ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 638/7363/20 Номер провадження 22-ц/814/1399/22Головуючий у 1-й інстанції Аркатова К.В. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді Бутенко С. Б.

Суддів Пилипчук Л. І., Прядкіної О. В.

за участю секретаря: Ракович Д. Г.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві в режимі відеоконференції за допомогою он-лайн сервісу відеозв?язку EasyCon цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Бабенко Яни Вікторівни

на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 жовтня 2021 року у складі судді Аркатової К. В.

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Європартнер Фінанс», треті особи: Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Надра», ОСОБА_2 , приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Іванова Ольга Сергіївна, про визнання правовідносин за кредитним договором припиненими, визнання іпотеки припиненою та скасування заборони відчуження нерухомого майна,

в с т а н о в и в:

В червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом до ТОВ «Європартнер Фінанс» із залученням третіх осіб: ПАТ КБ «Надра», ОСОБА_2 та приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Іванової О. С., у якому просив суд визнати припиненими правовідносини за кредитним договором № 6/4/2008/840-К/259 від 07.03.2008, укладеним між ним та ВАТ КБ «Надра»; визнати припиненою іпотеку за договором № 6/4/2008/980-1/261 від 07.03.2008, укладеним між ним та ВАТ КБ «Надра», посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Івановою О. С., зареєстрований в реєстрі за № 932; скасувати заборону відчуження нерухомого майна, а саме будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , накладену приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Івановою О. С. 07.03.2008; земельну ділянку для ведення і обслуговування вказаного житлового будинку, кадастровий номер :00:013:0019, накладену приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального кругу Івановою О. С. 07.03.2008; земельну ділянку для ведення і обслуговування житлового будинку за вказаною адресою, кадастровий номер :00:013:0020, накладену приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Івановою О. С. 07.03.2008; стягнути з відповідача на його користь витрати на професійну правничу допомогу.

Позов мотивовано тим, що 07.03.2008 між ним та ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра» укладено кредитний договір № 6/4/2008/840-K/259, відповідно до пункту 1.1 якого Банк надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 162 560 дол США в порядку і на умовах, визначених цим договором за програмою «Нове житло». Відсотки за користування кредитом розраховуються банком на підставі відсоткової ставки у розмірі 12,89% відсотків на рік, строк кредиту - до 06 березня 2026 року.

У забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором між Банком і ОСОБА_2 укладено договір поруки № 6/4/2008/840-П/260 від 07.03.2008.

Також, 07 березня 2008 року між Банком та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки № 6/4/2008/980-1/261, який посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Івановою О. С. та зареєстровано в реєстрі за № 932.

Предметом іпотеки є нерухоме майно, яке належить на праві власності позивачу ОСОБА_1 , а саме: житловий будинок АДРЕСА_1 з прибудовами літ. «А-1» загальною площею 170,80 кв. м, житловою площею 127,60 кв. м, та надвірні будівлі та споруди, розташований на земельній ділянці площею 0,201 га по АДРЕСА_1. ; земельна ділянка: площею 0,0503 га, яка розташована по АДРЕСА_1 , цільове призначення земельної ділянки - для особистого селянського господарства за кадастровим номером :00:013:0020; земельна ділянка: площею 0,1500 га, яка розташована по АДРЕСА_1 , цільове призначення земельної ділянки - для ведення та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд за кадастровим номером :00:013:0019.

На підставі договору іпотеки, 07.03.2008 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Івановою О. С. накладено заборону на вказане нерухоме майно.

В подальшому, у вересні 2013 року Банк звернувся до Харківського районного суду Харківської області із позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення солідарно заборгованості за кредитним договором (справа № 635/9004/13-ц).

Заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області від 15 січня 2013 року позов Банку задоволено, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором у розмірі 2 002 713,29 грн.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 13 березня 2014 року вказане заочне рішення скасовано, справу призначено до розгляду, а ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 05 жовтня 2015 року позов ПАТ КБ «Надра» залишено без розгляду у зв`язку з повторною неявкою представника позивача.

