Номер провадження 2-др/756/13/22
01 червня 2022 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:
головуючого - судді Банасько І.М.,
за участю секретаря судових засідань Слуцького О.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву ОСОБА_1 про відшкодування витрат на правову допомогу та розподіл судових витрат у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІЗІ Кредит», треті особи: приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Малкова Марія Вікторівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,
14.01.2022 до суду звернувся ОСОБА_1 із заявою про відшкодування витрат на правову допомогу та розподіл судових витрат. Просить суд вирішити питання щодо розподілу витрат в частині судового збору за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 454,00 грн, а також здійснити розподіл судових витрат на професійну правову допомогу адвоката в розмірі 12 000,00 грн та стягнути їх з відповідача на користь позивача.
Учасники справи у судове засідання не з`явилися.
Представник позивача - адвокат Цвєтков Г.О. подав до суду заяву з проханням проводити судове засідання, призначене на 01.06.2022, без його участі.
Інші учаснки справи у судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, що підтверджується наявними у справі документами.
Зважаючи на положення ч. 4 ст. 270 ЦПК України, суд ухвалив розглянути справу за відсутності сторін.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.
Рішенням Оболонського районного суду м. Києва №756/16115/21 від 01.12.2022 ухвалено позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІЗІ Кредит», треті особи: приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Малкова Марія Вікторівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задоволено.

Між позивачем ОСОБА_1 та адвокатом Цвєтковим Г.О. 08.02.2021 укладено договір про надання правової допомоги №48 (а.с. 17).

Як вбачається з Додатку №2 від 27.09.2021 до договору про надання правової допомоги №48 від 08.02.2021 адвокат Цвєтков Г.О. надає послуги позивачу з оскарження дій приватного виконавця Малкової М.В. за відкритим виконавчим провадження №66467184, де боржником є позивач, а стягувачем відповідач. Клієнт сплачує на рахунок адвоката гонорар у розмірі 2 000,00 грн за 1 (один) час роботи. Оплата гонорару за цим Додатком здійснюється на підставі фактично затраченого адвокатом часу, зазначеного у відповідному акті (а.с. 18).

Згідно з актом наданих послуг №1 від 14.01.2022 адвокат Цвєтков Г.О. та позивач ОСОБА_1 склали цей акт на підвтердження того, що адвокатом були надані клієнту послуги по справі №756/16115/21 відповідно до договору про надання правової допомоги №48 від 08.02.2021. Загальна вартість послуг становить 12 000,00 грн.

Відповідно до прибуткового касового ордеру №1 від 14.01.2022 позивачем ОСОБА_1 сплачено за послуги згідно договору про надання правової допомоги №48 від 08.02.2021 та акту №1 від 14.01.2022 у розмірі 12 000,00 грн.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Так, рішення суду повинно бути повним, тобто повинно вирішувати усі позовні вимоги та усі питання, пов`язані із розглядом спору. Способом усунення неповноти рішення суду є ухвалення додаткового рішення. Ухвалюючи рішення, суд повинен враховувати первісні вимоги, а також усі уточнення (доповнення або зміни) до них, які заявлялися в судовому засіданні.

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас за змістом ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч. ч. 3, 5, 9 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Згідно ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У частині другій статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

В пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказано, що «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін».

У додатковій постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 жовтня 2019 року у справі №211/3113/16-ц (провадження №61-299св17) вказано, що: «суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг».

Відповідно до акту наданих послуг №1 від 14.01.2022 адвокат надав послугу клієнту, а саме ознайомлювався з матеріалами справи у суді протягом 1 години, вартість послуги склала 2 000,00 грн. Разом з тим, судом установлено, що будь-яких належних доказів про те, що адвокат Цвєтков Г.О. ознайомлювався з цивільною справою №756/16115/21 у суді матеріали справи не містять.

Зважаючи на викладене, керуючись принципами справедливості та верховенством права, та враховуючи значення справи для сторін, обґрунтованість та пропорційність витрат на професійну правничу допомогу до предмета спору з урахуванням того, що позивачем було заявлено одну вимогу немайнового характеру, враховуючи тривалість розгляду справи у суді - 41 день, та нетривалу зайнятість адвоката у судовому процесі, суд дійшов висновку про необхідність зменшення витрат на професійну правничу допомогу, стягнувши їх у сумі 5 000,00 грн з відповідача на користь позивача.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем ОСОБА_2 було сплачено судовий збір у розмірі 454,00 грн за подачу заяви про забезпечення позову, що підтверджується квитанцією від 07.10.2021 (а.с. 29).

Враховуючи викладене, та те, що судом було ухвалено рішення про повне задоволення вимог позивача, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 454,00 грн.

Керуючись ст.ст. 141, 270, 430 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про відшкодування витрат на правову допомогу та розподіл судових витрат у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІЗІ Кредит», треті особи: приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Малкова Марія Вікторівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити частково.

Ухвалити додаткове рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІЗІ Кредит», треті особи: приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Малкова Марія Вікторівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ІЗІ Кредит» (місцезнаходження: 04210, м. Київ, Оболонська набережна, 15, корп. 4; ) на користь ОСОБА_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ; адреса для листування: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн та витрати пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 454,00 грн.

У задоволенні іншої частини вимог заяви - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Оболонський районний суд м. Києва. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя І.М. Банасько