Справа № 275/924/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2022 року смт. Брусилів

Брусилівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого-судді Миколайчука П.В.,

із секретарем судового засідання Довгаленко О.І.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача адвоката Осадчого А.А.,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в смт. Брусилів цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування.

В обґрунтування позову позивач вказує, що 01.12.2015 між ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» та ТОВ «Галич Агро-Стек» був укладений договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-0199-15-00350, предметом якого є страхування майнових інтересів ТОВ «Галич Агро-Стек», пов`язаних з володінням та користуванням автомобілем «Volkswagen Jetta» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

18.06.2018 на автодорозі Київ-Чоп із застрахованим майном відбулася страхова подія, а саме: сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі -ДТП) з участю автомобіля «ЗАЗ-Сенс», д.р.н. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_3 та автомобіля «Volkswagen Jetta» д.р.н. НОМЕР_1 , який належить ТОВ «Галич Агро-Стек».

22 жовтня 2018 року постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП за скоєння 18.09.2018 ДТП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Внаслідок ДТП автомобілю «Volkswagen Jetta» д.р.н. НОМЕР_1 було завдано механічних ушкоджень, сума матеріальних збитків складає 139 157, 94 грн.

Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована у ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за яким останнє взяло на себе обов`язок здійснити відшкодування шкоди заподіяної третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу (автомобіль «ЗАЗ-Сенс», д.р.н. НОМЕР_2 ) і внаслідок якої настає цивільна відповідальність особи, відповідальність якої застрахована. На виконання своїх обов`язків, ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» сплатило 99 000 грн. ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» як відшкодування шкоди, завданої ОСОБА_3 . Водночас, оскільки сума збитків, завданих внаслідок ДТП є значно більшою ніж сума страхового ліміту за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладених винуватцем ДТП ОСОБА_3 , позивач звернувся до суду з позовною вимогою про стягнення 40157, 94 грн. як різниці між розміром завданих збитків та сумою отриманого страхового відшкодування.

На підставі вищевикладеного, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь кошти в розмірі 40157,94 грн. та сплачений судовий збір.

Процедура та позиції сторін

Ухвалою суду від 02.10.2020 відкрито спрощене позовне провадження по даній справі.

Ухвалою суду від 14.12.2020 у справі залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта».

23.10.2020 до суду надійшов відзив відповідача ОСОБА_3 на позов, у якому він проти позову заперечив з тих підстав, що оскільки на момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована, то і позов має бути заявлено саме до страховика, а не до нього особисто.

10.11.2020 до суду надійшла відповідь позивача на відзив відповідача на позов, у якому представник позивача вказав, що позов подано до належного відповідача, оскільки позивачем заявлено вимогу про стягнення різниці між страховою виплатою та фактично завданою шкодою. Відтак, підстав для звернення до страховика немає.

23.11.2020 до суду надійшли письмової заперечення відповідача на відповідь позивача на відзив, у яких він вказав, що позивачем не доведено, що йому було відшкодовано 99 000 грн. страхового відшкодування з боку НАСК «Оранта», відтак вимоги до ОСОБА_3 як застрахованої особи є безпідставними. Також окремо вказав, що має вік 85 років, є потерпілим від аварії на ЧАЕС 1 категорії, є інвалідом 2 групи, отримує пенсію в розмірі 4000 грн., інших доходів не має, тому у разі задоволення позову просить зменшити суму до стягнення на підставі ч. 4 ст. 1193 ЦК України, оскільки стягнення з нього всієї суми в 40157 грн. є неможливим через його матеріальний стан та це поставить його у тяжке матеріальне становище.

26.01.2021 до суду надішли письмові пояснення представника третьої особи ПАТ «НАСК «Оранта», у яких зазначено, що ПАТ «НАСК «Оранта» сплатило на користь позивача 99 000 грн. як страхову виплату за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів з ОСОБА_3 , тому різницю між цією страховою виплатою та розміром збитків, завданих ДТП, і має нести саме відповідач як винуватець ДТП.

Ухвалою суду від 09.03.2021 провадження по справі було зупинено в зв`язку зі смертю відповідача.

На запит Брусилівського районного суду Житомирської області приватним нотаріусом Брусилівського районного нотаріального округу надано інформацію про те, що єдиними спадкоємцями, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3 є його діти - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 05.10.2021 провадження по справі було відновлено, розгляд справи продовжено.

Ухвалою суду від 30.11.2021 постановлено залучити до участі у справі як співвідповідачів правонаступників відповідача ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 : ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , розпочато розгляд справи спочатку в порядку загального позовного провадження та судом призначено у справі підготовче судове засідання.