Вказував, що з жовтня 2015 року і до теперішнього часу, жодних інших судових справ банком не було ініційовано.

Також, зазначив, що постановою правління Національного банку України № 83 від 05 лютого 2015 року до категорії неплатоспроможних віднесено ПАТ КБ «Надра», на підставі якої Фонд гарантування вкладів фізичних осіб запровадив у даний банк тимчасову адміністрацію строком на три місяці з 06 лютого 2015 року по 05 травня 2015 року.

27 березня 2020 року проведено електронний аукціон продажу активу ПАТ «КБ «Надра». Згідно протоколу електронного аукціону № UA-EA-2020-03-05-0000-b від 27.03.2020 переможцем торгів стало ТОВ «Європартнер Фінанс».

19 травня 2020 року між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «Європартнер Фінанс» укладено договір відступлення прав вимоги № GL3N217258.

Позивач вважає, що правовідносини за кредитним договором від 07.03.2008 є припиненими, іпотека за договором іпотеки є також припиненою, оскільки ПАТ «КБ «Надра» у вересні 2013 року подано позов до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором станом на 18.10.2012. Крім того, до позовної заяви додано розрахунок заборгованості за кредитним договором станом на 18.10.2012, де вказується, що заборгованість позичальника виникла з лютого 2009 року. До суду банк звернувся у вересні 2013 року, а тому банк використав своє право дострокового стягнення заборгованості кредитним договором. Отже, такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичних платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Тобто, банк відповідно до положень статті 1050 ЦК України та положень кредитного договору скористався правом на повернення кредиту достроково, чим змінив дату виконання основного зобов`язання, що підтверджується пред`явленням банком до суду позовної заяви про дострокове стягнення всієї суми заборгованості за кредитним договором.

Вказує, що позовна давність для звернення банку з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором обчислюється з 13.09.2013 і закінчилася 13.09.2016, а після 05.10.2015 (залишення позову без розгляду) банком не вживалося жодних дій щодо реалізації своїх прав за кредитним договором та договором іпотеки.

Вважає, що пропуск строку позовної давності, впливає на реальність виконання основного зобов`язання, тобто кредитор втратив право на примусове виконання зобов`язання по основному договору, що в свою чергу є наслідком припинення основного зобов`язання. Таким чином, враховуючи зміну строку зобов`язання банком, спливу строку позовної давності до основного зобов`язання, вважає, що правовідносини за кредитним договором є припиненими, а, оскільки, основне зобов`язання припинено через неможливість його виконання, договір іпотеки та іпотека мають похідних характер та також є припиненими, тому права позивача є порушеними і підлягають захисту.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 жовтня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що сплив позовної давності до основної та додаткової вимог кредитора про стягнення боргу за кредитним договором і про звернення стягнення на предмет іпотеки сам по собі не припиняє основного зобов`язання за кредитним договором а, відповідно, не може вважатися підставою для припинення іпотеки за абзацом другим частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку».

Не погодившись з вказаним рішенням, представник ОСОБА_1 - адвокат Бабенко Я. В. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з`ясування обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що згідно Довідки ПАТ КБ «Надра» від 01.03.2016 останньою датою погашення кредиту ОСОБА_1 є 01.10.2015, а не 10.01.2015 як вказує відповідач та суд в своєму рішенні, а оплата суми 26 983,46 дол. США є сумою перерахованою ПАТ «СК «Еталон» до ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві як погашення заборгованості по виконавчому провадженню ВП № 4847589 від 20.08.2015 на підставі постанови Київського апеляційного господарського суду від 14.05.2015, а не сплачена позивачем і не є визнанням ним боргу. З цих підстав вважає, що позовна давність не переривалась.

