягнення солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь АБ «Укргазбанк» 235870,83 грн., що еквівалентно 29454,40 доларів США та 27958,01 грн. заборгованості за кредитом, а також 1820 грн. судових витрат, по 910 грн. з кожного.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 листопада 2021 року відмовлено у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» про видачу дубліката та поновлення строку для пред`явлення до примусового виконання виконавчого листа №2-2819/10, щодо стягнення солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь АБ «Укргазбанк» 235870,83 грн., що еквівалентно 29454,40 доларів США та 27958,01 грн. заборгованості за кредитом, а також 1820 грн. судових витрат, по 910 грн. з кожного, відмовити.

02 грудня 2021 року адвокат Бурко О.В. подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат у справі.

В обґрунтування заяви представник вказав, що ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 листопада 2021 року відмовлено у задоволенні заяви банку про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення його до виконання. Зазначив, що при пред`явленні ним заперечень на заяву, він повідомляв суд про понесення відповідачем витрат на правову допомогу, попередній розмір яких становить 15000грн. та подання доказів протягом п`яти днів з моменту ухвалення судового рішення. Посилаючись на наведене та надання ОСОБА_3 правової допомоги у даній справі, що підтверджується долученими документами, просив стягнути з банку на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15000грн.

Представник банку подав клопотання про зменшення витрат на оплату правової допомоги. Вказав, що даний спір для кваліфікованого юриста є незначної складності, не вимагає великої кількості законів та підзаконних нормативно-правових актів, які підлягали дослідженню та застосуванню адвокатом. Відсутні докази фактичної оплати витрат на правову допомогу.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 січня 2022 року заяву адвоката Бурко О.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» в користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн.

У задоволенні решти вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною вище ухвалою суду, публічне акціонерне товариство Акціонерний банк "Укргазбанк" та представник відповідача ОСОБА_1 - Бурко Олександр Вікторович подали апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі АБ "Укргазбанк" просить змінити оскаржувану ухвалу місцевого суду та стягнути з АБ "Укргазбанк" на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в сумі 2000 грн., оскільки вважає, що саме 500, а не 1500 грн. за годину роботи адвоката буде відповідати критерію розумності та складності справи.

При цьому вказує, що ознайомлення та вивчення документів, зокрема заяви АБ "Укргазбанк" про видачу дубліката, не потребує значного часу, а саме 1,5 год., оскільки фахівцю в галузі права на таку дію потрібно не більше ніж 30 хв. Це ж стосується і підготовки та складення заперечень та вивчення судової практики, де адвокат вказав 3 години, однак, на думку АБ "Укргазбанку", однієї години достатньо для вчинення відповідних дій. Також вказує, що адвокат Бурко О.В. приймав участь всього у трьох засіданнях загальною тривалістю 24 хвилини.

Крім того зазначає, що в матеріалах справи відсутні матеріали виконавчого провадження, а підготовка та подання клопотання про ухвалення рішення щодо розподілу судових витрат не входить у надання правової допомоги, оскільки здійснено після винесення ухвали по даній справі.

Також зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази оплати витрат на правову допомогу.

Таким чином вважає, що фактична кількість витраченого адвокатом часу разом з дорогою в судове засідання складає не більше ніж 4 години, а тому сума, яка підлягає стягненню становить 2000 грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Бурко О.В. просить оскаржувану ухвалу скасувати, оскільки вважає, що вона постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та постановити нову, якою стягнути з АБ "Укргазбанк" на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правову допомогу у сумі 15 000 грн.

Зокрема зазначає, що час роботи адвоката включає в себе не тільки час проведеного судового засідання, а і підготовка до судового засідання, дорога до нього, очікування тощо.

Також вказує на те, що згідно з укладеним між ним та ОСОБА_1 договором про надання правничої допомоги, розмір гонорару є фіксованим, був визначений та узгоджений сторонами з огляду на обсяг підготовчих заходів, необхідних для ефективного захисту інтересів клієнта з врахуванням фактичних обставин справи, дослідження документів виконавчого провадження, збору доказів, з`ясування інших обставин. Беручи на себе обов`язок щодо здійснення представництва інтересів клієнта в суді, адвокат бере на себе відповідальність не лише за якусь одну дію, наприклад написання процесуального документу чи виступ у суді, а бере на себе обов`язок по вчиненню комплексу дій, метою яких є забезпечення реалізації та захисту прав і обов`язків клієнта, чого судом першої інстанції враховано не було.

