Провадження № 2/235/87/22
Справа № 235/6304/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2022 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

у складі: головуючого судді Назаренко Г.В.

за участю секретаря судового засідання Овчаренко В.В.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2021 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 , ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 20 листопада 2004 року уклав шлюб з ОСОБА_2 , зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції м. Донецька, актовий запис № 857.

Від шлюбу у них народився син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 12 вересня 2013 року шлюб між ними було розірвано.

Незважаючи на припинення сімейних відносин, він ніколи не заперечував своїх обов`язків з утримання їх дитини та в добровільному порядку в міру своїх фінансових можливостей надавав цілком достойне грошове утримання дитині. Зокрема, за місцем своєї роботи він подав заяву, на підставі якої з його заробітної плати проводилося відрахування аліментів, розмір яких склав, наприклад, у січні та лютому 2021 року 8632,61 грн, що втричі вище за мінімальний рекомендований розмір аліментів на дитину відповідного віку.

20 квітня 2018 року він уклав шлюб з ОСОБА_5 , зареєстрований Покровським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Донецькій області, актовий запис № 139.

Від шлюбу у них народився син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Шлюб між ними на сьогодні не розірвано, але з середини березня 2021 року вони проживають окремо.

29 березня 2021 року Димитровським міським судом Донецької області по цивільній справі № 226/479/21 було видано судовий наказ, яким стягнуто з нього на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі ј частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 25.02.2021р. і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 7 липня 2021 року по справі № 235/2796/21 з нього було стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову, тобто з 22.04.2021р. і до повноліття дитини; на утримання дружини ОСОБА_5 у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, тобто з 22.04.2021р. і до досягнення дитиною трирічного віку.

Таким чином, станом на сьогодні х його заробітної плати для сплати аліментів щомісячно утримається ѕ або 78% заробітку, що становить для нього надмірне фінансове навантаження та призводить до того, що він втрачає подальшу мотивацію працювати на діючій роботі.

З 16 січня 2021 року він працюю в ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське»/ГКР-2 на посаді начальника дільниці (підз.).

Його робота пов`язана із шкідливими і вадкими умовами праці, значними фізичними та психоемоційними навантаженнями, з ризиком для життя та здоров`я, високим рівнем відповідальності за життя та здоров`я інших працівників. Працювати в таких умовах його мотивує виключно рівень його заробітної плати.

Водночас стягнення ѕ частини заробітної плати в рахунок сплати аліментів на всіх утриманців призводить до того, що в його розпорядженні залишатиметься сума коштів, заради якої зникає будь-який сенс працювати у відповідних умовах близько 13 000 15 000 грн.

Його старший син ОСОБА_8 , 2008р.н., не має жодних проблем зі здоров`ям, а молодший син ОСОБА_9 , 2020р.н., теж не має серозних проблем зі здоров`ям.

В нього немає в наявності на праві власності (іншому речовому праві) майна (рухомого чи нерухомого) та/або майнових прав, грошових коштів на поточних та/або вкладних (депозитних) рахунках, корпоративних прав тощо, з яких він би міг отримувати пасивний дохід (проценти, дивіденди, орендну плату тощо).

Єдиним його майном є легковий автомобіль 2000р.в., який він придбав у 2014 році, а єдиним доходом заробітна плата.

Також останніми роками у нього не було витрат, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи.

За наявними у нього даними відповідач ОСОБА_5 наразі дійсно не працює та перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Натомість відповідач ОСОБА_2 має постійну роботу (працю бухгалтером на шахті) та стабільно отримує заробітну плату, розмір якої становить не менше 10 000 грн.

Він підтримує батьківський зв`язок з обома дітьми та приймає активну участь в їх вихованні. Через характер його роботи у нього небагато вільного часу, але кожний свій вихідний він намагається проводити з кимось із дітей, вітає їх коштовними подарунками на свята і т.і.

Зазначеним вище рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 7 липня 2021 року з нього були стягнуті аліменти починаючи з 22.04.2021р., у з`язку з чим станом на день набрання рішенням законної сили виникла заборгованість за квітень липень 2021 року. Цю заборгованість він виплатив на користь ОСОБА_5 добровільно, без застосування до нього заходів примусового стягнення. Таким чином, на його переконання, він сумлінно виконує свої батьківські обов`язки, у тому числі по сплаті аліментів.

