Справа № 317/3718/21
Провадження № 2/317/296/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2022 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Ткаченко М.О.,розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Запорізького міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2021 року до Запорізького районного суду Запорізької області надійшов позов Запорізького міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення коштів.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 13.04.2020 до Запорізького міського центру зайнятості за сприянням у працевлаштуванні звернувся ОСОБА_1 . Того ж дня наказом Запорізького міського центру зайнятості від 13.04.2020 № НТ200413 відповідачу надано статус безробітного та призначено допомогу по безробіттю як застрахованій особі з урахуванням страхового стажу, відповідно до ч.1 ст. 22, ч.1 ст. 23 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» з 13.04.2020 по 07.04.2021.

Під час реєстрації у центрі зайнятості та отримання статусу безробітного, відповідача було ознайомлено під особистий підпис із законодавством про зайнятість, у тому числі ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», відповідно до якої застраховані особи, зареєстровані у встановленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг, а сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Наказом від 03.09.2020 № НТ200903 відповідачу припинено виплату допомоги по безробіттю, у зв`язку з припиненням реєстрації безробітного, відповідно до ч.1 ст.45 Закону України «Про зайнятість населення».

Наказом від 03.09.2020 № НТ200903 реєстрацію безробітного припинено, у зв`язку з встановленням факту виконання зареєстрованим безробітним оплачуваної роботи (надання послуг), відповідно до аб.19 пп.1 п.30 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.09.2018 року № 792.

Запорізьким міським центром зайнятості була здійснена перевірка обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідачеві, відповідно до Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 13.02.2009 року № 60/62, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 березня 2009 року за №232/16248.

Під час проведення перевірки встановлено, що відповідач маючи статут безробітного, був працевлаштований до АТ «Запорізький завод феросплавів» з 11.06.2020, відповідно до наказу щодо особового складу від 10.06.2020 № 308/к АТ «Запорізький завод феросплавів», про що складено акт від 12.08.2020 № 211/04-10.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» - не заборонена законодавством діяльність осіб, пов`язана із задоволенням їх особистих та суспільних потреб з метою одержання доходу (заробітної плати) у грошовій або іншій формі. Слід зазначити, що умовою «зайнятості» є саме мета одержання доходу, а не факт одержання доходу.

Відповідно до ч.1 ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення» до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або інших умовах, передбачених законодавствам, особи, які забезпечують себе роботою самостійно та інше.

Згідно з пп. 1 п. 30 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.09.2018 року № 792, центр зайнятості припиняє реєстрацію особи з дня початку занятості особи.

Оскільки, безробітний ОСОБА_1 своєчасно не повідомив центр зайнятості про те, що він мав трудові відносини з АТ «Запорізький завод феросплавів» з 11.06.2020, він зобов`язаний, відповідно до ч.3 ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» повернути виплачену допомогу по безробіттю за період з 11.06.2020 по 30.06.2020 у розмірі 1403,82 грн.

До відповідача надсилалась претензія №4933/07-05 від 14.09.2020 з пропозицією про повернення неправомірної отриманої допомоги по безробіттю за період з 11.06.2020 по 30.06.2020 у розмірі 1403,82 грн в добровільному порядку у 15-денний строк з моменту отримання листа.

Оскільки станом на теперішній час відповідачем заборгованість не погашено, Запорізький міський центр зайнятості просить позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача кошти в сумі 1403,82 грн, виплачені як допомога по безробіттю.

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 20.12.2021 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

У вказаний строк відповідач не подав відзив на позовну заяву, який має відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, поважних причин такого суду не повідомив.

Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в справі матеріалами.

У відповідності до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» законодавство про страхування на випадок безробіття складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, Закону України «Про зайнятість населення» та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері страхування на випадок безробіття, а також міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За приписами ст. 5, 6 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» страхуванню на випадок безробіття підлягають особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту), цивільно-правового договору, включаючи тих, які проходять альтернативну (невійськову) службу, а також тих, які працюють неповний робочий день або неповний робочий тиждень, та на інших підставах, передбачених законодавством про працю, військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової служби), особи, які забезпечують себе роботою самостійно, та фізичні особи - підприємці. Право на забезпечення та соціальні послуги відповідно до цього Закону має також молодь, яка закінчила або припинила навчання у загальноосвітніх, професійно-технічних і вищих навчальних закладах, звільнилася із строкової військової або альтернативної (невійськової) служби і яка потребує сприяння у працевлаштуванні на перше робоче місце у разі реєстрації в установленому порядку відповідних осіб як безробітних.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» безробіття - соціально-економічне явище, за якого частина осіб не має змоги реалізувати своє право на працю та отримання заробітної плати (винагороди) як джерела існування; безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи.

Згідно з п.1 ч.1 ст.43 Закону України «Про зайнятість населення» статус безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема, на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» статус безробітного надається зазначеним у ч. 1 ст. 43 особам за їх особистою заявою у разі відсутності належної роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування.

