ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/7959/21 Номер провадження 22-ц/814/1072/22Головуючий у 1-й інстанції Тімошенко Н.В. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Дряниця Ю.В., Чумак О.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (без повідомлення учасників справи) у м.Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою в її інтересах адвокатом Крекотень Олександром Анатолійовичем,

на заочне рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 17 січня 2022 року, постановлене суддею Тімошенко Н.В. (повний текст складено 21 січня 2022 року),

по справі за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором поставки,

в с т а н о в и в:

17.08.2021 ОСОБА_2 звернувся і суд з позовом до ФО-П ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 46 857,00 грн. за договором поставки №11/07 від 07.11.2019. В обґрунтування позову зазначає, що відповідно до умов вказаного договору, загальна сума якого складає 130 000,00 грн., відповідач зобов`язався підготувати матеріал для покрівлі в обсязі 300 кв.м. із монтажем, надати товар та передати його у власність. Однак, станом на 28.08.2020 відповідач свої зобов`язання не виконала, матеріал поставлено частково, внаслідок чого він відмовився від договору. Розпискою від 28.08.2020 працівник відповідача ОСОБА_3 погодився із припиненням договору та погодився повернути 44 000,00 грн. заборгованості, однак кошти не повернуті. Тому просить стягнути вказану суму заборгованості, а також штрафні санкції в порядку ст.625 ЦК України.

Заочним рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 17.01.2022 позов ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто із фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 44 000,00 грн. заборгованості за договором поставки №11/07 від 07.11.2019, 2 243,44 грн. - 3% річних та 613,56 грн. - штрафних санкцій, а всього 46 857,00 грн.

Рішення районного суду вмотивовано тим, що позивач виконав належним чином умови договору поставки, оплативши його вартість, а відповідач в повному обсязі умови за договором не виконав, тому заборгованість підлягає стягненню в судовому порядку із урахуванням 3% річних та штрафу.

Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 16.02.2022 заяву адвоката Крекотня О.А. в інтересах ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 17.091.2022 -залишено без задоволення.

Адвокат Крекотень О.А., діючи в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу на вказане рішення. Посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування фактичних обставин справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Вважає, що заочне рішення ухвалено з порушенням імперативних норм ст.ст.280,281 ЦПК України, оскільки були відсутніми підстави для проведення заочного розгляду справи.

Заперечує висновок районного суду щодо укладення між сторонами договору поставки товару №11/07, оскільки такий договір не відповідає вимогам ст.712 ЦК України.

Зазначає, що позивачем не надано доказів, що між сторонами при укладенні названого договору досягнуто згоди щодо точної кількості, асортименту, якості та вартості товару, який мав бути поставлений продавцем у вартість покупця. Крім того, відсутні докази внесення покупцем 20 000,00 грн. авансового платежу на момент укладення договору, як зазначеного у п.6.1 договору, також відсутні докази про поставку позивачу балок і проведення за них оплати. Звертає увагу на відсутність акту приймання-передачі товару, рахунки на оплату партії товару та доказів оплати такого рахунку позивачем.

Заперечує належність як доказів розписки від 26.08.2020, складеної та підписаної ОСОБА_3 , та розписок від 08.09.2020, складених і підписаних ОСОБА_4 , оскільки матеріали справи не містять доказів тих обставин, що вказані особи є найманими працівниками ФО-П ОСОБА_1 та доказів, що вони діяли від імені та в інтересах останньої.

Вважає, що всупереч положенням п.6.2 договору та положенням ст.ст.76-81 ЦПК України відсутні достатні та допустимі докази поставки та оплати товару на суму 44 000,00 грн., а саме рахунок та акт виконаних робіт, а також квитанції про їх оплату.

Доводить до відому, що ОСОБА_1 із 30.09.2020 не є ФО-П внаслідок припинення підприємницької діяльності, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, апеляційна скарга розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що 07.11.2019 між ОСОБА_2 (покупець) та ФО-П ОСОБА_1 (постачальник) укладено договір №11/07, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується підготувати матеріал для покрівлі в обсязі 300 м.кв. із монтажем, в який входить покрівельний матеріал (профнастил пофарбований), крокви, розкоси, мауерлат, затяжкна балка, обрешітка, кріплення (надалі - товар), разом або окремими партіями та передати його у власність покупцю, а покупець зобов`язаний прийняти та оплатити товар при належній якості (п.1.1 договору)./а.с.3/

Відповідно до п. 2.1. договору загальна сума договору складає 130 000,00 грн., без ПДВ. Сума може корегуватися по факту виконаних робіт.