Також, посилаючись на постанову Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц, вказує, що звернення Банку з позовом про дострокове стягнення кредиту, незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору, незалежно від дійсності винесеного в подальшому судового рішення, а тому твердження суду про те, що залишення судом позову без розгляду, не є вимогою про дострокове погашення боргу в розумінні статті 1050 Цивільного кодексу України, не відповідають дійсності.

Наголошує, що, звернувшись у вересні 2013 року із позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, Банк використав своє право вимагати дострокового повернення кредиту та на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом.

Зазначає, що після залишення позову без розгляду ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 05.10.2015 Банк не вчиняв жодних дій щодо реалізації своїх прав за Кредитним договором та договором іпотеки.

Вважає, що пропуск строку позовної давності впливає на реальність виконання основного зобов`язання, тобто кредитор втратив право на примусове виконання зобов`язання по основному договору, що в свою чергу є наслідком припинення основного зобов`язання, а також договору іпотеки, який має похідний характер.

Оскільки на підставі договору іпотеки було зареєстроване обтяження: заборона на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_1 , а згідно пункту 1 частини другої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» таке обтяження проводиться на підставі судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили, просить суд зняти відповідні заборони на нерухоме майно.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «Європартнер Фінанс» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення як необґрунтовану, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення ПАТ КБ «Надра» з ринку у відзиві на апеляційну скаргу вважає апеляційну скаргу необґрунтованою та просить відмовити в її задоволенні, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Колегія суддів апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

За правилами частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частинами першою, другою, четвертою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

По справі встановлено, що 07 березня 2008 року між ВАТ «КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 6/4/2008/840-К/259, за умовами якого банк надав позичальнику кредит в сумі 162 560 дол. США в порядку і на умовах, визначених цим договором за програмою «Нове житло», зі сплатою відсотків за користування кредитом, які розраховуються банком на підставі відсоткової ставки у розмірі 12,89% відсотків на рік, та строком повернення кредиту - до 06 березня 2026 року.

З метою забезпечення виконання зобов`язання за даним кредитним договором того ж дня між ВАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_2 укладено договір поруки № 6/4/2008/840-П/260 та між ВАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки №6/4/2008/980-1/261, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Івановою О.С. та зареєстрований в реєстрі за № 932.

В іпотеку банку передано нерухоме майно, а саме: житловий будинок № 10 з прибудовами літ. «А-1» загальною площею 170,80 кв. м, житловою площею 127,60 кв. м, та надвірні будівлі та споруди: літня кухня літ. «Б», сарай літ. «В», гараж літ. «Г», вбиральня літ. «Е», льох літ. «Д», душ літ. «З», огорожа № 1-2, 7, колонки № 3, 6, колодязь № 4, водопровід № 5, розташований на земельній ділянці площею 0,201 га по АДРЕСА_1 ; земельна ділянка площею 0,0503 га, яка розташована по АДРЕСА_1 , цільове призначення земельної ділянки - для особистого селянського господарства за кадастровим номером :00:013:0020; земельна ділянка площею 0,1500 га, яка розташована по АДРЕСА_1 , цільове призначення земельної ділянки - для ведення та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за кадастровим номером :00:013:0019.

У зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором № 6/4/2008/840-К/259 від 07.03.2008 у вересні 2013 року ПАТ «КБ «Надра» звернулось до Харківського районного суду Харківської області із позовною заявою про стягнення заборгованості за даним кредитним договором.

Заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області від 15 січня 2014 року по справі № 635/9004/13-ц позов ПАТ «КБ «Надра» задоволено, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором № 6/4/2008/840-К/259 від 07.03.2008 року у розмірі 2 002 713,29 грн.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 13 березня 2014 року по справі № 635/9004/13-ц заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення задоволено, заочне рішення Харківського районного суду Харківської області від 15 січня 2014 року по цивільній справі № 635/9004/13-ц було скасовано та призначено справу до розгляду.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 05 жовтня 2015 року позов ПАТ КБ «Надра» залишено без розгляду у зв`язку з повторною неявкою представника позивача.