Виходячи зі змісту ст.170 СК України він не мав права подати до суду заяву про скасування судового наказу, виданого 29 березня 2021 року Димитровським міським судом Донецької області, але має право на позов про зменшення розміру аліментів.

Крім того, відповідно до ст.192 СК України він має право зменшити розмір аліментів, визначений за рішенням суду у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Після стягнення з нього аліментів у розмірі ј частки від усіх видів його заробітку (доходу) на утримання старшого сина ОСОБА_8 , 2008р.н., його сімейний стан змінився, а саме рішенням суду з нього стягнуто також аліменти на утримання сина ОСОБА_10 , 2020р.н., а також на утримання дружини ОСОБА_5 до досягнення дитиною трирічного віку.

В порушення ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» з його заробітної плати відраховується наразі 75% аліментів.

На підставі наведеного просив зменшити розмір аліментів, що стягуються з ного на підставі рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 7 липня 2021 року по справі № 235/2796/21 на користь ОСОБА_5 на утримання дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 1/3 до 1/6 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття; зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на підставі рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 7 липня 2021 року по справі № 235/2796/21 на користь ОСОБА_5 на її утримання з 1/6 до 1/8 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно; зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на підставі судового наказу, виданого 29 березня 2021 року Димитровським міським судом Донецької області по справі № 226/479/21 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з ј до 1/6 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття (а.с.2-7).

У встановлений судом строк відповідач ОСОБА_2 надала відзив, в якому заперечувала проти задоволення вимог в частині зменшення розміру аліментів, що стягуються з ОСОБА_4 на її користь на підставі судового наказу, виданого 29 березня 2021 року Димитровським міським судом Донецької області у справі № 226/479/21 на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з ј до 1/6 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Так, ІНФОРМАЦІЯ_5 у шлюбі з позивачем у них народився син ОСОБА_6 .

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 12 вересня 2013 року шлюб між нею та позивачем було розірвано. Після розірвання син залишився проживати із нею.

За їх спільною домовленістю ОСОБА_4 сплачував аліменти на утримання сина добровільно у розмірі ј частки його заробітку на підставі заяви, поданої ним за місцем роботи. Однак у січні 2021 року розмір аліментів суттєво зменшився, і коли вона звернулася до ОСОБА_4 для з`ясування причини зменшення аліментів, він повідомив, що бажає в подальшому сплачувати аліменти в меншому розмірі, так як вважає, що і цього буде достатньо для утримання їх сина.

Такі обставини змусили її в лютому 2021 року звернутися до Димитровського міського суду Донецької області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_4 аліментів на утримання сина.

29 березня 2021 року Димитровським міським судом Донецької області у справі № 226/479/21 було видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_4 на її користь аліментів на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі ј частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Позивач перебуває у шлюбі з ОСОБА_5 з 20.04.2018р. Син у шлюбі позивача і ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Таким чином, на день видання Димитровським міським судом Донецької області судового наказу від 29 березня 2021 року про стягнення аліментів з позивача на утримання їх спільного сина позивач вже був одружений та біля року вже мав дитину. На час розгляду зазначеної справи ОСОБА_4 та ОСОБА_5 продовжують перебувати у шлюбі. Тобто, сімейний стан позивача після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів не змінився.

Не надано позивачем суду і доказів суттєвого погіршення його матеріального стану з 29 березня 2021 року. Як зазначив сам позивач, він тривалий час працює на ТОВ «Шахтоуправління «Покровське». Згідно наданої позивачем довідки про доходи № 8535 від 23.08.2021 його доходи не тільки не зменшилися у порівнянні з січнем 2021 року, коли він сплачував аліменти на утримання сина добровільно, але й суттєво збільшилися.

Так, коли за січень 2021 року позивачу було нараховано заробітну плату у розмірі 27500,21 грн, то у березні 2021 року 64600,93 грн, у травні 2021 року 52600,94 грн, у червні 2021 року 92023,37 грн, у липні 2021 року 7835,69 грн, а заробітна плата за квітень 2021 року склала 113106,88 грн.