Відзиву на апеляційні скарги не надходили.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Бурко О.В. та представник ПАТ АБ "Укргазбанк" Молинь Р.П. просили задовольнити їхні апеляційні скарги з підстав, викладених у них.

Крім того, в судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Бурко О.В. заявив клопотання про повернення судового збору за подання апеляційної скарги ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 січня 2022 року.

Заслухавши суддю - доповідача, учасників справи, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що публічне акціонерне товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» звернулось до суду із заявою про видачу дубліката та поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа у справі №2-2819/10, виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 03 жовтня 2010 року про стягнення солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь АБ «Укргазбанк» 235870,83 грн., що еквівалентно 29454,40 доларів США та 27958,01 грн. заборгованості за кредитом, а також 1820 грн. судових витрат, по 910 грн. з кожного.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 листопада 2021 року відмовлено у задоволенні заяви банку.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Бурко О.В. при подані заперечень на заяву банку та в процесі розгляду справи повідомив суд про понесення боржником витрат на правову допомогу адвоката у попередньому розмірі 15000 грн.

02 грудня 2021 року адвокат Бурко О.В. подав до суду заяву про вирішення питання щодо розподілу судових витрат до якої долучив договір про надання правничої допомоги №2117 від 16 вересня 2021 року укладений між ним та ОСОБА_1 , додаткову угоду до договору від 16.09.2021 року, адвокатський запит до відділу ДВС щодо надання інформації про стан виконавчого провадження, акт прийому-передачі виконаних робіт від 30.11.2021 року .

13 грудня 2021 року представник АБ "Укргазбанк" подав до суду клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги.

Задовільняючи частково заяву адвоката Бурка О.В. про стягнення з АТ АБ "Укргазбанк" витрат, понесених ОСОБА_1 на правничу допомогу у сумі 5000 грн., суд першої інстанції виходив з принципу розумності та справедливості, обсягу виконаних адвокатом робіт та часу, витраченого адвокатом на виконання таких робіт.

З таким рішенням колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

У пункті 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia) зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI)договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України); 3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).

Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин першої-шостої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2021 року у справі № 550/936/18 (провадження № 14-26цс21) зроблено висновок, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом робами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У частині третій статті 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Тобто, ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

У справі, яка переглядається, представником ОСОБА_1 - адвокатом Бурко О.В. на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, надано договір про надання правничої допомоги №2117 від 16 вересня 2021 року укладений між ним та ОСОБА_1 , додаткову угоду до договору від 16.09.2021 року, адвокатський запит до відділу ДВС щодо надання інформації про стан виконавчого провадження та акт прийому-передачі виконаних робіт від 30.11.2021 року.

Так, згідно з Актом прийому-передачі наданих правничих послуг від 30.11.2021 року, адвокатом Бурком О.В. було здійснено ряд правничих послуг, зокрема:

1) ознайомлення з обставинами правовідносин ОСОБА_1 та ПАТ "Укргазбанк", вивчення наявних у Клієнта документів, зясування фактичних обставин;

2) підготовка клопотання та ознайомлення з матеріалами цивільної справи 2-2819/10 в Тернопільському міськрайонному суді;

3) підготовка адвокатського запиту 08/21-і від 05 жовтня 2021 року до Тернопільського міського відділу ДВС щодо наявних виконавчих проваджень стосовно ОСОБА_3 та ОСОБА_1 ;

4) ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження в Тернопільському міському відділі ДВС;

5) підготовка та складання Заперечення на заяву про видачу дубліката виконавчого документа, подання доказів, формування та оформлення примірників;

6) вивчення судової практики;

7) надання консультації з правових питань та моніторинг руху справи;

8) участь у судових засіданнях;

9) підготовка та подання матеріалів клопотання про ухвалення додаткового рішення стосовно відшкодування судових витрат.