На підставі постанов Правління Національного банку України від 05.02.2015 № 83 «Про віднесення ПАТ «Комерційний банк «Надра» до категорії неплатоспроможних» та від 04.06.2015 № 356 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Комерційний банк «Надра» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з 06 лютого 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію, а з 05 червня 2015 року розпочато процедуру ліквідації ПАТ «КБ «Надра», яка здійснюється до моменту внесення запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи.

19 травня 2020 року в межах ліквідаційної процедури між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «Європартнер Фінанс» укладено договір № GL3N217258 про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого до ТОВ «Європартнер Фінанс» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на загальну суму 212 289,67 доларів США, в тому числі: основний борг - 159 878,89 доларів США, відсотки - 52 410,78 доларів США, у тому числі за кредитним договором № 6/4/2008/840-К/259 від 07.03.2008, договором поруки № 6/4/2008/840-П/260 від 07.03.2008, договором іпотеки № 6/4/2008/980-1/261 від 07.03.2008.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частин першої, другої статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Сплив позовної давності як підставу для припинення зобов`язання норми глави 50 «Припинення зобов`язання» ЦК України не передбачають.

Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За правилами статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Наслідки спливу позовної давності визначаються статтею 267 ЦК України.

Згідно з статтею 267 ЦК України особа, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Таким чином, позовна давність пов`язується із судовим захистом суб`єктивного права особи в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Якщо упродовж установлених законом строків особа не подає до суду відповідного позову, то за загальним правилом ця особа втрачає право на позов у розумінні можливості в судовому порядку здійснити належне їй цивільне майнове право. Тобто сплив позовної давності позбавляє цивільне суб`єктивне право здатності до примусового виконання проти волі зобов`язаної особи.

У зобов`язальних відносинах суб`єктивним правом кредитора є право одержати від боржника виконання його обов`язку з передачі майна, виконання роботи, надання послуги тощо. Зі спливом позовної давності в цих відносинах кредитор втрачає можливість у судовому порядку примусити боржника до виконання обов`язку. Так само боржник зі спливом строку позовної давності одержує вигоду - захист від можливості застосування кредитором судового примусу до виконання обов`язку.

Однак за змістом статті 267 ЦК України сплив позовної давності само по собі не припиняє суб`єктивного права кредитора, яке полягає в можливості одержання від боржника виконання зобов`язання як у судовому порядку, так і без використання судового примусу. Зокрема, суд не має права застосовувати позовну давність інакше, як за заявою сторін, і без такої заяви може задовольнити позов за спливом строку позовної давності (частина третя статті 267 ЦК України).

У разі пропущення позовної давності та наявності заяви сторони про її застосування суд може визнати причини пропущення поважними і прийняти рішення про задоволення позову (частина п`ята статті 267 ЦК України). Крім того, навіть після спливу позовної давності боржник може добровільно виконати зобов`язання і таке виконання закон визнає правомірним, здійсненим за наявності достатньої правової підстави (частина перша статті 267 ЦК України), установлюючи для особи, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, заборону вимагати повернення виконаного.

Отже, Цивільний Кодекс України сплив позовної давності окремою підставою для припинення зобов`язання не визнає. Виконання боржником зобов`язання після спливу позовної давності допускається та визнається таким, що має достатню правову підставу. Пропущення позовної давності також не породжує права боржника вимагати припинення зобов`язання в односторонньому порядку (частина друга статті 598 ЦК України), якщо таке його право не встановлено договором або законом окремо.

Таким чином, за загальним правилом ЦК України зі спливом позовної давності, навіть за наявності рішення суду про відмову в позові з підстави пропущення позовної давності, зобов`язання не припиняється.

Відповідно до приписів статті 575 ЦК України та статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це окремий вид застави, вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду (частина перша статті 3 Закону України «Про іпотеку»). Вона має похідний характер від основного зобов`язання і, за загальним правилом, є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3 Закону України «Про іпотеку»).