При цьому, обов`язок утримувати дитину, народжену у шлюбі з ОСОБА_5 , та дружину ОСОБА_5 , яка народила дитину, у відповідності до положень СК України існував у позивача і до рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області з огляду на те, що зазначення обов`язку сплати аліментів згідно рішення суду від 7 липня 2021 року не може вказувати на погіршення матеріального стану ОСОБА_4 .

Звернула увагу суду на те, що позов про стягнення аліментів з ОСОБА_4 нинішньою дружиною ОСОБА_5 був поданий у квітні 2021 року, майже відразу після відкриття виконавчого провадження на підставі судового наказу від 29 березня 2021 року. У вказаному позові ставилися вимоги про стягнення з ОСОБА_4 аліментів на утримання сина ОСОБА_11 у розмірі 1/3 частки від його доходу, дружини ОСОБА_5 у розмірі 1/6 частки доходу. Вказаний розмір аліментів у сукупності майже в два рази перевищує розмір аліментів на утримання сина ОСОБА_8 .

Однак, як вбачається з копії рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 7 липня 2021 року ОСОБА_4 , будучи обізнаним про наявність вказаного позову, під час розгляду справи не заперечував проти позовних вимог, не надавав відзиву на позовну заяву, не подав заяви про перегляд заочного рішення, не оскаржив вказане рішення в апеляційному порядку.

Така позиція ОСОБА_4 , на її думку, свідчить про його мовчазну згоду з вказаним рішенням, наявність якого у цій справі він намагається використати як підставу для зменшення розміру аліментів на утримання їх спільного сина.

З урахуванням того, що позивачем не надано підтвердження розірвання сімейних стосунків з ОСОБА_5 , то задоволення позовних вимог ОСОБА_4 за цим позовом негативно вплине тільки на права їх сина ОСОБА_6 , так як зменшення розміру аліментів на користь дружини ОСОБА_5 за наявності спільного сімейного бюджету з чоловіком ніяким чином не відобразиться на матеріальному стані відповідача ОСОБА_5 та її дитини.

На користь такого твердження свідчить і строк звернення ОСОБА_4 із позовом наступного місяця після набрання законної сили рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 7 липня 2021 року і запропонований позивачем спосіб зменшення аліментів (на користь ОСОБА_5 на утримання сина ОСОБА_10 з 1/3 на 1/6, на користь ОСОБА_5 на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку з 1/6 на 1/8, на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_8 з ј на 1/6), який позивач обґрунтовує тим, що розмір стягнення у нинішньому вигляді 75% від доходу суперечить положенням ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» про максимальний розмір стягнень аліментів до 70% заробітної плати божника.

Очевидно, що у даному випадку позивач та відповідач ОСОБА_5 «вжили право на зло», оскільки цивільно-правовий інструментарій (подання позову про стягнення аліментів другою дружиною без заперечення з боку чоловіка) використовується позивачем у вказаній справі для зменшення розміру аліментів на утримання першої дитини та зумовлює настання для неї та її дитини негативних наслідків.

На її думку, відновлення прав позивача, про яке він просить суд, та дотримання рівності прав обох дітей може бути здійснено і у разі зменшення розміру аліментів на утримання дружини ОСОБА_5 з ј до 1/8 частки доходу, а також зменшення розміру аліментів на користь ОСОБА_5 на утримання сина ОСОБА_11 з 1/3 до ј чстки доходу.

При цьому розмір часток доходу на утримання обох дітей буде рівним та не порушить прав жодного з дітей, а сукупний розмір відрахувань із заробітної плати позивача буде трохи більше ніж 60%, що дозволить зменшити фінансове навантаження на нього.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_4 перестав підтримувати зв`язок із нею та сином, не брав участі у його вихованні, не намагався зустрічатися із ним та спільно проводити вільний час.

Вона працює на посаді бухгалтера в ТОВ «Метінвест Бізнес Сервіс», її середньомісячний дохід складає близько 9,5 10 тисяч гривень.

