Дата документу 06.06.2022 Справа № 334/3401/21
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 334/3401/21Головуючий у 1-й інстанції Фетісов М.В.
Пр. № 22-ц/807/967/22Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2022 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Маловічко С.В., Подліянової Г.С.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 07 липня 2021 року у справі за позовом Комунального підприємства «Водоканал» (надалі - КП «Водоканал») до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по оплаті за комунальні послуги

ВСТАНОВИВ:

У травні 2021 року КП «Водоканал» звернулось до суду із вищезазначеним позовом (а.с. 2), в якому просило стягнути солідарно з відповідачів на свою користь борг у розмірі 33887,36 грн. за спожиту воду і послуги водовідведення, а також судовий збір у сумі 2270,00 грн.

В обґрунтування свого позову позивач зазначав, що відповідачі є споживачами послуг, які КП «Водоканал» надає у квартиру АДРЕСА_1 . Позивачем за вказаною адресою за період з 01.11.2015 по 31.03.2021 було надано послуги з централізованого водопостачання та водовідведення на загальну суму 34723,25 грн. Відповідачами за вказаний період нарахування не сплачувались взагалі, проте було отримано державну соціальну допомогу (субсидію) на суму 835,89 грн., а тому станом на 01.04.2021 сума накопиченої непогашеної заборгованості за вказаний період становить 33887,36 грн.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Фетісова М.В. (а.с. 11).

Ухвалою суду першої інстанції (а.с. 15) відкрито провадження у цій справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 07 липня 2021 року (а.с. 18-19) позов КП «Водоканал» у цій справі задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь КП «Водоканал» заборгованість за спожиту воду та послуги водовідведення у сумі 33887,36 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь КП «Водоканал» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2270,00 грн. в рівних частках - по 756,66 грн. з кожного.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у своїй апеляційній скарзі (а.с. 65-71) просили рішення суду першої інстанції у цій справі скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача КП «Водоканал» 6333,33 грн., в іншій частині позовних вимог відмовити.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Маловічко С.В. та Подліянову Г.С. (а.с. 78).

Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 16 лютого 2022 року (а.с. 90), дану справу призначено до апеляційного розгляду без повідомлення учасників справи в порядку ст. 369 ч. 1 ЦПК України (а.с. 91).

Оскільки, в силу вимог ст. 369 ч. 1 ЦПК України «Особливості розгляду в апеляційному порядку окремих категорій справ» апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

В силу вимог ст. 7 ч. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Позивач КП «Водоканал» не скористалось своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу відповідачів у встановлений апеляційним судом строк з 23.02.2022 року (поштове повідомлення - а.с. 94) та станом на час її розгляду апеляційним судом взагалі.

Однак, за змістом ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

В силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Проте, має місце відповідне навантаження судді-доповідача та колегії суддів апеляційного суду (в Запорізькому апеляційному суді працює фактично 15 суддів, з яких 11 суддів складають судді судової палати з розгляду цивільних справ, які за рішенням загальних зборів суддів Запорізького апеляційного суду з липня 2021 року також приймають участь у розгляді кримінальних проваджень), відпустки судді-доповідача у період з 18 лютого 2022 року по 10 травня 2022 року включно (а.с. 93, 100), графік роботи апеляційного суду під час воєнного стану в Україні (а.с.101).

Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у цій справі підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

В силу вимог ст. 258 ч. 1 ЦПК України судовими рішення є: … рішення, постанови…

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи позов позивача КП «Водоканал» у повному обсязі у цій справі, керувався ст.10, 11, 60, 76-81, 133, 141, 258, 263-265, 268, 279 ЦПК України та виходив із обґрунтованості та доведеності позовних вимог позивача у цій справі.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції у цій справі, вважає його правильним, а рішення суду першої інстанції таким, що ухвалено із додержанням вимог закону, є правильним та законним.

Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України - питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Рішення суду першої інстанції вимогам ст. ст. 263-264 ЦПК України у цій справі відповідає.

Так, судом першої інстанції було правильно встановлено, що відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 12-14).