Підстави припинення іпотеки окремо визначені в Закону України «Про іпотеку». Зміст цієї статті дає підстави для висновку, що припинення іпотеки можливе виключно з тих підстав, які передбачені цим Законом.

Так, згідно з указаною нормою іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання (абзац другий частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку»). Натомість Законом України «Про іпотеку» не передбачено такої підстави для припинення іпотеки, як сплив позовної давності до основної чи додаткової вимог кредитора за основним зобов`язанням.

Таким чином, якщо інше не передбачене договором, сплив позовної давності до основної та додаткової вимог кредитора про стягнення боргу за кредитним договором і про звернення стягнення на предмет іпотеки (зокрема, й за наявності рішення суду про відмову в цьому позові з підстави пропущення позовної давності) само по собі не припиняє основного зобов`язання за кредитним договором і, відповідно, не може вважатися підставою для припинення іпотеки за абзацом другим частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку».

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах: від 15 травня 2017 року у справі № 6-786цс17 та від 05 липня 2017 року у справі № 6-1840цс16, Верховним Судом у постановах: від 18 липня 2018 року у справі № 537/6072/16 (провадження № 61-35327св18), від 21 листопада 2018 року (провадження № 61-37670св18), від 28 січня 2019 року у справі № 639/7920/16 (провадження № 61-33814св18), від 06 березня 2019 року у справі № 757/32377/15-ц ( провадження N 61-29406св18), від 09 квітня 2019 року у справі № 910/3359/18, від 28 жовтня 2019 року у справі № 626/1799/17 (провадження № 61-2382св19).

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що сплив позовної давності до основної вимоги про стягнення боргу за кредитним договором не може вважатися підставою для припинення зобов`язання за кредитним договором та договором іпотеки відповідно до статті 17 Закону України «Про іпотеку».

Оскільки грошове зобов`язання позивача за кредитним договором залишилось не виконаним, суд першої інстанції правильно виходив з того, що недоведеність виконання позичальником в повному обсязі своїх зобов`язань за кредитним договором обумовлює відсутність передбачених законом підстав вважати припиненою іпотеку за іпотечним договором, укладеним в забезпечення такого зобов`язання.

Посилання в апеляційній скарзі на неможливість виконання зобов`язання через сплив позовної давності є безпідставними, оскільки сплив строку позовної давності звернення до суду не припинило невиконане зобов`язання та договір іпотеки, яким таке зобов`язання забезпечене, не припинило суб`єктивного права кредитора на одержання від боржника виконання зобов`язання без використання судового примусу, зокрема, в позасудовому порядку, визначеному сторонами в іпотечному договорі.

Разом з тим, суд першої інстанції дійшов передчасних висновків про переривання перебігу позовної давності вчиненням боржником дій з погашення заборгованості.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межа заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За правилами частин третьої, четвертої, п`ятої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, та є підставою для відмови у позові або у разі визнання судом поважними причини пропущення позовної давності, - судовому захисту порушеного права.

Оскільки вимог, до яких застосовується позовна давність, кредитором у справі не заявлялось, суд не мав підстав для встановлення відповідних обставин перебігу позовної давності, які не впливають на висновки суду по суті спору у цій справі щодо відсутності правових та фактичних підстав для припинення зобов`язання сторін за кредитним договором та договором іпотеки.

Таким чином, оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає зміні шляхом виключення з мотивувальної частини рішення посилання на переривання позовної давності.

В іншій частині рішення суду першої інстанції відповідає нормам матеріального та процесуального права та підстав для його скасування з наведених в апеляційній скарзі мотивів, апеляційним судом не вбачається.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Бабенко Яни Вікторівни - задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 жовтня 2021 року змінити, виключивши з мотивувальної частини рішення посилання на переривання позовної давності.

В іншій частині рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. Б. Бутенко

Судді Л. І. Пилипчук

О. В. Прядкіна