Справа № 314/222/22
Провадження № 2/314/497/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.05.2022 м. Вільнянськ

Справа № 314/222/22;

провадження № 2/314/497/2022;

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Кіяшко В.О.,

секретар судового засідання Румянцева А.М.,

учасники справи:

- позивач ОСОБА_1 ;

- відповідач ОСОБА_2 ;

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,

за участю: позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

стислий виклад позиції сторін.

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. Позовні вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дід позивача ОСОБА_3 , який був зареєстрований та постійно мешкав за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 за життя склав заповіт, яким належну йому на праві приватної власності земельну ділянку площею 0,04 га, що розташована на території Люцернянської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, цільове призначення: для ведення садівництва, заповів позивачу ОСОБА_1 .

Окрім позивача ОСОБА_1 , спадкоємця за заповітом, у діда є спадкоємці за законом першої черги: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є дружиною спадкодавця та бабусею позивача, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який є сином спадкодавця та дядьком позивача, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який є сином спадкодавця та дядьком позивача, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 ;та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який є сином спадкодавця та батьком позивача, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Дід позивача ОСОБА_3 і бабуся позивача ОСОБА_4 , хоч і перебували до смерті діда в зареєстрованому шлюбі, але мешкали окремо: дід у квартирі, належній старшому синові - відповідачеві, тоді як бабуся зареєстрована і проживає у квартирі батька позивача, ОСОБА_5 . Разом з бабусею фактично проживає дядько позивача, відповідач по справі ОСОБА_2 . Батько позивача, ОСОБА_5 , фактично мешкає за тією ж адресою, де й зареєстрований позивач: АДРЕСА_5 .

За життя дід позивача ОСОБА_3 страждав на атеросклеротичну хворобу серця. Приблизно з 2017 року через прогрес атеросклерозу коронарних артерій кровообіг значно погіршився, часто виникали запаморочення із втратою свідомості, через сильну задишку і біль за грудиною він не міг сам ходити до крамниці, а з кінця 2020 року йому важко давалися навіть нескладні рухи вдома, зокрема, німіли кінцівки, він вже не мав змоги навіть писати.

Бабуся позивача ОСОБА_4 теж потребувала уваги і догляду, тому на сімейній нараді було вирішено, що позивач ОСОБА_1 доглядатиме діда ОСОБА_1 , а у свою чергу відповідач ОСОБА_2 доглядатиме бабусю позивача ОСОБА_4 . Тому в жовтні 2017 року позивач ОСОБА_1 переїхав до діда у квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відчуваючи погіршення стану свого здоров`я, дід позивача ОСОБА_3 , у жовтні 2020 року склав заповіт, яким належну йому на праві приватної власності земельну ділянку заповів позивачу ОСОБА_1 . Через хворобу підписати заповіт власноруч дід так і не зміг, тому для складання заповіту довелося залучати рукоприкладника та свідків.

23.12.2021 позивач ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Кукурудз Тетяни Юріївни для оформлення права на спадщину, що відкрилась після смерті діда ОСОБА_3 .

На підставі заяви позивача ОСОБА_1 про видачу свідоцтва про право на спадщину нотаріусом була заведена спадкова справа № 149/2021 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

30.12.2021 приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Кукурудз Т.Ю. видала позивачу ОСОБА_1 постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 755/02-31 від 30.12.2021, відповідно до якої зазначено, що оскільки на момент смерті спадкодавець ОСОБА_3 та спадкоємець ОСОБА_1 , були зареєстровані за різними адресами, встановити факт їхнього постійного спільного проживання на момент відкриття спадщини не вбачається можливим. У зв`язку з тим, що у спадковій справі відсутні належні документи, які б підтверджувати факт прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , видати свідоцтво про право на спадину на земельну ділянку площею 0,04 га, яка розташована на території Люцернянської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, цільове призначення - для ведення садівництва, не вбачається за можливе.

Враховуючи вищевикладене, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Іншого способу захисту, аніж в судовому, у позивача немає.