12.05.2022 до суду від представника співвідповідача ОСОБА_1 адвоката Осадчого А.А. надійшов відзив на позовну заяву, мотивований тим, що спадкоємцями спадкового майна після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 є співвідповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які 19.10.2021 отримали у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину за законом. Однак позивач, до 19.04.2022, не звертався ні до нотаріуса ні до самих співвідповідачів, як спадкоємців з майновими вимогами про стягнення коштів, тому, порушене право не підлягає судовому в силу ч. 4 ст. 1281 ЦПК України. Просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 12.05.2022 по справі закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити у повному обсязі.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 проти позову заперечила з підстав, зазначених її представником у відзиві. Додатково пояснила, що при оформленні ДТП її батька ввели в оману, скориставшись його віком, не з`ясувавши всіх обставин справи його визначили винним у ДТП та завищили розмір шкоди. Батько ОСОБА_4 про цю подію нікому не казав, але вона похитнула його здоров`я. Також вказала, що вони з сестрою єдині, хто успадкували майно після смерті батька частину будинку та дві прибудинкові ділянки. На запитання суду вказала, що приблизна вартість успадкованого майна і становить суму, яку позивач просить стягнути з відповідачів. Також вказала, що шкода, завдана батьком, не перейшла у спадщину.

У судовому засіданні представник відповідача адвокат Осадчий А.А. проти позову заперечив з підстав, зазначених у відзиві. Вказав, що оскільки позивач не звертався до відповідачів в порядку, визначеному ст. 1281 ЦК України, то відсутні підстави для задоволення позову.

У судовому засіданні відповідачка ОСОБА_2 проти позову заперечила з підстав, зазначених іншою відповідачкою та її представником.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» в судове засідання не з`явився, в письмових поясненнях просив розглядати справу без його участі.

Фактичні обставини встановлені судом

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши в сукупності докази по справі, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 19.09.2018 о 06:00 на автодорозі М-06, Київ-Чоп в межах Києво-Святошинського району Київської області, керуючи автомобілем марки «ЗАЗ Sens», д.р.н. НОМЕР_2 , в порушення вимог п. п. 12.1 13.1 Правил дорожнього руху України не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та вчинив зіткнення з автомобілем марки «Volkswagen Jetta», р.н. НОМЕР_1 , який зупинився попереду, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження (а.с. 11).

Згідно постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22.10.2018 вина ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП підтверджена достатніми, належними та допустимими доказами по справі, на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу та ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину у вчиненні ДТП визнав (а.с. 11).

З огляду на викладене та відповідно до положення частини шостої ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, суд не піддає сумніву та доказуванню обставини, встановлені постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22.10.2018, зокрема, щодо вини ОСОБА_3 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди 18.09.2018.

На момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди 18.09.2018 автомобіль «Volkswagen Jetta» д.р.н. НОМЕР_1 , який належить на праві власності ТОВ «Галич Агро-Стек» (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , а.с.12), було забезпечено ПАТ «СК «Українська страхова група» згідно Договору добровільного страхування наземного транспорту № 28-0199-15-00350 від 01.12.2015 (а.с. 4-10).

19.09.2018 до ПАТ «СК «Українська страхова група» із Заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування реєстраційний номер СТОКА -6988 звернувся страхувальник ТОВ «Галич Агро-Стек» у зв`язку з ДТП, яка є страховим випадком згідно з умовами Договору страхування (а.с. 13,14).

11.10.2018 ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» на підставі Страхового акту № СТОКА-6988 від 11.10.2018, виходячи з Рахунку № 73 від 20.09.2018, розрахунку суми страхового відшкодування від 11.10.2018 та розпорядження про виплату страхового відшкодування від 11.10.2018, здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 139 157, 94 грн. (сто тридцять дев`ять тисяч сто п`ятдесят сім гривень 94 копійки), що підтверджується платіжним дорученням № 21487 від 11.10.2018 (а.с. 15-26).

На момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «ЗАЗ-Сенс», д.р.н. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_3 , було забезпечено ПАТ «НАСК «Оранта» за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК9879996 (а.с. 27, 102).

ПАТ «СК «Українська страхова група» звернулося до ПАТ «НАСК «Оранта» із Заявою про страхове відшкодування вих. № 30813 від 14.03.2019 (а.с. 103-104). В ході розгляду справи позивачем ПАТ «СК «Українська страхова група» та третьою особою ПАТ «НАСК «Оранта» визнається та обставина, що ПАТ «НАСК «Оранта» здійснило виплату страхового відшкодування позивачу у розмірі 99000 грн. в межах страхового полісу ОСОБА_3 .

