справа № 369/7339/21 головуючий у суді І інстанції Дубас Т.В.
провадження № 22-ц/824/1523/2022 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді -Березовенко Р.В.,
суддів: з участю секретаряЛапчевської О.Ф., Мостової Г.І, Мариненко Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Одеський бульвар», поданою представником - Васюком Миколою Миколайовичем на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 грудня 2021 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Одеський бульвар» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості-

В С Т А Н О В И В:

В травні 2021 року ТОВ «Управляюча компанія «Одеський бульвар» звернулось до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач є власником квартири АДРЕСА_1 , та є споживачем житлово-комунальних послуг.29.10.2019 р. між ТОВ «Управляюча компанія «Одеський бульвар» та ОСОБА_1 було укладено договір № 485/26-2019 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком комунальних та додаткових послуг. ОСОБА_1 користується житлово-комунальними послугами, які надаються на підставі договору, який укладений з ТОВ «УК «Одеський бульвар». Згідно довідки від 22.05.2021 р. заборгованість відповідача перед ТОВ «УК «Одеський бульвар» за період з липня 2019 року по квітень 2021 року складає 14 747,43 грн.. Враховуючи викладене, відповідач просив стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості за житлово-комунальні послуги в розмірі 14747,43 грн. та понесені судові витрати.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 серпня 2021 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Одеський бульвар» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Одеський бульвар» заборгованість згідно договору № 485/26-2019 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, комунальних та додаткових послуг від 29.10.2019 у розмірі 9 513,43 грн., судовий збір в розмірі 1464,38 грн.В решті позовних вимог відмовлено.

23 листопада 2021 року до Києво-Святошинського районного суду Київської області звернувся представник ТОВ «Управляюча компанія «Одеський бульвар» - адвокат Васюк М.М. із заявою про ухвалення додаткового рішення, оскільки, судом не вирішено питання щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 грудня 2021 року у задоволенні заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Одеський бульвар» - адвоката Васюка Миколи Миколайовича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Одеський бульвар» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено.

Не погодившись із ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 грудня 2021 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Одеський бульвар», через представника - Васюка Миколу Миколайовича, подало апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуально права та невідповідність висновків суду обставинам справи, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Одеський бульвар» задовольнити у повному обсязі. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Одеський бульвар» понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн.

При цьому зазначає, що у позовній заяві ТОВ «УК «Одеський бульвар» повідомило суд, що попередні орієнтовний розрахунок судових витрат на правову допомогу складає 5000,00 грн. Остаточний розмір витрат буде визначений з урахуванням вчинених процесуальних дій. Для отримання відшкодування витрат на професійну правничу допомогу достатньо вказівки у позовній заяві або апеляційній скарзі про попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат. Законодавець не встановлює ооов'язку подання клопотання перед судовими дебатами. Судом першої інстанції не було враховано висновки Верховного Суду, які вказують на те, що відсутність оплати витрат на професійну правничу допомогу надає право на їх відшкодування в судовому порядку (постанова від 20.10.2021 у справі № 757/29103/20-ц, від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, від 21.01.2021 у справі № 280/2635/20, від 09.11.2021 усправі № 648/2776/20) та неможливість суду втручатись у правовідносини між адвокатським об`єднанням (адвокатом) та Клієнтом. Таку позицію підтримує Верховний Суд у постанові від 06.04.2021 у справі № 922/2056/20. Для отримання відшкодування витрат на професійну правничу допомогу достатньо вказівки у позовній заяві або апеляційній скарзі про попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат. Дану позицію притримується Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19, Верховний Суд у постанові від 18.06.2020 у справі № 140/2024/19, від 24.12.2021 у справі № 640/20683/19, від 29.12.2020 у справі № 41/599, від 30.07.2021 у справі № 320/5975/20, від 29.06.2021 у справі № 922/1556/20.

В ухвалі про відкриття апеляційного провадження відповідачу було надано строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу, однак відзив до суду не надійшов.

