КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2022 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Андрієнко А.М., Вербова І.М.,

секретар Ольшевська Ю.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційні скарги Київської міської прокуратури та Державної казначейської служби України на рішення Печерського районного суду м. Києва від 14 вересня 2021 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури м. Києва, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями та рішенням органів досудового слідства, прокуратури,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Прокуратури м. Києва, ДКСУ, в якому просив стягнути з ДКСУ за рахунок коштів державного бюджету грошову компенсацію моральної шкоди у розмірі 1 800 000,00 грн, завданої незаконними діями та рішеннями органів досудового слідства, прокуратури.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що він незаконно перебував під кримінальним переслідуванням з 23.02.2019 по 23.08.2019, з них 4 дні був позбавлений волі - був затриманий і перебував під вартою з 22.02.2019 до 26.02.2019. У зв`язку із закриттям кримінального провадження № 0000110 від 15.02.2019 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України, оскільки слідством не було встановлено достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливості їх отримати, відповідно до ст. 56 Конституції України, ст.ст. 1176, 1167 ЦК України, ст.ст. 2-4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», у позивача виникло право на відшкодування моральної шкоди, яка позивачу завдана незаконними діями та рішеннями органу досудового розслідування та прокуратури по притягненню до кримінальної відповідальності, які завдали йому моральних страждань, призвели до погіршення його психологічного стану, оскільки через кримінальне переслідування він не міг працювати та забезпечувати свою сім`ю матеріально. ОСОБА_1 був змушений вживати додаткових заходів для захисту від обвинувачення, доводити свою невинуватість, на що витрачати значний час та сили, що відволікало його від звичних занять й усталеного способу життя.

Розмір гарантованого мінімуму за час перебування під арештом, потім - під дією запобіжного заходу у вигляді застави, проведення відносно нього слідчих дій, у тому числі і негласних слідчих розшукових дій, не у повному обсязі компенсує завдану йому шкоду. Впродовж доби він був фактично підданий катуванню у розумінні статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню). Позивач внаслідок дій правоохоронних органів був позбавлений можливості сприяти своїм дітям ОСОБА_2 , 2013 р.н., і ОСОБА_3 , 2015 р.н., у навчанні, вихованні, внаслідок своїх психологічних переживань щодо подальшої долі, порушене проти нього кримінальне провадження мало тяжкі наслідки для нього, оскільки він тривалий час страждав від почуття невизначеності свого майбутнього. Йому завдана моральна шкода, яка полягає у порушенні його конституційний прав, переживаннях через незаконне притягнення до кримінальної відповідальності, порушення у зв`язку з цим нормальних життєвих зв`язків, вимушених змінах в організації його життя, а саме інформація про його незаконні затримання, перебування під вартою, засудження, негативних чином вплинула на стан здоров`я його сім`ї дружини та дітей. Позивач намагався захистити своїх дітей та матір від цих негативних наслідків шляхом приховування від них цих подій, що завдавало йому ще більші страждання через необхідність вести фактично подвійне життя (а.с. 1-11).

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 14.09.2021 позов ОСОБА_1 до Прокуратури м. Києва, ДКСУ про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями та рішеннями органів досудового слідства, прокуратури, задоволено частково. Стягнуто з ДКСУ за рахунок коштів державного бюджету України на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію моральної шкоди у сумі 300 000,00 грн шляхом списання з Єдиного казначейського рахунку ДКСУ. Відмовлено у решті позовних вимог (а.с. 105-117).

В апеляційній скарзі, Київська міська прокуратура, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати рішення в частині задоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Вказує, що суд, стягуючи на користь позивача більший розмір морального відшкодування ніж передбачено законом, не мотивував своє рішення та не вказав, які саме доводи позивача по моральній шкоді суд взяв до уваги та якими доказами у справі такі висновки суду підтверджуються (а.с. 120-125).

Також, ДКСУ було подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову. Зазначає, що Казначейство жодних прав та інтересів позивача не порушувало, не вступало у правовідносини з ним і жодної шкоди позивачеві не завдавало, тому стягнення коштів з Казначейства є необґрунтованим і таким, що не відповідає встановленому законом способу захисту порушеного права.

Крім того, судом не наведено жодного розрахунку чи мотивів, якими б підтверджувалась законність визначеного розміру відшкодування у 300 000,00 грн.

