Справа № 214/8543/21
2-н/214/250/22
У Х В А Л А

про відмову у видачі судового наказу

24 січня 2022 року м. Кривий Ріг

Суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Євтушенко О.І., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлосервіс-КР» про видачу судового наказу за вимогою про солідарне стягнення з боржників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги з утримання будинку, споруд та прибудинкової території,-

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника ТОВ «Житлосервіс-КР» Савчук С.С. звернувся до суду з вказаною заявою 12 жовтня 2021 року, в якій просить суд солідарно стягнути з боржників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТОВ «Житлосервіс-КР» заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги з утримання будинку, споруд та прибудинкової території за період з вересня 2018 року по вересень 2021 року в розмірі 8 472 грн. 91 коп., 3% річних 831 грн. 55 коп., втрати від інфляції 382 грн. 57 коп., а також судовий збір в розмірі 227 грн. 00 коп.

На підставі протоколу автоматизованого розподілу 12 жовтня 2021 року матеріали заяви передано в провадження судді Євтушенку О.І.

20 січня 2022 року на запит суду надійшли відомості з адресно-довідкового органу в порядку ч.5 ст.165 ЦПК України, згідно яких боржник ОСОБА_1 за відомостями, що містяться в реєстрі територіальної громади м. Кривий Ріг в Саксаганському районі значиться зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 , а боржник ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про необхідність відмовити у видачі судового наказу з таких підстав.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених законом випадках.

Як визначено ст.19 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших відносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими ЦПК України, в порядку наказного, позовного (загального або спрощеного) та окремого провадження.

Згідно з ч.1 ст.160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст.161 цього Кодексу.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано у разі, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг; телекомунікаційних послуг; послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Згідно з ч.5 ст.165 ЦПК України у разі якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Виходячи з положень п.9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» № 14 від 23.12.2011 року, наявність спору про право, який є підставою для відмови в прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею в кожному конкретному випадку, виходячи з характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги, документів, доданих до заяви. Наявність спору про право можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб`єктивного права у заявника, його порушення або документів, що підтверджують виникнення права вимоги, з яких би вбачалось, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов`язок перед заявником.

Як вбачається зі змісту заяви про видачу судового наказу, заявник просить стягнути заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги з утримання будинку, споруд та прибудинкової території за період з вересня 2018 року по вересень 2021 року, в той час як із довідки про реєстрацію місця проживання слідує, що за вказаною адресою в межах заявленого періоду споживачем послуг була ОСОБА_2 , а ОСОБА_1 значиться зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 з 28 жовтня 2015 року.

Будь-яких документів, які б підтверджували наявність у підприємства суб`єктивного права на заявлення безспірних матеріально-правових вимог в порядку наказного провадження виключно до ОСОБА_2 , та чи була вона з іншим боржникам дійсними споживачами послуг ТОВ «Житлосервіс-КР» в період виникнення заборгованості, до матеріалів заяви про видачу судового наказу не надано. Лише той факт, що договірні зобов`язання в частині оплати послуг за спожиті житлово-комунальні послуги не виконуються належним чином без доведеності їх невиконання належними доказами, не можуть свідчити про відсутність між сторонами спору про право.

В той же час, до матеріалів заяви не надано доказів, що боржники повідомлялися про наявність заборгованості шляхом направлення повідомлення, що унеможливлює встановлення обставин безспірності заявленої заборгованості та визнання її боржниками.

Зазначені вище обставини в їх сукупності приводять суд до переконання про наявність між сторонами спору про право, у зв`язку з чим заявлений ТОВ «Житлосервіс-КР» розмір заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення не є безспірним.

Зважаючи на те, що наказне провадження є спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві, що не дає можливості боржникам в повному обсязі реалізувати свої права відповідно до ст.43 ЦПК України та надати заперечення, а із заяви та поданих документів вбачається спір про право, який має розглядатися в позовному провадженні, тому суд вважає, що в прийнятті заяви про видачу судового наказу необхідно відмовити.

На підставі ст.166 ЦПК України ТОВ «Житлосервіс-КР» слід роз`яснити, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини 1 статті 165 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись ст.ст.160-164, ч.9 ст.165, ст.ст.166-168, 260, 261, 353-354, п.15 Перехідних положень ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлосервіс-КР» про видачу судового наказу за вимогою про солідарне стягнення з боржників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги з утримання будинку, споруд та прибудинкової території.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом 15 днів з дня її підписання до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя О.І. Євтушенко