Їх син ОСОБА_6 проживає разом із нею за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому, більша частина її витрат пов`язана з витратами на утримання сина.

Середньомісячні витрати за комунальні послуги в квартирі, де вони мешкають із сином, у літній період становлять близько 1500 грн, в зимовий період 2500 3500 грн.

ОСОБА_8 швидко росте, дорослішає, у зв`язку з чим одяг та взуття для ного треба купувати нове щосезону, що тягне значні матеріальні витрати.

Батько не піклується про здоров`я сина, не цікавиться навчанням.

На її неодноразові прохання взяти за місцем роботи оздоровчу путівку для сина, позивач це зробити відмовився, через це ц 2021 році за власні кошти вона була вимушена придати путівку для ОСОБА_8 до Дитячого оздоровчого табору «Бригантина» у сторонньої людини, яка відмовилася від поїздки, сплативши за неї майже 3000 грн.

У зв`язку з карантинними обмеженнями навчання сина у школі у 2020 2021 роках є дистанційним. Надання домашніх завдань, надсилання виконаних робіт мало здійснюватися в електронному вигляді з використанням додатків мобільного телефону. Для цього вона були вимушена придбати сину новий мобільний телефон вартістю 4884 грн, так як старий за своїми характеристиками не дозволяв це робити.

За рекомендацією лікаря-педіатра сина було направлено до лікаря-ортодонта для виправлення аномалії росту зубів, де йому було встановлено брекети. Первинний прийом у лікаря-ортодонта коштував їй 6000 грн, в подальшому вартість послуг цього лікаря на місяць складає від 50 до 700 грн. Лікування сина є тривалим, строком до 2 років, усі витрати, пов`язані з підтриманням здоров`я сина, вона несе самостійно.

Враховуючи щомісячні потреби дитини, які з віком не зменшуються, а тільки збільшуються, вона не вбачає підстав для зменшення розміру аліментів на утримання ОСОБА_8 .

Вважала, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження погіршення його майнового стану, у тому числі у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу, а навпаки доходи позивача з часу призначення аліментів на утримання сина ОСОБА_8 збільшитися, у зв`язку з чим просила в задоволенні позовних вимог до неї відмовити (а.с.46-51).

У встановлений судом строк позивач подав відповідь на відзив, в якій зазначив, що станом на 29 березня 2021 року не сплачував за судовим рішенням аліменти на утримання другої дитини та дружини до досягнення дитиною трирічного віку.

В силу різних причин та обставин після народження ІНФОРМАЦІЯ_6 дитини його сімейні відносини з ОСОБА_5 почали поступово погіршуватися і орієнтовно з середини березня 2021 року виключно за ініціативою відповідача вони остаточно почали проживати окремо. Через вік дитини та характер його роботи дитина залишилась проживати з матір`ю. Шлюб вони не розривали через встановлене СК України обмеженя (дитині лише 10 квітня 2021 року виповнився один рік). Крім того, він не бажає розривати цей шлюб та має сподівання відновити сімейні відносини. З яких причин ОСОБА_5 не подає позовну заяву про розірвання шлюбу, - йому не відомо.

Факт перебування у шлюбі з ОСОБА_5 або факт розірвання цього шлюбу самі по собі не впливають на його обов`язок сплачувати на її користь аліменти, стягнуті з нього рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 7 липня 2021 року.

Таким чином, зміна його сімейного стану полягає не в народженні другої дитини після стягнення аліментів на утримання першої дитини, а в припиненні сімейних відносин у повторному шлюбі та виникнення у нього обов`язку на підставі рішення суду сплачувати аліменти на користь ОСОБА_5 , що в сукупності із судовим наказом про стягнення аліментів на користь ОСОБА_2 становить ѕ частки його доходу (заробітку).

За існуючої ситуації з його заробітної плати для сплати аліментів на виконання рішень судів щомісячно має утримуватися ѕ або 75% заробітку, що становить для нього надмірне фінансове навантаження та призводить до того, що він втрачає подальшу мотивацію працювати на діючій роботі. На даний час відповідачі звернулися до Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби для примусового виконання судових рішень і відповідні розпорядження про проведення утримання були надіслані державним виконавцем за місцем його роботи.