Вказує що, висновок спеціаліста-кандидата психологічних наук ОСОБА_4 не може бути безумовною підставою для встановлення факту заподіяння позивачу моральної шкоди та правильності здійснення розрахунку її розміру (а.с. 131-137).

17.12.2021 позивачем подано відзив на апеляційну скаргу прокуратури, якому зазначається, що єдиною підставою її подання є незгода прокуратури з визначеним судом розміром компенсації за завдану моральну шкоду. Разом з тим, в поданій апеляційній скарзі, відповідач визнає факт незаконного перебування позивача під слідством в період з 23.02.2019 по 23.08.2019, при цьому, з 23.02.2019 по 26.02.2019 позивач перебував під вартою, що призвело до погіршення/позбавлення можливостей реалізації позивачем своїх звичок та бажань, тому визначений судом першої інстанції розмір моральної шкоди є обґрунтованим (а.с. 154-158).

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_5 заперечував проти поданих апеляційних скарг та просив їх відхилити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд апеляційної інстанції визнав за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи (ч. 2 ст. 372 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційних скарг, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційні скарги Київської міської прокуратури та ДКСУ підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, слідчим управлінням ГУ СБУ у м. Києві та Київської області здійснювалось досудове розслідування злочину, передбаченого частиною третьою ст. 368 КК України, у кримінальному провадженні № 0000110, зареєстрованому у ЄРДР 15.02.2019, у вчиненні якого повідомлено про підозру ОСОБА_1

22.02.2019 у приміщенні офісу ТОВ «Капітал Брок Сервіс», директором якого є позивач, проведено обшук, а позивач був фактично затриманий співробітниками СБУ.

23.02.2019 позивачу оголошено про його затримання та супровід співробітниками СБУ до приміщення ГУ СБУ у м. Києві та Київській області, у приміщенні якого 23.02.2019, згодом - до Відділу забезпечення досудового слідства СБУ України.

23.02.2019 позивачу було повідомлено про підозру, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

25.02.2019 Печерським районним судом м. Києва у справі № 757/9436/19-к ОСОБА_1 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та одночасно визначено альтернативний захід - заставу для забезпечення виконання обов`язків, визначених КПК України, у розмірі 150 000,00 грн, які наступного дня були внесені на депозитний рахунок суду його братом, а власне ОСОБА_1 - звільнено з-під варти.

22.04.2019 строк досудового розслідування у даній кримінальній справі ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва Новака Р.В. продовжено до чотирьох місяців, тобто до 23.06.2019.

22.06.2019 строк досудового розслідування у даній кримінальній справі ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва Смик С.І. продовжено до п`яти місяців, тобто до 23.07.2019 включно.

19.07.2019 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва Матійчук Г.О. продовжено до шести місяців, тобто до 23.08.2019.

23.08.2019 прокурором третього відділу процесуального керівництва управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва Прокуратури м. Києва Апреленком О.І. кримінальне провадження, внесене до ЄДРДР за № 0000110 від 15.02.2019, за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, та ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України, закрито на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпанням можливостей для їх отримання.

Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

За правилами п. 2 ч. 2 ст. 1167 ЦК України якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт, то моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала.

Згідно з частинами 1, 2 статті 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» від 01.12.1994 № 266/94-ВР, підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок, зокрема, незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадянина.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 2 зазначеного Закону право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку закриття кримінального провадження за невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

Відповідно до ч. 5 ст. 9, ч. 6 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, ст. 38 Декларації прав і свобод людини та громадянина, ч. 5 ст. 5 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожен, хто став жертвою арешту, затримання, засудження, має право на відшкодування шкоди.

У пунктах 1.1, 1.2 Рішення Конституційного Суду України від 27.10.1999 у справі № 1-15/99 зазначено, що кримінальна відповідальність настає з моменту набрання законної сили обвинувальним вироком суду. Притягнення до кримінальної відповідальності, як стадія кримінального переслідування, починається з моменту пред`явлення особі обвинувачення у вчиненні злочину.

За приписами п. 14 ч. 1 ст. 3 КПК України притягнення до кримінальної відповідальності - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до частин 1, 2 статті 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Обвинуваченим (підсудним) є особа, обвинувальний акт щодо якої переданий до суду в порядку, передбаченому статтею 291 цього Кодексу.