Особовий рахунок № НОМЕР_1 з надання послуг за вказаною адресою відкритий на відповідача ОСОБА_4 , як на квартиронаймача та особу, яка є споживачем послуг, які надає підприємство за вищевказаною адресою, що підтверджується довідкою КП «Водоканал» по особовому рахунку (а.с. 5).

Відповідно до витягу з особового рахунку № НОМЕР_1 та розрахунку суми нарахувань, оплат та заборгованості за вказаним рахунком позивач за період з 01.11.2015 року до 31.03.2021 року надав відповідачам послуги з централізованого водопостачання та водовідведення на суму 34723,25 грн. Відповідачами за вказаний період послуги не оплачувались, проте була отримано державна соціальну допомога (субсидія) на суму 835,89 грн., тому станом на 01.04.2021 року відповідачі мають заборгованість за спожиті послуги у сумі 33887,36 грн. (а.с. 3-4).

Згідно з ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України від 24.06.2004 № 1875-IV «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон № 1875-IV), який діяв до 30.04.2019 року, порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства.

Відповідно до ст. 19 Закону № 1875-IV відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України від 09.11.2017 № 2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон № 2189-VIII), який діє з 01.05.2019 року, відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

У ст. 1 Закону № 1875-IV зазначено, що для цілей цього закону власником є фізична або юридична особа, якій належить право володіння, користування та розпоряджання приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, зареєстроване у встановленому законом порядку, а споживачем - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Аналогічні норми містить ст. 1 Закону № 2189-VIII.

Відповідно до п. 22 ст. 1 Закону України від 12.05.1991 № 1023-XII «Про захист прав споживачів» (далі - Закон № 1023-XII) споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника;

Згідно зі ст. 13 Закону № 1875-IV, ст. 5 Закону № 2189-VIII позивач надавав послуги, що за своїм функціональним призначенням є комунальними послугами, а саме - надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення.

Відповідно до Статуту КП «Водоканал», затвердженого розпорядженням міського голови від 26.09.2019 № 276р, основним видом діяльності позивача є забезпечення безперебійного постачання населенню, підприємствам, організаціям м. Запоріжжя й області питної води та водовідведення, тому заявник в силу закону є виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та централізованого водовідведення.

Відповідно до ст. 67, 68 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця у встановлені строки.

Відповідно до ст. 162 ЖК України та ч. 3 ст. 815 ЦК України наймач зобов`язаний самостійно та своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму.

Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону № 1875-IV, п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону № 2189-VIII споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами;.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Так, судом першої інстанції було правильно встановлено, що на підставі вищевказаних норм права між сторонами встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення на підставі відкритого особового рахунку № НОМЕР_1 , за яким проводились нарахування.

Висновки суду першої інстанції узгоджуються з правовою позицією, викладеної у постанові Верховного Суду України по справі № 6-59цс13 від 30.10.2013 року, відповідно до якої відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Свої зобов`язання щодо надання комунальних послуг з централізованого водопостачання та водовідведення позивач виконує в повному обсязі, що не було спростовано відповідачами (належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні). Відповідачі, у свою чергу, порушили свої зобов`язання та своєчасно не вносили оплату за спожиті комунальні послуги, у зв`язку з чим за період з 01.11.2015 року до 31.03.2021 року утворилась заборгованість у сумі 33887,36 грн.

Ст. 541 ЦК України передбачено, що солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Згідно з ч. 3 ст. 9 Закону № 2189-VIII дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому позов позивача у цій справі необхідно задовольнити повністю.

Доводи апеляційної скарги відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не спростовують правильно встановлених судом першої інстанції фактичних обставин цієї справи та правильних висновків суду першої інстанції у цій справі, а лише відображають їх позицію, як відповідачів у цій справі, яку вони вважають такою, що є єдино вірною та єдино можливою.

Суд першої інстанції розглянув дану справу з додержанням вимог ЦПК України, тобто в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів сторін, яким надав відповідну оцінку з дотриманням вимог ст. 89 ЦПК України.