У відповідності до змісту ч.7 ст.170 СК України він не мав права подати до суду заяву про скасування судового наказу, виданого 29 березня 2021 року Димитровським міським судом Донецької області, але має безумовне право на позов про зменшення розміру аліментів.

Його базовим аргументом в частині позовних вимог до ОСОБА_2 є те, що з урахуванням розміру його доходу та розміру її доходу, стану здоров`я дитини, характеру її навчання та інших існуючих на даний час обставин, а також обов`язку обох батьків утримувати дитину, для нормального забезпечення дитини буде достатнім стягнення з нього 1/6 частки всіх видів його заробітку (доходу), що в грошовому виразі становитиме близько 8600 грн щомісячно та втричі перевищуватиме мінімальний рекомендований розмір аліментів на дитину відповідного віку.

Надана ОСОБА_2 довідка № 146 від 27.09.2021р. підтверджує, що її середньомісячний заробіток становить 12561,22 грн. З урахуванням аліментів, що з нього стягуються, в розмірі 8600 грн цього буде достатньо для нормального утримання дитини.

Аліменти повинні використовуватися виключно для задоволення потреб дитини, її гармонійного фізичного та духовного розвитку, і не можуть слугувати для безпідставного збагачення отримувача аліментів за рахунок платника аліментів.

Пропонованого ним розміру аліментів цілком достатньо для оплати комунальних послуг згідно з тими рахунками, що надані відповідачем.

Щорічний відпочинок дитини, оплата стоматологічних послуг чи придбання нового смартфону через їх разовий характер та особливі обставини їх оплати можуть бути віднесені до додаткових витрат на дитину, і він не заперечує проти стягнення з нього таких витрат в порядку, передбаченому ст.185 СК України.

Також він ніколи не виступав проти того, щоб компенсувати ОСОБА_2 подібні додаткові витрати в добровільному порядку. В деяких випадках сам купував дитині схожі речі, які, виходячи з його віку, сприятимуть її розвитку та соціалізації серед однолітків (смартгодинник, якісний футбольний м`яч, квадрокоптер і т.і.).

Твердження ОСОБА_2 про те, що він та ОСОБА_5 нібито «вжили право на зло», ґрунтується виключно на її припущеннях та не підтверджене жодним належним доказом. По-перше, він не був належним чином повідомлений про розгляд справи № 235/2796/21, тому не подавав відзив на позов зі своїми запереченнями проти його задоволення. Водночас він не подавав й заяви про визнання позову повністю або частково. По-друге, отримавши копію рішення суду від 7 липня 2021 року та розглядаючи питання про можливість подання заяви про перегляд заочного рішення, з урахуванням консультації адвоката він дійшов висновку про те, що у поданні такої заяви в його випадку немає жодного сенсу.

Це пов`язано з тим, що скасування заочного рішення не вирішить спору між ним та ОСОБА_5 , а тільки виведе його на новий рівень та ускладнить для нього можливість реалізувати свої матеріальні та цивільно-процесуальні права, адже він не заперечує свого обов`язку сплачувати аліменти, і питання полягає лише в їх розмірі. Оскільки на той час з нього вже стягувалися аліменти на користь ОСОБА_2 , він бачив необхідним ініціювати зменшення розміру аліментів одразу на всіх утриманців.

Твердження ОСОБА_2 про те, що після розірвання шлюбу він перестав підтримувати зв`язок із сином, не брав участі у його вихованні та не намагався зустрічатися з ним, не відповідає дійсності та не підтверджується жодним належним доказом.

На підставі викладеного він наполягає на задоволенні свого позову та вважав, що доводи відзиву аргументів його позову не спростовують (а.с.86- 91).

Ухвалою судді Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 13 вересня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.40).

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 позов не визнали з підстав, зазначених у відзиві, просили в позові відмовити.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з`явились, надала клопотання про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову про зменшення розміру аліментів на своє утримання та утримання дитини заперечувала (а.с.83).

Заслухавши учасників справи, дослідивши письмові докази і оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлені такі фактичні обставини та відповідна суть спірних правовідносин.