У частині 1 статті 278 КПК України визначено, що письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

На підставі системного аналізу наведених норм прав апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що період перебування під слідством та судом у спірних правовідносинах має бути обрахований за час, починаючи від 23.02.2019 по 23.08.2019 (6 місяців), тобто з моменту вручення позивачу письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення до закриття кримінального провадження за невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

При цьому, моральна шкода підлягає майновому відшкодуванню з обрахуванням відповідно до тривалості періоду такого незаконного перебування під слідством та судом з обов`язковою прив`язкою до мінімального розміру заробітної плати, оскільки це передбачено законом.

Конституція України, як основний закон, закріплює в Україні засади державної політики, спрямованої, насамперед, на забезпечення прав і свобод людини та гідних умов її життя.

Стаття 3 Конституції України визначає, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Як принцип всієї практичної діяльності держави, всіх її органів та посадових осіб за статтею 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість функціонування держави, їх утвердження і забезпечення і є головним обов`язком держави.

На забезпечення ефективного захисту прав та свобод людини направлені норми Конституції України про розповсюдження юрисдикції судів на всі правовідносини, які виникають у державі, а також на відшкодування моральної та матеріальної шкоди, як результат порушених прав фізичних та юридичних осіб.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання моральної шкоди іншій особі (п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Відшкодування шкоди - один з найважливіших інститутів сучасної правової науки. У законодавстві України передбачено два види шкоди, що підлягає відшкодуванню - шкоду матеріальну і шкоду моральну.

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди (п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України).

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до п. 5 ст. 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» громадянинові відшкодовується моральна шкода у наведених в статті 1 цього Закону випадках.

За приписами частин 5, 6 статті 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про доведеність позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди за період з 23.02.2019 по 23.08.2019, адже очевидним є той факт, що затримання, отримання повідомлення про підозру та взяття під варту особи призводить до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до висновку спеціаліста - кандидата психологічних наук ОСОБА_4 , якою проведено психологічне дослідження індивідуально-характерні особливості ОСОБА_1 , його емоційний стан, особливості психічної діяльності і психологічні особливості ситуації, у якій він перебував у контексті кримінального провадження № 0000110 від 15.02.2019, актуальний психічний стан у період з 22.02.2019 по 18.06.2021 (коли проводилося дослідження) характеризується зниженням когнітивних функцій, емоційною нестабільністю, пригніченим фоном настрою, підвищеною втомлюваністю, порушенням сну, високим рівнем тривоги (емоційної напруги), наявними ознаками страху; його хвилювання викликані обставинами в яких перебував піддослідний, що призвело до виникнення травматичного стресу (акумуляції психічної напруги), посилилися такі риси, як замкненість, недовірливість, дратівливість, підозрілість, зниження рівня самооцінки, впевненості в собі та правильності власних дій.

Згідно з висновком від 18.06.2021 у ОСОБА_1 відбулися зміни в емоційному стані та його індивідуально-психологічних проявах, що пов`язано з процесом розслідування правоохоронними органами кримінального провадження від 15.02.2019 №0000110. В результаті процесу досудового розслідування піддослідний потрапив у травматичні умови (розслідування відбувалося поза його волевиявленням, викликало інтенсивні психологічні переживання) та призвело до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Як вбачається з складеного висновку спеціаліста-психолога, переживання подій у період від 22.02.2019 по 18.06.2021 (коли проводилося дослідження) є психотравмуючою, оскільки це виходить за межі звичайних, щоденних переживань, то у піддослідного виникли ознаки посттравматичного стресового розладу (інтенсивний страх обмеження волі та свободи пересування, неможливості задовольняти домінуючі цінності, виникнення відчуття безпорадності, ознаки порушення сну та вживання алкоголю, нав`язливі спогади, уникнення ситуацій, які асоціюються з травмою, повернувся до шкідливої звички, виник стан безпорадності, принижено його ділову репутацію). До того ж механізм виникнення посттравматичного розладу свідчить, що з перебігом часу можливо прогнозувати загострення вказаних ознак, які підсилюються особистісними якостями ОСОБА_1 та підтверджуються наявним психоемоційним станом.

Отже, зазначені події призвели до погіршення / позбавлення можливостей реалізації позивачем своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Згідно з частинами 2, 3 статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» розмір відшкодування моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Тобто, законом передбачено, що розмір відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом повинен визначатися судом із врахуванням мінімального розміру заробітної плати.