Постачальник повинен виконати в терміни, які визначаються продавцем у підтвердження замовлення покупця, за попередньою домовленістю 15.04.2020 (пункт 4.1. договору).

Станом на 28.08.2020 ФО-П ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором не виконала, матеріал поставлено частково, а саме, балки в кількості 30 шт., що змусило позивача відмовитися від продовження даного договору.

Відповідно до розписки від 26.08.2020 ОСОБА_2 відмовився від частково змонтованої конструкції за невідповідністі за адресою: АДРЕСА_1 , а працівник відповідача - ОСОБА_3 погодився із припиненням дії договору, зобов`язавшись повернути позивачу заборгованість в сумі 44 000,00 грн. за невиконані по договору роботи після повернення пиломатеріалів./а.с.4/

Відповідно до розписок ОСОБА_5 від 08.09.2020 останній забрав по місцю вказаної адреси дошку обрешітку і порізаний брус 30 шт. по 2м та балки 6-метрові і кількості 30шт./а.с.6,7/

Задовольняючи позов та стягуючи на користь позивача 44 000,00 грн. заборгованості за договором, районний суд виходив з того, що відповідач не надав доказів повернення вказаної суми внаслідок припинення договору. Посилаючись на положення ст.625 ЦК України, суд першої інстанції визнав наявні підстави для стягнення із відповідача 3% річних в сумі 2 243,44 грн. та штрафні санкції в сумі 613,56 грн.

Апеляційний суд з такими висновками районного суду погоджується, враховуючи наступне.

Згідно п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення зміну, або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору відповідно до ст.628 ЦК України становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Як убачається зіст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Як убачається зі змісту договору №11/07, його умови не суперечать актам цивільного законодавства, поєднуючи в собі як умови договору купівлі-продажу, так і умови договору підряду (стаття 837 ЦК України).

Не повна юридична кваліфікація позивачем та районним судом виду укладеного між сторонами договору не спростовує того факту, що між сторонами на підставі вказаного договору виникли договірні зобов`язання. В усякому разі, укладений між сторонами договір є дійсний та його умови обов`язкові до виконання сторонами.

З огляду на викладене доводи апеляційної скарги, що укладений сторонами договір №11/07 не відповідає вимогам ст.712 ЦК України (договір поставки) та не є таким, - апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки вони не спростовують факту укладення між сторонами договору та виникнення на підставі нього відповідних зобов`язань.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними доказами в розумінні ст.77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

З урахуванням процесуального обов`язку кожної сторони надати суду докази на підтвердження своїх вимог або заперечень, апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги щодо не надання позивачем доказів, що при укладенні названого договору досягнуто згоди щодо точної кількості, асортименту, якості та вартості товару, який мав бути поставлений продавцем у власність покупця, та доказів внесення покупцем 20 000,00 грн. авансового платежу, як зазначеного у п.6.1 договору, проведення оплати за поставлений товар.

Із матеріалів справи убачається, що ФО-П ОСОБА_1 видала платнику ОСОБА_6 рахунок №12/11 від 11.12.2019 на оплату товару металочерепиці в кількості 342,8 кв.м. по ціні 175,4 на суму 60 127,12 грн. та накладну №12/05 від 05.12.2019 на брус 60х100х2500 в кількості 7 шт. та дошку обрізну 15 кв. на загальну суму 1 965,00 грн./а.с.53,54/

Згідно платіжних доручення від 07.11.2019 та від 20.11.2019 ОСОБА_2 через ПАТ «ПриватБанк» сплатив ОСОБА_3 за пиломатеріали 20 000,00 грн. - 07.11.2019 та 20 000,00 грн. -20.11.2019, за монтаж даху 15 000,00 грн. - 29.07.2020./а.с.52,57/.

Відповідно до розписки від 26.08.2020, яка складена та підписана ОСОБА_3 , на 26.08.2020 замовник ОСОБА_2 відмовився від частково змонтованої конструкції за невідповідності за адресою: АДРЕСА_1 . Після повернення пиломатеріалів зобов`язуємося повернути ОСОБА_2 суму в розмірі 44 000,00 грн., після чого дія договору №11/07 буде завершена. Указана розписка скріплена печаткою ФО-П ОСОБА_1 /а.с.4/

08.09.2020 ОСОБА_5 забрав за адресою: АДРЕСА_1 балки 6-метрові в кількості 30 шт та дошку обрізну в кількості 2 куби, порізаний брус 30 шт. по 2 метри, про що склав відповідні розписки./а.с.6/

