Справа №731/16/22
Провадження №2-з/731/3/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2022 року смт Варва

Варвинський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Савенка А.І.,

за участю секретаря Чичоти В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні без повідомлення учасників справи заяву позивача ОСОБА_1 від 26 січня 2022 року про забезпечення позову, подану в його інтересах адвокатом Кічою Владиславом Валерійовичем, у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 , поданою в його інтересах адвокатом Кічою Владиславом Валерійовичем, до Варвинської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Прилуцького районного нотаріального округу Пушкарьова-Гезердава Наталія Олексіївна, про скасування рішення про державну реєстрацію речового права, -

В С Т А Н О В И В:

26 січня 2022 року до суду надійшла вказана заява.

Заява обґрунтована тим, що у провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 про скасування рішення про державну реєстрацію речового права. Предметом позову є скасування самоврядного рішення і державної реєстрації права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :06:000:0116, площею 2,00 га. На сьогоднішній день відповідач ОСОБА_2 вже відчужив вказану земельну ділянку відповідачу ОСОБА_3 , а тому є підстави вважати, що земельна ділянка без згоди позивача буде відчужена третім особам, що може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Враховуючи наведене, представник позивача просить вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером :06:000:0116, площею 2,00 га, та заборонити іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаної земельної ділянки.

Розгляд заяви про забезпечення позову суд проводить відповідно до ст. 153 ЦПК України, без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріли справи, суд дійшов наступних висновків.

12 січня 2022 року до Варвинського районного суду Чернігівської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 , подана в його інтересах адвокатом Кічою Владиславом Валерійовичем, до Варвинської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Прилуцького районного нотаріального округу Пушкарьова-Гезердава Наталія Олексіївна, про скасування рішення про державну реєстрацію речового права.

Ухвалою суду від 19 січня 2022 року, після усунення представником позивача недоліків позовної заяви, позов прийнято до розгляду та призначено відкрите підготовче судове засідання у справі на 21 лютого 2022 року, за клопотанням представника позивача витребувано докази по справі.

Позовні вимоги позивача дослівно полягають у наступному:

- визнати незаконним Рішення Варвинської селищної ради № 413 від 31 серпня 2021 року Про передачу земельних ділянок у власність громадянину ОСОБА_2 про затверджено проект землевідведення і передачу у власність земельну ділянку за кадастровим номером :06:000:0116, площею 2,00 га;

- скасувати державну реєстрацію Договору купівлі-продажу земельної ділянки, серія та номер: 2188, за кадастровим номером :06:000:0116, площею 2,00 га, від 12 листопада 2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Пушкарьова-Гезердава Наталія Олексіївна, Прилуцький районний нотаріальний округ, Чернігівська область.

Рішенням Варвинської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області (10 сесія 8 скликання) від 10 червня 2021 року № 270 відтерміновано розгляд заяви позивача ОСОБА_1 від 11 травня 2021 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 2,00 га, на території Журавського старостинського округу (11-12, 16-17).

Відповідно до Рішенням Варвинської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області (13 сесія 8 скликання) від 14 липня 2021 року № 304 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення аналогічної земельної ділянки ОСОБА_2 (а.с. 18-20).

З рішення Варвинської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області (15 сесія 8 скликання) від 31 серпня 2021 року № 413, розміщеного у вільному доступі на офіційному сайті селищної ради в мережі Інтернет, вбачається, що ОСОБА_2 затверджено проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передано у власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 2,00 га, кадастровий номер :06:000:0116, розміщену на території Журавського старостинського округу (а.с. 69-72).

З 12 листопада 2021 року право власності на земельну ділянку площею 2,00 га, кадастровий номер :06:000:0116, зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу № 2188, виданого 12 листопада 2021 року приватним нотаріусом Прилуцького районного нотаріального округу Пушкарьовою-Гезердавою Н.О., що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Інформацією з Державного земельного кадастру (а.с. 9, 10). Відомості про реєстрацію іншого речового права на земельну ділянку у вказаних Інформаціях відсутні.

Доказів на підтвердження того, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстрований намір відповідача ОСОБА_3 щодо продажу земельної ділянки, стороною позивача не надано.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Види забезпечення позову визначені у ч. 1 ст. 150 ЦПК України, серед яких передбачено, зокрема, накладення арешту на майно, що належить відповідачу, а також заборону іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача (відповідачів), щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

Умовою застосування заходів для забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Суд повинен лише пересвідчиться, що між сторонами виник спір.