Позивач ОСОБА_1 у підготовчому судовому засіданні на позовних вимогах наполягав, просив задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у підготовчому судовому засіданні позов визнав повному обсязі, не заперечував проти його задоволення. Крім того, 14.04.2022 надіслав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого підтверджує обставини, викладені у позові, а саме, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько відповідача та дід позивача ОСОБА_3 , який за життя склав заповіт, яким належну йому на праві приватної власності земельну ділянку площею 0,04 га, що розташована на території Люцернянської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, цільове призначення: для ведення садівництва, заповів позивачу ОСОБА_1 . Також визнав той факт, що позивач ОСОБА_1 , починаючи з осені 2017 року, дійсно проживав разом зі своїм дідом ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_1 . Решта спадкоємців за законом не прийняли спадщину у жодний зі способів, передбачених законодавством.Заперечень щодо наведених позивачем обставин він не має.

Заяви, клопотання інші процесуальні дії у справі.

19.01.2022 суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності в порядку спадкування за заповітом.

Ухвалою суду від 02.02.2022 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання в приміщенні Вільнянського районного суду Запорізької області. Витребувано у приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Кукурудз Т.Ю. копію спадкової справи № 149/2021 після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

14.04.2022від відповідача ОСОБА_2 до суду надійшов відзив на позовну заяву.

15.04.2022 від позивача ОСОБА_1 до суду надійшла заява про витребування копії спадкової справи № 149/2021 після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

19.04.2022 до суду надійшла копія спадкової справи № 149/2021 після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Інших процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову) не вчинялось, провадження не зупинялось.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи та з`ясувавши обставини, дослідивши наявні в справі докази в їх сукупності,

встановив

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дід позивача ОСОБА_3 , який був зареєстрований та постійно мешкав за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 за життя склав заповіт, яким належну йому на праві приватної власності земельну ділянку площею 0,04 га, що розташована на території Люцернянської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, цільове призначення: для ведення садівництва, заповів позивачу ОСОБА_1 .

23.12.2021 позивач ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Кукурудз Тетяни Юріївни для оформлення права на спадщину, що відкрилась після смерті діда ОСОБА_3 .

На підставі заяви позивача ОСОБА_1 про видачу свідоцтва про право на спадщину нотаріусом була заведена спадкова справа № 149/2021 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

30.12.2021 приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Кукурудз Т.Ю. видала позивачу ОСОБА_1 постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 755/02-31 від 30.12.2021, відповідно до якої зазначено, що оскільки на момент смерті спадкодавець ОСОБА_3 та спадкоємець ОСОБА_1 , були зареєстровані за різними адресами, встановити факт їхнього постійного спільного проживання на момент відкриття спадщини не вбачається можливим. У зв`язку з тим, що у спадковій справі відсутні належні документи, які б підтверджувати факт прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , видати свідоцтво про право на спадину на земельну ділянку площею 0,04 га, яка розташована на території Люцернянської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, цільове призначення - для ведення садівництва, не вбачається за можливе.

Відповідач ОСОБА_2 підтвердив обставини, викладені у позові, а саме, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько відповідача та дід позивача ОСОБА_3 , який за життя склав заповіт, яким належну йому на праві приватної власності земельну ділянку площею 0,04 га, що розташована на території Люцернянської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, цільове призначення: для ведення садівництва, заповів позивачу ОСОБА_1 . Також визнав той факт, що позивач ОСОБА_1 , починаючи з осені 2017 року, дійсно проживав разом зі своїм дідом ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_1 . Решта спадкоємців за законом не прийняли спадщину у жодний зі способів, передбачених законодавством.Заперечень щодо наведених позивачем обставин він не має.

Оцінка аргументів учасників справи та доводів щодо порушення прав, застосовані норми права.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає доводи позивача обґрунтованими з таких підстав.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст. 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Пунктом 1 ч. 1, ч. 2 ст. 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 7 постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд, вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року N3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950 року та практику Європейського Суду з прав людини, як джерело права.

Відповідно до ст.6 Європейської Конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13, зазначеної Конвенції, на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

У рішенні від 30 листопада 2004 року у справі "Онер`їлдіз проти Туреччини" (справа відкрита за заявою № 48939/99 та розглянута Великою палатою) Європейський суд визнав, що поняття "майно" охоплює не лише річ, яка реально існує (матеріальна складова), але також стосується засобів праводомагання (юридична складова), включаючи право вимоги, відповідно до якого особа може стверджувати, що вона має принаймні "законне сподівання" стосовно ефективного здійснення права власності.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за №7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, право приватної власності є непорушним. Зі змісту ст. 328 ЦК України вбачається, що спадкування є однією з підстав набуття права власності

Згідно зі ст. 392 ЦК України, спеціальне визнання судом права власності на майно необхідне тоді, коли щодо його належності у позивача відсутні відповідні правовстановлюючі документи.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1218, 1220 Цивільного Кодексу України спадкування перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), що відкривається внаслідок смерті особи, і до складу спадщини входять усі права та обов`язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та не припинились внаслідок його смерті. За ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7, виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому розглядаються заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до правового висновку, висловленого у Постанові Верховного Суду від 10.01.2019 року у справі №484/747/17, відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом.