Колегія суддів визнає зазначені рахунки, платіжні доручення та розписки належними доказами на підтвердження договірних відносин сторін та їх припинення шляхом повернення кожному із сторін виконаного за договором.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності доказів, що вказані особи, які надали розписки, є найманими працівниками ФО-П ОСОБА_1 та діяли від імені та в інтересах останньої, колегія суддів відхиляє, оскільки такі заперечення не спростовані відповідними доказами. Між тим, умовами договору №11/07 передбачено, що приймання-передача товару здійснюється за участю представників сторін. Сторони підтвердили, що їх представники (в тому числі залучені ними треті особи), які будуть здійснювати приймання-передачу товару, є їх офіційними представниками та мають повноваження на приймання-передачу товару та на підписання накладних, з наданням додаткових підтверджуючих документів (пункт 5.1 договору).

Отже, визначена в розписці від 26.08.2020 сума 44 000,00 грн., що підлягає поверненню позивачу після повернення ним пиломатеріалів відповідачу, узгоджена сторонами договору та має бути відшкодована останнім, який у встановлений домовленістю строк її не повернув.

Заперечення в апеляційній скарзі сплати позивачем 20 000,00 грн. авансу згідно договору колегія суддів визнає неспроможними та до уваги не приймає, оскільки відповідно до п.6 договору, який передбачає порядок розрахунків, вказаний авансовий платіж має бути сплачений на момент укладення договору. Зважаючи на те, що договір є укладеним, про що свідчать підписи сторін із зазначенням їх відповідних даних та скріплений печаткою ФО-П ОСОБА_1 , такий платіж є підтвердженим.

Доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_1 із 30.09.2020 не є ФО-П внаслідок припинення підприємницької діяльності, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, не спростовують того факту, що зобов`язання ОСОБА_1 після втрати нею статусу ФО-П перед позивачем не припиняються. Разом із цим наведене є підставою для зміни рішення в частині особи виконання грошового зобов`язання, із ФО-П ОСОБА_1 на фізичну особу ОСОБА_1 .

Стосовно доводів відповідача про відсутність підстав для ухвалення заочного рішення, колегія суддів приймає до уваги наступне.

Умови проведення заочного розгляду справи врегульовані статтею 280 ЦПК України, за змістом якої суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Згідно частин першої, другої статті 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

У справі, що переглядається, районним судом постановлено заочне рішення з підстав неявки відповідача в судове засідання без поважних причин. При цьому поданий відповідачем через представника відзив на позовну заяву врахований судом при постановленні оскаржуваного рішення, що у розумінні ст.288 ЦПК України не є підставою для скасування заочного рішення.

З огляду на викладене, встановивши, що заява представника відповідача про перегляд заочного рішення не містить доказів поважності причин неявки відповідача, який реалізував належне йому право на подачу відзиву на позов, та обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування правильного по суті рішення.

Фактичні обставини справи та докази на їх підтвердження свідчать, що дійсно мало місце прострочення виконання грошового зобов`язання.

За змістом статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При розрахунку інфляційних втрат у зв`язку з простроченням боржником виконання грошового зобов`язання до цивільних відносин за аналогією закону підлягають застосуванню положення Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.

Порядок індексації грошових коштів визначається із застосуванням індексу споживчих цін (індексу інфляції) за офіційними даними Державного комітету статистики України у відповідний місяць прострочення боржника як результат множення грошового доходу на величину приросту споживчих цін за певний період, поділену на 100 відсотків (абзац п`ятий пункт четвертий згаданого Порядку), що відповідає позиції Верховного Суду від 26.06.2020 у справі №905/21/19.

Здійснивши перерахунок нарахованих позивачем 3% річних та інфляційних втрат за допомогою калькулятора штрафів системи «Ліга-Закон», апеляційний суд встановив правильність наведеного позивачем розрахунку, відтак позовні вимоги в частині стягнення 3% річних в сумі 2 243,44 грн. та штрафних санкцій в сумі 613,56 грн. задовольняються в повному обсязі.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та зміну рішення суду першої інстанції в частині особи виконання зобов`язання за договором із ФО-П ОСОБА_1 на фізичну особу ОСОБА_1 . В іншій частині рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.п.3.4 ч.1 ст.376, ст.ст. 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану в її інтересах адвокатом Крекотень Олександром Анатолійовичем, - задовольнити частково.

Заочне рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 17 січня 2022 року -змінити в частині особи, з якої підлягає стягненню сума заборгованості з ФО-П ОСОБА_1 на фізичну особу ОСОБА_1 .

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді Ю.В.Дряниця

О.В. Чумак