Вказане відповідає правовому висновку, висловленому Верховним Судом 25 вересня 2019 року у справі N 320/3560/18.

Як зазначено у п. 4 Рішення Конституційного Суду від 31 травня 2011 року № 4-рп/2011, інститут забезпечення позову передбачає можливість захисту особою порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Разом з тим у Кодексі встановлено систему захисту прав особи, щодо якої застосовано заходи забезпечення позову. Складовими такої системи є: співмірність видів забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами; можливість суду вимагати від позивача забезпечити його вимогу заставою; відшкодування особі збитків, завданих забезпеченням позову; право на апеляційне оскарження ухвали суду щодо забезпечення позову. Аналіз зазначених положень Кодексу дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, яка ініціює питання про застосування заходів забезпечення позову, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано.

У постанові Верховного Суду від 24 лютого 2021 року у цивільній справі № 755/5333/20 сформовано правовий висновок про те, що позовні вимоги немайнового характеру не підлягають забезпеченню шляхом накладення арешту на майно, оскільки в разі задоволення позову рішення суду не підлягає примусовому виконанню. Такий захід забезпечення позову не відповідає змісту порушеного, на думку позивача, права, та не є співмірним із заявленими вимогами. Незабезпечення позову шляхом накладення арешту на майно не призведе до ускладнення чи неможливості виконати рішення суду за позовним вимогами немайнового характеру.

Згідно з усталеною практикою Верховного Суду, сформульованою в постановах від 22 січня 2021 року у справі № 910/5550/19, від 19 грудня 2018 у справі № 910/9254/18, від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/2226/18 та від 16 серпня 2018 року у справі № 910/1040/18, якщо позивач звертається з немайновою позовною вимогою, а судове рішення в разі її задоволення не вимагатиме примусового виконання, то не має взагалі застосовуватись і досліджуватись така підстава для вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а має застосовуватись та досліджуватись така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або відновлення порушених, оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких від звернувся до суду. В таких немайнових спорах має досліджуватись, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема чи зможе позивач без вжиття заходів забезпечення позову захистити свої права у межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Враховуючи предмет заявленого позову та обсяг заявлених позовних вимог, зокрема те, що позовні вимоги мають немайновий характер, полягають у вимогах про визнання незаконним рішення органу місцевого самоврядування та скасування державної реєстрації договору купівлі-продажу земельної ділянки, та не включають вимог майнового характеру, про що вказує сам позивач у заяві про забезпечення позову, зважаючи на те, що заходи забезпечення позову мають бути розумними та співмірними із заявленими позовними вимогами, невжиття таких заходів не може утруднити виконання рішення суду про скасування рішення селищної ради та скасування державної реєстрації договору купівлі-продажу, оскільки ці вимоги не є майновими та не підлягають примусовому виконанню, а вжиття таких заходів не зможе захистити права позивача, які, на його думку, порушені, в межах лише одного цього провадження, без нових звернень до суду, суд дійшов висновку про відсутність підстав для забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку.

Заява про забезпечення позову не містить жодного обґрунтування для застосування іншого виду забезпечення позову такого як заборона іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору, та з наведених вище мотивів суд не вбачає підстав для її задоволення в цій частині.

За таких обставин у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити у повному обсязі.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 149-153, 157, 197, 260, 353, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) від 26 січня 2022 року про забезпечення позову, поданої в його інтересах адвокатом Кічою Владиславом Валерійовичем (юридична адреса: 17500, Чернігівська область, м. Прилуки, вул. Незалежності, 78), у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 , поданою в його інтересах адвокатом Кічою Владиславом Валерійовичем, до Варвинської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області (код ЄДРПОУ 04412372, юридична адреса: 17600, Чернігівська область, Прилуцький район, смт Варва, вул. Шевченка, 38), ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Прилуцького районного нотаріального округу Пушкарьова-Гезердава Наталія Олексіївна (юридична адреса: 17600, Чернігівська область, Прилуцький район, смт Варва, вул. Шевченка, 49), про скасування рішення про державну реєстрацію речового права відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.І.Савенко