Згідно з ч. 1 ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» право на допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу мають застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, страховий стаж яких протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, становить не менше ніж шість місяців за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» допомога по безробіттю виплачується з 8 дня після реєстрації застрахованої особи в установленому порядку в Державній службі зайнятості.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 13.04.2020 звернувся до Запорізького міського центру зайнятості із заявами про надання статусу безробітного та про призначення виплати допомоги по безробіттю. У поданій заяві про надання статусу безробітного ОСОБА_1 зазначив, що через відсутність роботи він не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, у тому числі не забезпечує себе роботою самостійно. Також ОСОБА_1 був ознайомлений з правами і обов`язками зареєстрованого безробітного, відповідальністю за достовірність поданих даних і відомостей, про що засвідчив особистим підписом (а.с 9,10).

Згідно з Витягом з наказів про прийняті рішення по особі: ОСОБА_1 ПК №00128, Наказом від 13.04.2020 № НТ200413 йому надано статус безробітного; Наказом від 13.04.2020 №НТ200413 йому призначено допомогу по безробіттю; Наказом від 13.04.2020 №НТ200413 відповідачу було розпочато виплату допомоги по безробіттю відповідно до ст. 22 ЗУпЗДССВБ; Наказом від 16.07.2020 №НТ200716 ОСОБА_1 було скорочено виплату допомоги по безробіттю; Наказом від 03.09.2020 №НТ200903 ОСОБА_1 було припинено виплату допомоги по безробіттю; Наказом від 03.09.2020 №НТ200903 припинено реєстрацію безробітних; Наказом від 14.09.2020 №НТ200914 затверджено повернути кошти у встановленому порядку відповідно до ч. 3 ст. 36 ЗУпЗДССВБ (а.с. 14).

Згідно Акту № 211/04-10 Запорізького міського центру зайнятості від 12.08.2020 розслідування страхових випадків та обгрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» за результатами звірки з даними ПФУ було встановлено, що ОСОБА_1 , перебуваючи на обліку як безробітний, працевлаштувався до АТ «Запорізький завод феросплавів» з 11.06.2020, що підтверджується наказом щодо особового складу від 10.06.2020 № 308/к АТ «Запорізький завод феросплавів» про прийом на роботу (а.с. 12),наказом щодо особового складу від 10.06.2020 № 462/к АТ «Запорізький завод феросплавів» про переведення (а.с. 13).

Відповідно до п. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Частиною 3 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення» визначено, що відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного.

Відповідно до ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Відповідно до п. 18 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про зайнятість населення» центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, його територіальні органи відповідно до покладених на них завдань проводить розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади у сфері соціальної політики, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та Пенсійним фондом України. Таке розслідування здійснюється шляхом звіряння даних, зазначених у документах страхувальника, з базою даних центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та Пенсійного фонду України, а у разі потреби - шляхом проведення виїзних планових та позапланових перевірок страхувальників.

Відповідно до п.п. 2, 3 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого спільним Наказом Міністерства праці та соціальної політики України та Державної податкової адміністрації України 13.02.2009 № 60/62, Постановою правління Пенсійного фонду України 13.02.2009 N 7-1, розслідування згідно з цим Порядком здійснюється шляхом проведення перевірки достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, що зазначені в документах, поданих особою до державної служби зайнятості під час її реєстрації та протягом періоду її перебування на обліку як безробітної. Перевірка проводиться районними, міськрайонними, міськими та районними у містах центрами зайнятості, на які покладено виконання функцій робочих органів виконавчої дирекції Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, за місцем реєстрації роботодавця як платника внесків на загальнообов`язкове соціальне страхування на випадок безробіття.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про зайнятість населення» реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється, у разі встановлення факту виконання безробітним оплачуваної роботи (надання послуг).

За приписами п. 6 Порядку № 60/62, у разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг.

Враховуючи наведене, Запорізький міський центр зайнятості 14.09.2020 звернувся до ОСОБА_1 з претензією про повернення безпідставно отриманої допомоги з безробіття за період з 11.06.2020 по 30.06.2020 у сумі 1403,82 грн. (а.с. 16, 18-19).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За приписами ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

За змістом ст. 1215, 1212 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; інше майно, якщо це встановлено законом.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Аналізуючи вищевикладене, суд доходить висновку про обґрунтованість позову Запорізького міського центру зайнятості та необхідність його задоволення, оскільки відповідач, перебуваючи на обліку як безробітний, своєчасно не повідомив про своє працевлаштування, а отже своїм діями порушив умови Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», що призвело до надлишкової виплати йому коштів матеріального забезпечення на випадок безробіття у розмірі 1403,82 грн.

В порядку ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню із відповідача на користь позивача судовий збір, сплачений при зверненні до суду із позовом, у розмірі 2270 грн.

Керуючись ст. 2, 5, 12, 13, 81, 82, 89, 141, 264-265, 274-275, 279 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов Запорізького міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення коштів - задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Запорізького міського центру зайнятості кошти в сумі 1403 (одна тисяча чотириста три) грн. 82 коп., виплачені як допомога по безробіттю.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Запорізького міського центру зайнятості 2270 грн. (дві тисячі двісті сімдесят гривень) судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне ім`я (найменування) учасників справи:

Позивач: Запорізький міський центр зайнятості, Р/р UA3706334 Банк Держказначейська служба України м.Київ, МФО 820172, , адреса: 69019, м. Запоріжжя, вул. Рекордна, 16-б.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя М.О. Ткаченко