Провадження № 2/537/752/2022
Справа № 537/818/22
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01.06.2022 року Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі: головуючої судді Зоріної Д.О., за участю секретаря Савічевої М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кременчуці за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», за участю третіх осіб: приватного виконавця виконавчого округу Луганської області Лиманського Владислава Юрійовича, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова Олега Миколайовича,
про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ТОВ «Фінансова компанія Управління активами», за участю третіх осіб: приватного виконавця виконавчого округу Луганської області Лиманського В.Ю., приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова О.М., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Згідно змісту позову, ОСОБА_1 просить суд ухвалити рішення, яким визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 6345 від 27 січня 2020 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованості в розмірі 43 800 грн. 25 коп.; стягнути з відповідача на її користь судові витрати.
Вимоги позову мотивовані тим, що у жовтні 2021 року позивачу було заблоковано належну їй пенсійну картку. Звернувшись до Управління Пенсійного фонду в місті Кременчуці, позивачу стало відомо про відкрите відносно неї виконавче провадження приватним виконавцем виконавчого округу Луганської області Лиманським В.Ю., в межах якого виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника та стягнення з ОСОБА_1 заборгованості. На запит позивача до приватного виконавця Лиманського В.Ю. щодо направлення копії виконавчого напису та копій документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис, останній відповіді надав ОСОБА_1 вказані документи. Позивач вважає, що виконавчий напис № 6345 від 27 січня 2020 року про стягнення з неї на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованості у розмірі 43 800 грн. 25 коп. вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. з порушенням вимог чинного законодавства та він не підлягає виконанню з наступних підстав. Позивач не визнає жодних своїх зобов`язань перед відповідачем ТОВ «Фінансова компанія управління активами», підстави для вчинення виконавчого напису їй невідомі. Також вважає, що нотаріусом не було перевірено при вчиненні виконавчого напису безспірність вимоги відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат». За викладених обставин позивач і звернулась до суду із позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 14 квітня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, витребувано докази.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, надала заяву, згідно якої просила суд розглянути справу без її участі та вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
В судове засідання представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія управління активами» не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, відзив на позовну заяву не надавав.
Третя особа, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов О.М., в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, не надав суду пояснень про причини неявки.
Третя особа, приватний виконавець виконавчого округу Луганської області Лиманський В.Ю. в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, не надав суду пояснень про причини неявки.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 280 Цивільного процесуального Кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторони позивача, відповідача, а також третіх осіб на підставі письмових матеріалів справи, оскільки відповідач та треті особи повідомлялись належним чином про дату, час та місце слухання справи, відповідач не повідомив суд про причини неявки, ним не подано відзив.
Суд, із врахуванням думки позивача, викладеній в його письмовій заяві, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до наступних висновків.
Стаття 55 Конституції України передбачає, що права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, інтересів.
Гарантоване право кожного подати будь-який позов до суду, що стосується його цивільних прав і обов`язків, передбачений пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Згідно до статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно зі статтею 18 Цивільного кодексу України, а також статтями 87, 88 Закону України «Про нотаріат» №3425-ХІІ від 02 вересня 1993 року, вчинення виконавчого напису - це форма захисту цивільних прав кредитора, нотаріусом, за допомогою спрощеної, позасудової процедури, яка полягає у вчиненні на боргових документах напису про стягнення грошей або витребування майна на користь кредитора, за наявності між боржником і кредитором правовідносин, які визначаються Кабінетом Міністрів України шляхом встановлення переліку документів, що підтверджують ці правовідносини.
Відповідно до пунктів 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», а також постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №622, якою Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних правовідносин» та включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.
Судом встановлено, що спірний виконавчий напис виданий на підставі пункту 2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.
Так, у своїй постанові від 27 березня 2019 року по справі № 137/1666/16-ц, провадження № 14-84цс19, Верховний Суд вказує, що для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 Цивільного кодексу України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.
Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів.
Водночас ухвала Крюківського районного суду м. Кременчука від 14 квітня 2022 року щодо витребування у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова О.М. належним чином засвідченої копії виконавчого напису №6345 від 27 січня 2020 року щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованості в розмірі 43 800 грн. 25 коп., належним чином засвідченої копії виконавчого напису від 27 січня 2020 року за №6345 та належним чином засвідчених копій документів, що стали підставою для вчинення оспорюваного напису, станом на дату ухвалення рішення не виконана, витребувані судом документи не були надані суду приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М.
Таким чином з наявних матеріалів справи неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису боржник ОСОБА_1 мала безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, чи було дотримано нотаріусом законодавчо встановлених вимог щодо вчинення виконавчого напису.
Також судом не встановлено факт отримання позивачем повідомлення про наявність заборгованості, яка була надана нотаріусу для вчинення виконавчого напису.
Відповідачем, ТОВ «Фінансова компанія управління активами», не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача.
Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів є: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Згідно статті 12 та статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
За таких обставин, оскільки до суду не надано жодних підтверджень на те, що нотаріусом виконавчий напис було вчинено правомірно, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із чим позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в повному обсязі.
На підставі положень статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» на користь позивача суми судового збору в розмірі 992 грн. 40 коп., сплаченого нею при зверненні до суду із позовом.
Керуючись статтями 5, 10, 13, 19, 51, 76, 77, 81, 133, 141, 259, 263, 264, 265, 280, 281, 282 Цивільного процесуального кодексу України, суд -
Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 27 січня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем, зареєстрований в реєстрі за №6345, про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» заборгованості в розмірі 43 800 грн. 25 коп.
Стягнути з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» на користь позивача, ОСОБА_1 , суму сплаченого нею судового збору при подачі позову до суду, в розмірі 992 грн. 40 коп.
Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його оголошення.
Суддя Д.О. Зоріна