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (East/West Alliance Limited v. Ukraine), від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (Baryshevsky v. Ukraine) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Подібні висновки щодо правил підтвердження витрат, пов`язаних із оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18), від 08 червня 2021 року у справі № 550/936/18 (провадження № 14-26цс21) та додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).

АБ "Укргазбанк" подавало до суду першої інстанції клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу .

У клопотанні банк вказував, що при стягненні витрат на правничу допомогу суд має врахувати конкретні обставини справи, розумність їх розміру з врахуванням складності справи а також те, що дана справа є незначної складності, спірні правовідносини врегульовані ЦПК України, а тому не підлягає вивченню адвокатом великої кількості законів та підзаконних актів.

Ухвалюючи додаткове рішення про часткове задоволення заяви, суд першої інстанції дійшов до висновку, що наведений у заяві про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу детальний опис наданих ОСОБА_1 її адвокатом послуг, а також подані ним документи щодо характеру та обсягу виконаних адвокатом відповідача робіт (наданих послуг) не відповідають критерію розумності та часу, який витратив адвокат на виконання відповідних робіт, а розмір витрат є явно завищеним.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду про стягнення з на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн, що відповідає критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, необхідних процесуальних дій сторони та часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, а тому доводи апеляційної скарги АБ "Укргазбанк" щодо неврахування судом при визначені розміру відшкодування витрат на правничу допомогу критеріїв визначення та розподілу судових витрат, а саме їх дійсність, необхідність, розумність, їх розмір з урахуванням складності справи, колегія суддів не приймає до уваги як необґрунтовані.

Доводи апеляційної скарги АБ "Укргазбанк" щодо непроведення оплати ОСОБА_1 вартості правничої допомоги до прийняття у судовій справі рішення, колегія суддів не приймає до уваги як безпідставні.

Так у рішенні ЄСПЛ у справі «Бєлоусов проти України» (Belousov v. Ukraine), зазначено, що хоча заявник ще не сплатив адвокатський гонорар, він має сплатити його згідно із договірними зобов`язаннями, а тому витрати за цим гонораром є «фактично понесеними» (пункт 115 рішення від 07 листопада 2013 року), аналогічне зазначено у рішенні «Савін проти України» (Saviny v. Ukraine) (пункт 97 рішення від 16 лютого 2012 року).

Доводи апеляційної скарги адвоката Бурко О.В. про те, що оскільки згідно з укладеним між ним та ОСОБА_1 договором про надання правової допомоги гонорар за надання правничих послуг є фіксованим у сумі 15 000 грн. і тому саме таку суму необхідно стягувати, є безпідставними оскільки при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, а тому факт фіксованої суми адвокатських послуг не свідчить про обов`язок суду стягувати саме визначену між адвокатом та клієнтом суму.

У зв`язку з наведеним апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права.

Інші доводи в апеляційній скарзі адвоката Бурка О.В. на увагу не заслуговують та є необґрунтованими.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що заявлені апелянтами підстави для скасування чи зміни оскаржуваної ухвали суду в даному випадку відсутні, відтак апеляційні скарги до задоволення не підлягають.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Що стосується клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Бурка О.В. про повернення судового збору за подання апеляційної скарги, то воно підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Порядок сплати судового збору регулюється Законом України "Про судовий збір".

Пунктом 5 частиною 2 статті 3 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір не справляється за подання, зокрема, заяви про винесення додаткового судового рішення.

ОСОБА_1 в свою чергу за подання апеляційної скарги було сплачено судовий збір у сумі 454 грн., що підтверджується квитанцією №0.0..1 від 21.03.2022.

Таким чином, враховуючи наведені вище обставини, сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги слід повернути апелянту.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, ЗУ "Про судовий збір" суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" та представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Бурка Олександра Вікторовича залишити без задоволення.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 січня 2022 року залишити без змін.

Повернути ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір в розмірі 454 грн. згідно з квитанцією №0.0..1 від 21.03.2022 за подання апеляційної скарги на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 січня 2022 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 3 червня 2022 року.

Головуючий

Судді