Згідно з ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1 ст.1269 ЦК України).

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дід позивача ОСОБА_3 , який був зареєстрований та постійно мешкав за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 за життя склав заповіт, яким належну йому на праві приватної власності земельну ділянку площею 0,04 га, що розташована на території Люцернянської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, цільове призначення: для ведення садівництва, заповів позивачу ОСОБА_1 .

23.12.2021 позивач ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Кукурудз Тетяни Юріївни для оформлення права на спадщину, що відкрилась після смерті діда ОСОБА_3 .

На підставі заяви позивача ОСОБА_1 про видачу свідоцтва про право на спадщину нотаріусом була заведена спадкова справа № 149/2021 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

30.12.2021 приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Кукурудз Т.Ю. видала позивачу ОСОБА_1 постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 755/02-31 від 30.12.2021, відповідно до якої зазначено, що оскільки на момент смерті спадкодавець ОСОБА_3 та спадкоємець ОСОБА_1 , були зареєстровані за різними адресами, встановити факт їхнього постійного спільного проживання на момент відкриття спадщини не вбачається можливим. У зв`язку з тим, що у спадковій справі відсутні належні документи, які б підтверджувати факт прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , видати свідоцтво про право на спадину на земельну ділянку площею 0,04 га, яка розташована на території Люцернянської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, цільове призначення - для ведення садівництва, не вбачається за можливе.

Відповідач ОСОБА_2 підтвердив обставини, викладені у позові, а саме, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько відповідача та дід позивача ОСОБА_3 , який за життя склав заповіт, яким належну йому на праві приватної власності земельну ділянку площею 0,04 га, що розташована на території Люцернянської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, цільове призначення: для ведення садівництва, заповів позивачу ОСОБА_1 . Також визнав той факт, що позивач ОСОБА_1 , починаючи з осені 2017 року, дійсно проживав разом зі своїм дідом ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_1 . Решта спадкоємців за законом не прийняли спадщину у жодний зі способів, передбачених законодавством.Заперечень щодо наведених позивачем обставин він не має.

Як вбачається з наданих суду доказів, позивачем доведено факт постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню.

Діючим законодавством України чітко визначений порядок отримання спадкоємцем документа, який посвідчує його право на успадковане майно - Свідоцтва про право на спадщину, видачу якого, відповідно до норм цивільного законодавства та Закону України «Про нотаріат», покладено на нотаріальний орган. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку.

Відповідно до п.п. 4. 15, 4.18 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Аналізуючи викладене, суд вважає, що неможливість позивача отримати свідоцтво про право на спадщину є порушенням його права власності, оскільки унеможливлює визнання такого права з боку держави перед іншими суб`єктами цивільних та інших правовідносин.

Таким чином, право на спадщину є самостійним майновим правом, яке виникає на підставі факту її прийняття та підлягає захисту в передбачений законом спосіб, і через відмову нотаріуса у видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину, не може бути захищене в інший спосіб.

У зв`язку із чим, враховуючи, що позивач прийняв спадщину в установленому законом порядку, але отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 в нотаріальній конторі не може, його право підлягає захисту, а позовні вимоги задоволенню.

Судові витрати.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати понесені позивачем та підлягають зарахуванню на рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11-13, 76-82, 141, 259, 263-265, 268, 315 ЦПК України, суд, -

вирішив:

1. Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності в порядку спадкування за заповітом- задовольнити.

2. Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_7 в місті Запоріжжі, разом з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини.

3. Визнати за ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_7 в місті Запоріжжі, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , право власності на земельну ділянку, яка розташована за адресою: Запорізька область, Запорізький (Вільнянський) район, Михайлівська територіальна громада, земельна ділянка № НОМЕР_2 , кадастровий номер: :01:001:0697, площею 0,04 га, в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 10.05.2022.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_6 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя Вікторія Олександрівна Кіяшко

10.05.2022