За змістом якої: «Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності; суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)».

В силу вимог ст. 20 ч. 1 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12 ч. 3 ЦПК України).

Підстави для звільнення від доказування відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , передбачені ст. 82 ЦПК України, у цій справі відсутні.

Відповідачі не надали суду першої інстанції належних, допустимих доказів у спростування позову позивача КП «Водоканал» у цій справі (що вони були зареєстровані чи проживали на час нарахування вищезазначеної заборгованості за іншою адресою (довідка про реєстрацію за іншою адресою у будь-який період нарахування заборгованості у цій справі чи відповідне рішення суду визнання права користування за відповідачами за іншою адресою, де вони споживали послуги позивача), оплачували за цією іншою адресою послуги КП «Водоканал», про що своєчасно повідомляли КП «Водоканал» (відповідні листи відповідачів на ім`я позивача з відміткою останнього про їх отримання), у зв`язку із чим, просили останнє не нараховувати на них плату за адресою у цій справі).

Не можна показами будь-яких свідків, у тому числі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (довід апеляційної скарги відповідачів а.с.68) підтверджувати вищезазначені факти, які мають бути підтверджені виключно належними вищезазначеними письмовими доказами з боку відповідачів у цій справі тим більш у справі, яку суд першої інстанції мав право розглядати і правильно розглядав за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Оскільки, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п. 29 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення передбачено, що споживач має право на зменшення розміру оплати у разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання тощо).

Відповідно до вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги», пп. 11, 21 Правил надання послуг з централізованого опалювання, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 року № 630, нарахування за користування послугами з централізованого водопостачання та водовідведення проводяться виходячи з розміру затверджених тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку, відповідно до кількості осіб.

Тобто, за відсутності засобів обліку (а також невведення їх в експлуатацію, непроведення їх своєчасної повірки тощо), нарахування проводяться у відповідності до кількості зареєстрованих осіб.

Таким чином, відповідачі не надали суду у цій справі належних, допустимих доказів того, що позивачем при проведенні вищезазначеного розрахунку заборгованості не було враховано будь-яких документів, що надавались відповідачами позивачеві, у тому числі своєчасно, та що відповідачі взагалі мають право на будь-який перерахунок вищезазначеної заборгованості з боку позивача.

На свій власний розсуд (тобто з суб`єктивних, а не об`єктивних причин) відповідачі не подали: - заперечення проти розгляду цієї справи в порядку спрощеного позовного провадження чи - заяви про застосування строку позовної давності у цій справі, а також відзиву на вищезазначену позовну заяву позивача суду першої інстанції у встановлений ним у цій справі строк до 01.07.2021 року (четвер, робочий день) включно (у 15-денний строк з дня отримання ними копії ухвали суду першої інстанції про відкриття провадження у цій справі - 16.06.2021 року (а.с. 16-16б) та станом на час розгляду цієї справи судом першої інстанції (07 липня 2021 року) взагалі.

Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні.

Суд першої інстанції мав право розглядати дану справу при вищевикладених встановлених апеляційним судом обставинах за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Хоча, всі права відповідачам, у тому числі строки для подачі процесуальних заяв у цій справі, були роз`яснені судом першої інстанції в ухвалі суду про відкриття провадження, копію якої відповідачі отримали ще 16.06.2021 року (а.с. 16-16б).

При цьому, апеляційним судом встановлено, що:

- відзив відповідачів від 20.07.2021 року на позов позивача у цій справі, в якому у тому числі було заявлено відповідачами про застосування позовної давності у цій справі вперше (а.с.26), із додатками (а.с. 28-59)

- та заперечення відповідачів від 20.07.2021 року проти розгляду справи в спрощеному позовному провадженні (а.с. 60-60а)

надійшли на адресу суду першої інстанції через канцелярію лише 20.07.2021 року (а.с. 21), тобто вже після ухвалення судом першої інтонації у цій справі оскаржуємого рішення 07.07.2021 року.

А тому суд першої інстанції не надавав і не міг надавати оцінки у цій справі цим процесуальним документам (заявам) відповідачів, як таким, що були відсутні станом на час ухвалення ним оскаржуваного рішення.

Апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги відповідачів.

Так, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України).

В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Доказом, передбаченим ст. 367 ч. ч. 3 ЦПК України у цій справі, який може бути прийнятий апеляційним судом до уваги на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України з метою повного та всебічного апеляційного перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги відповідачів є свідоцтво про смерть ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 (копія а.с. 28), тобто яке було видано до ухвалення оскаржуємого рішення у цій справі 07.07.2021 року, як особи, на яку відкрито особовий рахунок по вищезазначеній квартирі відповідачів по оплаті послуг позивача.

Однак, цим доказом не спростовуються правильно встановлені судом першої інстанції фактичні обставини цієї справи та правильні висновки суду першої інстанції у цій справі про обґрунтованість розрахунку позивача щодо заборгованості відповідачів (а.с. 3-4), нарахування якої здійснювалось лише на 3-х зареєстрованих у цій квартирі осіб - відповідачів у цій справі ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 .

На припущеннях ґрунтуються доводи апеляційної скарги відповідачів про те, що судом першої інстанції в оскаржуваєму рішенні було встановлено, що нарахування заборгованості здійснювалось на 4 осіб. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ст. 81 ч. 6 ЦПК України).

Щодо заяв відповідачів від 20.07.2021 року - про заперечення проти розгляду цієї справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.60-61) та про застосування позовної давності у цій справі у відзиві (а.с.26, у тому числі в апеляції за період з 01.11.2015 року по 31.05.2018 у розмірі 9389,93 грн. - а.с. 66.), то останні не можуть бути прийняті апеляційнім судом до уваги у цій справі в силу вимог ст. 367 ч. 6 ЦПК України, оскільки останні не були предметом розгляду у суді першої інстанції станом на час ухвалення оскаржуємого рішення у цій справі 07.07.2021 року

Оскільки, за змістом ст. 267 ч. ч. 3-4 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові; однак, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідачами апеляційному суду не надано належних, допустимих доказів того, що вони не мали можливості з будь-яких об`єктивних незалежних від них причин подати ці заяви суду першої інстанції до ухвалення ним оскаржуваного рішення 07.07.2021 року.

Позовну заяву від імені КП «Водоканал» у цій справі підписано та подано юрисконсультом за довіреністю Панаріною А.О. (а.с.6), яка мала на це відповідні повноваження.

Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні та стороною відповідачів апеляційному суду не надані.

На виконання вимог ст. 9 ч. 2 Закону України (Зарахування судового збору до Державного бюджету України) судом першої інстанції перед відкриттям провадження у цій справі було перевірено зарахування судового збору у сумі 2270,00 грн. до спеціального фонду Державного бюджету України за подачу позивачем позову у цій справі (платіжне доручення а.с. 1).

Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні та стороною відповідачів апеляційному суду не надані.

Згідно із ст. 376 ч. 3 ЦПК України передбачені порушення норм процесуального судом першої інстанції, які є обов`язковою підставою для скасування або зміни рішення.

В силу вимог ст. 376 ч. 2 ЦПК України лише порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, можуть бути підставою для скасування або зміни рішення.

Встановлено, що у цій справі відсутні порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення, а також відсутні порушення норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення цієї справи по суті.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухваленим з додержанням вимог ЦПК України.

Крім того, судом першої інстанції правильно, з додержанням вимог ст. 141 ЦПК України було вирішено питання про розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи судом першої інстанції.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції у цій справі або ж його зміни.

Також, в силу вимог ст. 141 ч. 1 ЦПК України в разі відмови відповідачам у задоволенні їх апеляційної скарги у цій справі у повному обсязі, останні не мають права на компенсацію за рахунок позивача КП «Водоканал» у цій справі будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом.

Керуючись ст. ст. 7, 12-13, 81-82, 89, 141, 367-369, 371-372, 374-375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 07 липня 2021 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови апеляційним судом у цій справі складений 06.06.2022 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Маловічко С.В.Подліянова Г.С.