Таким чином, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні до мінімального розміру заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, суд при вирішенні питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподаткованого мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи, при цьому визначений законом розмір є мінімальним, що гарантований державою, а суд, враховуючи обставини конкретної справи, може застосувати й більший розмір відшкодування.

Положеннями частин 1, 2, 7 статті 1176 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, підлягає відшкодуванню на підставі Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

Згідно з пунктами 1, 5 частини 1 статті 3 цього Закону у випадках незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, громадянинові відшкодовуються (повертаються) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій, а також моральна шкода.

Відшкодування шкоди в таких випадках провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Розмір сум, які передбачені п. 1 ч. 1 ст. 3 цього Закону і підлягають відшкодуванню, визначається з урахуванням заробітку, не одержаного громадянином за час відсторонення від роботи (посади) (ч. 1 ст. 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»).

Частинами 1, 2 статті 12 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що розмір відшкодовуваної шкоди, зазначеної в пунктах 1, 3, 4 статті 3 цього Закону, залежно від того, який орган провадив слідчі (розшукові) дії чи розглядав справу, у місячний термін з дня звернення громадянина визначають відповідні органи, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратура і суд, про що виносять постанову (ухвалу). Якщо кримінальне провадження закрито судом при розгляді кримінальної справи в апеляційному або касаційному порядку, зазначені дії провадить суд, що розглядав справу у першій інстанції. У разі незгоди з винесеною постановою (ухвалою) про відшкодування шкоди громадянин відповідно до положень цивільного процесуального законодавства може оскаржити постанову до суду, а ухвалу суду - до суду вищої інстанції в апеляційному порядку.

Пунктами 11, 12 Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», затвердженого наказом Мінюсту України від 04.03.1996 № 6/5, Генеральної прокуратури України від 04.03.1996 № 3 та Мінфіну України від 04.03.1996 № 41, при винесенні виправдувального вироку або закритті справи судом першої інстанції чи в касаційному або наглядному порядку - до суду, який розглядав справу по першій інстанції;

Отже, чинним законодавством чітко визначено порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, при цьому встановлення розміру грошових доходів, втрачених громадянами унаслідок незаконних дій зазначених органів, віднесено до компетенції цих органів, в тому числі і судом.

Вимоги частини 2, 3 статті 23 ЦК України передбачають, що моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч. 3 ст. 23 ЦК України).

Статтею 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» передбачено, що відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зав`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

При визначенні розміру моральної шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, суд повинен визначити страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Крім того, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами рівності, поміркованості, розумності, справедливості. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, а ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

Розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Таким чином мінімальний розмір відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом, гарантований державою, за 6 місяців становить 28 338, 00 грн (4 173, 00 грн (відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2019 рік» розмір мінімальної заробітної плати з 01.01.2020) х 6 місяців). Такий розмір не є граничним.

При цьому, задовольняючи позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди за час перебування під вартою, суд першої інстанції правильно застосував правило ч. 3 ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», однак, доводи апеляційних скарг про безпідставне завищення розміру моральної шкоди є обґрунтованими, тому апеляційний суд доходить висновку, що визначений розмір відшкодування моральної шкоди у розмірі 300 000,00 грн. є завищеним, і в цій частині підлягає зміні, зменшивши розмір відшкодування моральної шкоди до 150 000,00 грн.

Довід апеляційної скарги ДКСУ про те, що висновок спеціаліста-кандидата психологічних наук ОСОБА_4 не може бути безумовною підставою для встановлення факту заподіяння позивачу моральної шкоди та правильності здійснення розрахунку її розміру не береться до уваги, оскільки він не спростований відповідачем жодними належними, достатніми та допустимими доказами у розумінні статей 76-82 ЦПК України.

Таким чином, наведені у апеляційних скаргах доводи зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанцій стосовно установлених обставин справи, містять посилання на факти, які були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував, тому апеляційні скарги Київської місцевої прокуратури та ДКСУ підлягають частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає зміні.

Відповідно до ч. 4 ст. 376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 268, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Київської міської прокуратури задовольнити частково.

Апеляційну скаргу Державної казначейської служби України задовольнити частково.

Рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури м. Києва, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями та рішенням органів досудового слідства, прокуратури змінити.

Стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) грошову компенсацію моральної шкоди у сумі 150 000 (сто п`ятдесят тисяч),00 грн шляхом списання з Єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст складено 03 червня 2022 року.

Суддя-доповідач В.А. Нежура

Судді А.М. Андрієнко

І.М. Вербова