ОСОБА_4 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_12 з 20 листопада 2004 року по 24 вересня 2013 року (а.с.21), від шлюбу з якою має малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.17).

Станом на 28 вересня 2021 року дитина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає разом із матір`ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.52).

Судовим наказом, виданим Димитровським міським судом Донецької області 29 березня 2021 року по справі № 226/479/21, з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі ј частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 25.02.2021р. і до досягнення дитиною повноліття (а.с.19-20).

З 20 квітня 2018 року ОСОБА_4 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_13 (а.с.22), від шлюбу з якою має малолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.23).

Станом на 9 грудня 2021 року ОСОБА_4 мешкає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується копією акту ОСББ «Восьмерочка» № 45 від 09.12.2021р. (а.с.121).

Заочним рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 7 липня 2021 року, що набрало законної сили 6 серпня 2021 року, з ОСОБА_4 стягуються аліменти на користь ОСОБА_14 на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову, тобто з 22 квітня 2021 оку і до повноліття дитини, а також на утримання дружини в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, тобто з 22 квітня 2021 року і до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.24-25).

З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, сформованої 26.08.2021р., вбачається, що в них відсутні відомості про наявність у позивача прав на нерухоме майно або речових прав на нерухоме майно (а.с.18).

Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 позивач є власником транспортного засобу AUDI A6, реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстрованого за ним 07.10.2014р. Центром ДАІ 1414 (а.с.31).

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу маж батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може барти участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першою статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач послався на те, що після стягнення з нього аліментів на утримання сина ОСОБА_15 в розмірі ј частки заробітку, у нього змінився сімейний стан, тобто з`явилось ще дві особи, на утримання яких з нього рішенням суду стягуються аліменти (на утримання сина ОСОБА_11 1/3 частки заробітку, на утримання дружини ОСОБА_5 в розмірі 1/6 частки заробітку), а також на зміну його матеріального стану, що полягає в тому, що з його заробітку утримується більше ніж встановлений Законом України «Про виконавче провадження» розмір утримання за виконавчими листами (75% замість 70%).

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.ч.1 та 2 ст.77 ЦПК України).

Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що у позивача є два сини: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 від шлюбу з ОСОБА_2 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 від шлюбу з ОСОБА_5 .

Обидва судові рішення про стягнення з позивача аліментів (судовий наказ Димитровського міського суду Донецької області від 29 березня 2021 року та рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 7 липня 2021 року) ухвалювались судами у 2021 році, тобто в той час, коли у позивача вже були три особи, утримувати яких він зобов`язаний за законом (малолітні сини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , лев, ІНФОРМАЦІЯ_4 , та дружина, з якою проживає малолітня дитина ОСОБА_5 ), отже сімейний стан позивача після стягнення з нього аліментів на утримання сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у нього змінився.

Крім того, у відповідності до копії довідки ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» № 8535 від 23.08.2021р. та копій розрахункових листків на ім`я позивача доходи ОСОБА_4 , який працює на цьому підприємстві з 16 січня 2021 року по теперішній час в якості начальника дільниці, суттєво не зменшились, а навпаки, збільшились. Так, станом на березень 2021 року (станом на дату видачі судового наказу про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ) йому було нараховано заробітну плату в розмірі 64 600,93 грн, а в липні 2021 року (станом на дату ухвалення рішення про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та дружини ОСОБА_5 ) йому було нараховано заробітну плату вже в розмірі 78 635,69 грн, що майже на 14 000 грн більше, ніж він отримував у першому кварталі 2021 року (а.с.26-30, 95).

Отже, позивач належними та допустимими доказами не підтвердив погіршення його майнового стану, у тому числі у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу, а навпаки судом було встановлено збільшення доходів останнього. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.

Аналогічні висновки містяться також й у постанові Верховного Суду від 3 вересня 2020 року, винесеній у справі № 760/9783/18-ц.

На підставі наведеного суд приходить до висновку про те, що підстав для зміни (зменшення) розміру аліментів, що стягуються з нього на користь відповідача ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , немає.

