Справа № 524/2975/22
Провадження № 2-з/524/93/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.06.2022 року Суддя Автозаводського районного суду м.Кременчука Предоляк О.С., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Кременчуцького міського нотаріального округу Мушинський Олександр Юрійович, про визнання правочину удаваним та визнання права власності на Ѕ частину квартири в порядку поділу майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

03 червня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Кременчуцького міського нотаріального округу Мушинський О.Ю., про визнання правочину удаваним та визнання права власності на Ѕ частину квартири в порядку поділу майна подружжя.

Одночасно позивачем подано заявупро забезпечення позову, яка мотивована тим, що під час роботи в республіці Ізраїль пересилав своїй дружині ОСОБА_2 грошові кошти для придбання квартири. Загальна сума яку переслав становить 15635 доларів США. Дружина придбала квартиру за адресою: АДРЕСА_1 та повідомила, що уклала договір купівлі-продажу. Разом з тим, як йому стало відомо, 07.02.2019 року вказану квартиру у ОСОБА_4 нібито придбала ОСОБА_3 , яка є подругою дружини. 04.06.2019 року ОСОБА_3 подарувала спірну квартиру ОСОБА_2 . Відповідачем укладено договір дарування з метою приховання договору купівлі-продажу для виведення квартири з об`єкту спільної сумісної власності подружжя та позбавлення його права на частку в даній квартирі. Таким чином, відповідач придбала квартиру за його грошові кошти. Крім того, відповідач повідомила його про намір продати квартиру та виїхати на постійне місце проживання до іншого міста. Отже, є обґрунтовані підстави вважати, що у разі відчуження кватири буде суттєво ускладнене виконання рішення суду щодо поділу майна.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2 .

Вивчивши заяву про забезпечення позову суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ч.ч. 1 та 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначені положеннями статті 150 ЦПК України та до них належать: накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

При цьому, відповідно до вимог ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову та приймаючи за ним рішення, суд зобов`язаний враховувати обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та зазначені ним докази, що підтверджують кожну обставину.

Відповідно до п.п. 4,5,6 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Вид заходів забезпечення позову, який просить застосувати заявник, а саме накладення арешту на квартиру до вирішення спору по суті, не призведе до суттєвого обмеження прав відповідача на володіння та користування його майном, а слугуватиме заходом запобігання можливих порушень прав позивача.

Враховуючи предмет позовних вимог - поділ майна подружжя, наведені позивачем доводи та надані документи, які підтверджують наявність спору та можливість відчуження належного відповідачу майна, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню, як обґрунтована, а вид забезпечення позову буде співмірним із позовними вимогами.

При цьому суд звертає увагу, що забезпечення позову направлено на охорону матеріально - правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача і не є обмеженням прав відповідача в повній мірі та носить тимчасовий характер.

Підстав для застосування зустрічного забезпечення відповідно до ст. 154 ЦПК України не встановлено.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 149-154, 259, 260 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_2 , що на праві власності належить ОСОБА_5 .

Стягувач - ОСОБА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

Боржник ОСОБА_6 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер суду невідомий.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала суду першої інстанції про вжиття заходів забезпечення позову може бути оскаржена в апеляційному порядку. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання та не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.С.Предоляк