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст.4 ЦПК України та ч. 1, п. п. 1, 3, 4, 7, ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про страхування» страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно із статтею 9 Закону України «Про страхування» страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.

Згідно зі статтями 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.

Відповідно до положень статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 990 Цивільного кодексу України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Відповідно, на підставі статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка отримала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдану шкоду.

Відповідно до частини першої ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Статтями 28, 29 Закону № 1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.

Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Судом встановлено, що сторонами у справі не оспорюється факт ДТП, вина відповідача та отримання позивачем від страховика суми страхового відшкодування у загальному розмірі 99 000 грн. Предметом спору є відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою в розмірі 40 157, 94 грн.

Оскільки вартість майнового збитку, завданого ТОВ «Галич Агро-Стек» пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то із ОСОБА_3 , як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням.

Аналогічні по суті висновки, викладено Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц (провадження № 61-1156св 18), від 13 червня 2019 року у справі № 587/1080/16-ц (провадження № 61-20762св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 370/2787/18 (провадження № 61-11244св19), від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц (провадження № 61-30908св18), від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 (провадження № 61-14827св19) та від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17 (провадження № 61-12032св19).

Отже, для відшкодування шкоди у повному обсязі, винуватець ДТП ОСОБА_4 (первісний відповідач у даній справі) був зобов`язаний відшкодувати різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), що була здійснена ПАТ «НАСК «Оранта» у розмірі: 40157 гривень 94 копійки (139157, 94 грн. - 99000 грн., де 139157, 94 грн. - розмір завданої шкоди; 99000 грн. - страхова виплата, що була здійснена ПАТ «НАСК «Оранта».

Відповідачі доводів у частині незгоди із розміром нарахованої позивачем заборгованості не наводили, розмір суми, яку просить стягнути позивач і яка є різницею між сумою страхового відшкодування та нанесеним матеріальним збитком у розмірі 40157 гривень 94 копійки - не спростовано іншою стороною. Відповідачами (після їх вступу в справу) не заявлялось клопотання про зменшення суми відшкодування на підставі ч. 4 ст. 1193 ЦК України.

Висновки суду щодо обрунтованості позовних вимог до відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Згідно матеріалів спадкової справи № 86/2021, яка надійшла до суду 18.11.2021, єдиними спадкоємцями після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , в рівних долях є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .. Згідно свідоцтв про право на спадщину за законом ОСОБА_2 та ОСОБА_1 виділено по: ј частки житлового будинку АДРЕСА_1 ; Ѕ частини земельної ділянки площею 0,2500 гектарів, кадастровий номер :01:001:0833, яка знаходиться на території села Морозівка Брусилівського (нині Житомирського) району Житомирської області; Ѕ частки земельної ділянки площею 0,3714 гектарів, кадастровий номер :01:001:0834, яка знаходиться на території села Морозівка Брусилівського (нині Житомирського) району Житомирської області; Ѕ частки грошових вкладів, компенсацій, індексацій та нарахувань на них, які знаходяться в Народицькому відділенні ощадного банку на рахунках № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , № НОМЕР_6 , № НОМЕР_7 , та в Брусилівському відділенні ощадного банку на рахунках № НОМЕР_8 , № НОМЕР_9 , № НОМЕР_10 , № НОМЕР_11 , кожна. Свідоцтва про право на спадщину видані ОСОБА_2 , ОСОБА_1 не видавались.

Статтями 1216, 1218 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч. 1 ст. 1231 ЦК України до спадкоємця переходить обов`язок відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем.

Спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги (стаття 1281 ЦК України).

Статтею 1282 ЦК України визначено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

При вирішенні спору про стягнення зі спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора необхідно з`ясувати коло спадкоємців, встановити належність спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартість отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника.

За змістом висновків Верховного Суду, викладених у постанові № 686/10026/16-ц від 10 червня 2020 року, спадкоємці, які прийняли спадщину, відповідно до статті 1231 ЦК України, зобов`язані у межах вартості спадкового майна задовольнити вимоги позивача про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки.