Разом з тим, суд приходить до висновку про можливість зміни (зменшення) розміру аліментів, що стягуються з позивача на користь ОСОБА_5 на її утримання та утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , на підставі заочного рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 7 липня 2021 року, з огляду на те, що, ухвалюючи таке рішення, у суду була відсутня інформація щодо наявності у ОСОБА_4 ще однієї дитини сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утримання якої на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти на підставі судового наказу, виданого 29 березня 2021 року Димитрівським міським судом Донецької області позивач не подавав відзиву на позовну заяву у справі за позовом до нього ОСОБА_5 , доказів наявності у нього ще одного утриманця, письмових пояснень про це або заяву про перегляд заочного рішення у встановленому законом порядку.

Суд вважає, що перевищення встановленого ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» відсоток відрахувань із заробітної плати позивача державним виконавцем сталося саме внаслідок дещо необґрунтовано завищеного розміру аліментів, що стягуються з нього на користь ОСОБА_5 на її утримання та утримання сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а тому вважає за можливе зменшити розмір аліментів, що стягуються на підставі заочного рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 7 липня 2021 року, яке набрало законної сили 6 серпня 2021 року, ухваленого по справі № 235/2796/21 (провадження № 2/235/1195/21) за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів, стягуючи з позивача аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення від дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_8 , а також на користь ОСОБА_5 на її утримання в розмірі 1/8 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення від дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_9 .

При цьому суд зазначає, що визначений розмір аліментів судів у повній мірі забезпечить гідні умови життя, необхідні для розвитку дитини та непрацездатної дружини, при цьому діти позивача будуть знаходитись у рівних умовах щодо їх матеріального забезпечення, і це не суперечитиме їх інтересам.

Інформація щодо виконання батьківських обов`язків ОСОБА_4 , надана адміністрацією школи, де навчається ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не береться судом до уваги при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, оскільки невиконання або неналежне виконання своїх батьківських обов`язків виходячи зі змісту ст.192 СК України не є підставою для зміну розміру аліментів, що визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками (а.с.54, 93).

Докази несення відповідачем ОСОБА_2 витрат по придбанню сину ОСОБА_8 смартфона, оздоровчої путівки, оплату послуг стоматолога-ортодонта, також не можуть бути взяті судом до уваги при вирішенні спору про зміну розміру аліментів, оскільки такі витрати можуть віднесені до додаткових витрат на дитину і не є предметом цього спору між сторонами (а.с.67-74).

Несення відповідачем ОСОБА_2 витрат по оплаті комунальних послуг, а також розмір її заробітної плати не впливає на висновки суду щодо обов`язку утримувати позивачем своїх дітей та непрацездатну дружину, з якою проживає дитина, і розміру такого утримання (а.с.53, 55-66).

При зверненні до суду позивачем понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 908 грн, які позивач просив у випадку задоволення позову йому не відшкодовувати (а.с.1).

Відповідно до ст.ст.141, 150, 180, 181, 192 СК України, керуючись ст.ст.4, 12, 19, 76-78, 80, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_4 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до ОСОБА_5 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) про зміну розміру аліментів задовольнити частково.

Зменшити розмір аліментів, що стягуються за заочним рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 7 липня 2021 року, яке набрало законної сили 6 серпня 2021 року, ухваленого по справі № 235/2796/21 (провадження № 2/235/1195/21) за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів.

Стягувати з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП НОМЕР_3 , аліменти на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , РНОКПП НОМЕР_4 , на утримання сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення від дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Стягувати з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП НОМЕР_3 , аліменти на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , РНОКПП НОМЕР_4 , на її утримання в розмірі 1/8 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення від дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_9 .

В інший частині позову відмовити.

Витребувати з Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) виконавчий лист, виданий Красноармійським міськрайонним судом Донецької області 7 липня 2021 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 аліментів на її утримання та сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (справа № 235/2796/21, провадження № 2/235/1195/21).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, повністю або частково безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Згідно п.3 Розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 731-ІХ від 18.06.2020 року під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Дата складання повного судового рішення 27 січня 2022 року.

Суддя Г.В. Назаренко

Вступна та резолютивна частини рішення складені 18 січня 2022 року. Повне рішення складене 27 січня 2022 року.

Суддя Г.В. Назаренко