У судове засідання сторони не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином, позивач - на електронну пошту, відповідач - телефонограмою, на особистий номер мобільного телефону, що зазначені в заяві, однак їх неявка не перешкоджає судовому розгляду.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Розглядаючи заяву представника ТОВ «Управляюча компанія «Одеський бульвар» - адвоката Васюка М.М. про ухвалення додаткового рішення, та стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн. судом першої інстанції встановлено, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 серпня 2021 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Одеський бульвар» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Одеський бульвар» заборгованість згідно договору № 485/26-2019 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, комунальних та додаткових послуг від 29.10.2019 у розмірі 9513,43 грн., судовий збір в розмірі 1464,38 грн. В решті позовних вимог відмовлено.

Із мотивувальної частини судового рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 серпня 2021 року видно, що суд першої інстанції не вбачав підстав для стягнення витрат на професійну (правничу) допомогу в розмірі 5 000,00 грн., оскільки вони є недоведеними та необґрунтованими належними та допустимими доказами.

23 листопада 2021 року до Києво-Святошинського районного суду Київської області звернувся представник ТОВ «Управляюча компанія «Одеський бульвар» - адвокат Васюк М.М. із заявою про ухвалення додаткового рішення, оскільки, судом, на його думку, не вирішено питання щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 грудня 2021 року у задоволенні заяви відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інтанції виходив з того, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Суд першої інстанції зауважив, що до ухвалення рішення представником позивача не було зроблено застереження, що докази понесення витрат на професійну правничу допомогу будуть надані до суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення.Крім того, суд зазначив, що при ухваленні рішення по суті спору судом вже вирішено питання про розподіл судових витрат, а саме стягнуто з відповідача на користь позивача судовий збір, а у стягненні судових витрат на правничу допомогу в розмірі 5 000 грн. відмовлено за недоведеністю. А відтак, судпершої інстанції не знайшовпідстав для ухвалення додаткового рішення.

Що стосується доводів апелянта щодо неправомірності відмови в ухваленні додаткового рішення про стягненні судових витрат на правову допомогу, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Відповідно до статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з вимогами частин 1, 2, 5, 6 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 14.04.2021 у справі N 757/60277/18-ц (провадження N 61-15924св20).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Як вбачається з матеріалів справи, до ухвалення рішення суду по суті спору представником позивача не було зроблено застереження, що докази понесення витрат на професійну правничу допомогу, орієнтовний розмір яких вказаний у позовній заяві, будуть надані до суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення. Поряд з цим, з матеріалів справи вбачається, що на момент ухвалення рішення судом першої інстанції такі докази в матеріалах справи були відсутні.

Посилання апелянта на практику Верховного Суду щодо врегулювання даних правовідносин, на думку колегії суддів не заслуговують на увагу, оскільки вказані висновки були зроблені в інших справах за встановлених відмінних обставин, а отже, висновків суду першої інстанції не спростовують.

За таких обставин, враховуючи, що при ухваленні судом першої інстанції рішення по сути спору було вирішено питання про розподіл судових витрат, а саме стягнуто з відповідача на користь позивача судовий збір, а у стягненні судових витрат на правничу допомогу в розмірі 5 000 грн. відмовлено за недоведеністю, тобто, в цій частині було ухвалене судове рішення, підстави для постановлення додаткового рішення відповідно до вимог ст. 270 ЦПК України відсутні.

Також, не заслуговують на увагу і доводи апелянта щодо можливості застосування у даному випадку ст. 246 ЦПК України, оскільки стороною позивача було порушено процесуальний порядок, передбачений ч.1 ст. 246 ЦПК України.

Отже, колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що суд першої інстанції правильно встановивши обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, судом додержано вимоги матеріального та процесуального права, а тому, судове рішення відповідно до ст. 375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Одеський бульвар», подану представником - Васюком Миколою Миколайовичем залишити без задоволення.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий: Р.В. Березовенко

Судді: О.Ф. Лапчевська

Г.І. Мостова