233 № 233/5114/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2022 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Малінова О.С.

за участю секретаря Чорної О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі дистанційного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

08 листопада 2021 року до суду надійшла позовна заява АТ Акцент-Банк (скорочена назва АТ «А-Банк») до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 23 вересня 2019 року в розмірі 13687 гривень 03 копійок в якій, зазначено, що відповідно до договору, укладеного 23 вересня 2019 року відповідач отримала від позивача кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,40% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

ОСОБА_1 неналежним чином виконувала взяті на себе зобов`язання з повернення кредиту, у зв`язку з чим виникла заборгованість. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором б/н від 23 вересня 2019 року станом на 15 жовтня 2021 року у розмірі 13687 гривень 03 копійки, яка складається із : заборгованості за кредитом у розмірі 9862 гривні 73 копійки, заборгованості по відсоткам у розмірі 3824 гривні 30 копійок; судові витрати покласти на відповідачку.

У судове засідання представник позивача не з`явився, просив справу розглядати за його відсутності, а також надав заперечення на відзив, в якому зазначив, що відповідач в Анкеті-Заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг (яка разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та тарифами складають кредитний договір №Б/Н від 23.09.2019. Саме номер договору Б/Н від 23.09.2019 є внутрішньобанківським, та був створений під час внесення даних кредитного договору до програмного комплексу Банку, тому в Анкеті-заяві не зазначався) в А-Банку підтвердив під розпис факт ознайомлення з Умовами і Правилами надання банківських послуг та зобов`язання в подальшому регулярно знайомитись зі змінами до них, викладеними на сайті Банку. Як вбачається з розрахунку заборгованості, боржник користувався кредитом, значить ознайомився з Умовами і Правилами надання банківських послуг в А-Банку і погодився з ними, оскільки даний кредитний договір є договором ОФЕРТИ. Своїм підписом під ретельно прочитаним кредитним договором позичальник підтвердив факт виконання банком усіх переддоговірних формальностей, щодо яких є застереження у чинному на той час законодавстві, в тому числі й постанові правління НБУ №168 від 10.05.2007, і саме це є доказом обізнаності позичальника з усіма умовами кредитування на момент підписання кредитного договору. Вказує, що відповідач сам погодився як з Умовами та Правилами надання банківських послуг так і з необхідністю самостійного ознайомлення на сайті банку з їх оновленими версіями. Крім того, в Паспорті споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» чітко зазначені всі оговорені умови кредитування, строки, процентна ставка, та багато іншого. Паспорт продукту підписано боржником за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Просив задовольнити позовні вимоги АТ «А-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності та відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що не підписувала жодних правил та умов надання кредиту і з ними не знайомилась. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладання відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин, а тому їх не можна вважати складовою кредитного договору. Вважає, що відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з позичальником банк дотримався вимог, передбачених частиною 2 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», щодо повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на це, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу.

З`ясувавши позицію сторін, дослідивши докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судовим розглядом встановлено, що 23 вересня 2019 року між позивачем і ОСОБА_1 укладено кредитний договір б/н, за умовами якого остання отримала кредитні кошти шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в А-Банку.

У вказаній анкеті-заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що дана заява разом з Умовами і Правилами надання банківських послуг та Тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Згідно з наданим банком розрахунком заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором б/н від 23 вересня 2019 року станом на 15 жовтня 2021 року становить: заборгованість за кредитом 9862 грн. 73 коп., заборгованість за процентами 3824 грн. 30 коп.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 270 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша ст. 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

В силу вимог ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом ст. 1056-1 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦКК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В поданій позовній заяві АТ «А-Банк» посилається на те, що 23 вересня 2019 року між банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку, відповідно до якого позивач надав відповідачу грошові кошти у вигляді встановлення кредитного ліміту на кредитну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 44,4% на рік на суму залишку заборгованості.

На підтвердження умов договору АТ А-Банк надало суду копію анкети-заяви відповідача, паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», Витяг з умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ «Акцент-Банк» та Тарифи користування кредитною карткою «Універсальна GOLD».

Разом з тим, зазначені документи не підтверджують погодження між сторонами умов кредитування.

Як вбачається з поданих матеріалів, ані анкета-заява відповідача, ані паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», ані Витяг з умов та Правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк», ані Тарифи користування кредитною карткою «Універсальна GOLD» підпису ОСОБА_1 не містить.

Анкета-заява, яка підписана відповідачем, містить лише його анкетні дані, контактну інформацію, тощо, проте не містить даних про умови кредитування, зокрема в анкеті-заяві від 23 вересня 2019 року не зазначена процентна ставка, графік сплати процентів за користування кредитом.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 23 вересня 2019 року, посилається на Умови та правила надання банківських послуг в АТ А-Банк та Тарифи.

При цьому, матеріали справи не містять підтвердження, що саме з цими Умови та правилами надання банківських послуг в АТ А-Банк та Тарифами ознайомилась і погодилась ОСОБА_1 , підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, а також, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Таким чином, АТ «Акцент-Банк» не надав суду належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови і Правила надання банківських послуг Тарифи користування кредитною карткою «Універсальна GOLD» є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, а тому їх не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору від 23 вересня 2019 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Вирішуючи даний спір, суд враховує висновки викладені у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року по справі № 342/180/17, у яких зазначено, що надані позивачем Правила надання банківських послуг Приватбанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15).

З урахуванням правової позиції, висловленої Верховним Судом у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року, до правовідносин, що виникли у даному випадку, неможливо застосувати правила частини першої ст. 634 ЦК України.

В даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша ст. 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-ХІІ «Про захист прав споживачів»).

Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», Витяг з умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ «Акцент-Банк» та Тарифи користування кредитною карткою «Універсальна GOLD», які містяться в матеріалах даної справи, не визнаються відповідачем та не містять його підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 23 вересня 2019 року шляхом підписання заяви-анкети.

Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді розмір відсотків за користування кредитними коштами.

Тому, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ «Акцент-Банк» дотримав вимог, передбачених частиною другою ст. 11 Закону № 1023-ХІІ про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк.

Позивачем не доведено наявність договірних відносин з відповідачем, щодо розміру процентів, порядку користування кредитними коштами.

За таких обставин, в задоволенні позовних вимог, про стягнення з відповідача ОСОБА_1 процентів за користування кредитом в розмірі 3824 гривні 30 копійок слід відмовити.

З розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач скористався кредитними коштами в загальному розмірі 9862 грн. 73 коп.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Акцент-Банк» не повернуті, а також вимоги частини другої ст. 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому, суд приходить до висновку, що банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Отже, з відповідача ОСОБА_1 на користь АТ «Акцент-Банк» підлягає стягненню сума непогашеного тіла кредиту за кредитним договором від 23 вересня 2019 року в розмірі 9862 гривні 73 копійки.

Відповідно ст. 141 ЦПК України витрати, пов`язані зі сплатою позивачем судового збору слід покласти на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 207, 509, 526, 549, 551, 626, 628, 633, 634, 638, 1049, 1054 ЦК України, ст. ст. 4, 19, 259, 263, 264, 265 ЦПК України , -

В И Р І Ш И В:

Позов Акціонерного товариства Акцент-Банк (адреса місцезнаходження: м.Дніпро, вул.Батумська, 11; ідентифікаційний код 14360080) до ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором від 23 вересня 2019 року б/н станом на 15 жовтня 2021 року, яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 9862 (дев`ять тисяч вісімсот шістдесят дві) гривні 73 копійки.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 1635 (одна тисяча шістсот тридцять п`ять) гривень 74 копійки.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду виготовлений 02 червня 2022 року.

Суддя