В судовому засіданні встановлено, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 успадкували нерухоме майно по ј частки житлового будинку АДРЕСА_1 ; по Ѕ частини земельної ділянки площею 0,2500 гектарів, кадастровий номер :01:001:0833, яка знаходиться на території села Морозівка Брусилівського (нині Житомирського) району Житомирської області; по Ѕ частки земельної ділянки площею 0,3714 гектарів, кадастровий номер :01:001:0834, яка знаходиться на території села Морозівка Брусилівського (нині Житомирського) району Житомирської області; по Ѕ частки грошових вкладів, компенсацій, індексацій та нарахувань на них, які знаходяться в Народицькому відділенні ощадного банку на рахунках № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , № НОМЕР_6 , № НОМЕР_7 , та в Брусилівському відділенні ощадного банку на рахунках № НОМЕР_8 , № НОМЕР_9 , № НОМЕР_10 , № НОМЕР_11 , кожна. Згідно пояснень відповідачки ОСОБА_1 в судовому засіданні, вартість спадкового будинку приблизно складає 100 0000 гривень, проте оцінку будинку, його успадкованих часток та двох земельних ділянок в процесі спадкування не здійснювалась, точна вартість успадкованих земельних ділянок також невідома.

Враховуючи вказане, судом встановлено та не заперечується відповідачами, що загальна вартість майна, одержаного відповідачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у спадщину після смерті ОСОБА_3 , є достатньою для відшкодування страхової виплати позивачу, розмір якої складає 40157,94 грн., тобто стягнення даних коштів не погіршує майновий стан спадкоємців.

При цьому суд відхиляє як необгрунтовані доводи відповідачки ОСОБА_1 про те, що обов`язок ОСОБА_3 по відшкодуванню шкоди не перейшов у спадщину відповідачам, оскільки у даній справі обов`язок відшкодування шкоди безпосередньо не пов`язаний з особою спадкодавця, не має суто особистого характеру, а тому в спірних правовідносинах допускається правонаступництво. Додатковим аргументом для вказаного висновку також є зміст ч. 1 ст. 1231 ЦК України, у якій передбачено перехід у спадщину обов`язку відшкодувати майнову шкоду у недоговірному зобов`язанні.

Також суд відхиляє як необгрунтовані твердження представника відповідача щодо недотримання позивачем вимог ст. 1281 ЦК України в зв`язку з незверненням у встановлені строки з вимогами до спадкоємців. Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17 (провадження № 14-48гс20) зазначила, що звернення кредитора безпосередньо до суду, зокрема, із заявами про процесуальне правонаступництво потрібно розглядати як пред`явлення кредитором вимог до спадкоємця боржника в порядку статті 1281 ЦК України (пункт 117). Відтак в зв`язку з залученням правонаступників відповідача у даній справі як співвідповідачів на стадії розгляду справи було дотримано вимог ст. 1281 ЦК України.

На підставі викладеного, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

При цьому, оскільки відповідачами прийнято спадщину в рівних долях та за відсутності підстав для покладення на відповідачів-спадкоємців солідарної відповідальності, суд приходить до висновку про те, що розмір відшкодування спричиненої відповідачем шкоди в розмірі 40 157 (сорок тисяч сто п`ятдесят сім) гривень 94 копійки підлягає стягненню з обох відповідачів у рівних долях, тобто по 20 078, 97 коп. з кожної.

Задовольняючи позовну заяву ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» до про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, суд виходить із засад справедливості, добросовісності, виваженості, розумності відповідно до вимог ст. 3 ч. 1 п. п. 5, 6 Цивільного кодексу України.

Розподіл судових витрат

Відповідно до статті 141 ЦПК України, в зв`язку з задоволенням позову, судовий збір покладається на обох відповідачів у рівних долях.

Керуючись ст. ст. 993, 1187, 1188, 1191 1194, 1218,1231 ЦК України; Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"; Постановою Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди із змінами та доповненнями» та Постановою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки»; ст. ст. 4, 12, 13, 19, 23, 28, 48, 76, 78, 81, 128, 133, 137, 141, 258, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України; суд,-

УХВАЛИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» суму страхового відшкодування в розмірі 40157 (сорок тисяч сто п`ятдесят сім) гривень 94 копійок в рівних долях, а саме - по 20 078 (двадцять тисяч сімдесят вісім) гривень 97 копійок з кожної.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» сплачений судовий збір в розмірі по 2102 (дві тисячі сто дві) гривні в рівних долях, а саме по 1051 (одна тисяча п`ятдесят одній) гривні з кожної.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Брусилівський районний суд Житомирської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено судом 03.06.2022.

Сторони по справі:

Позивач: Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група», адреса: 03038, м. Київ, вул. І.Федорова, 32, літера А, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_12 , яка проживає в АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_13 , яка проживає в АДРЕСА_3 .

Третя особа: Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», адреса: 02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, 7Д, корпус Г, .

Суддя П.В. Миколайчук