Постанова

Іменем України

31 травня 2022 року

м. Київ

провадження № 22-ц/824/6038/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мазурик О.Ф. (суддя-доповідач),

суддів: Желепи О.В., Кравець В.А.,

за участю секретаря Ратушного А.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченка Івана Павловича

на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області

від 13 грудня 2021 року

в складі судді Карабази Н.Ф.

у справі №367/6928/20 Ірпінського міського суду Київської області

за поданням приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченка Івана Павловича

про звернення стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_1 , право власності на яке не зареєстровано у встановленому законом порядку,

стягувач - Товариство з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна",

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2020 року приватний виконавець виконавчого округу Київської області (далі - приватний виконавець) Голяченко І.П. звернувся до суду із поданням про надання дозволу на звернення стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_1 , право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку.

В обґрунтування подання зазначав, що у нього на виконанні перебуває зведене виконавче провадження №62224203 з примусового виконання:

виконавчого листа №1013/406/2012, виданого Ірпінським міським судом Київської області 10.09.2013 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" (далі - ТОВ "ОТП Факторинг Україна") судового збору в сумі 1 700,00 грн та 120,00 грн витрат на оплату інформаційно-технічного забезпечення (ВП №60946753);

виконавчого листа №1013/406/2012, виданого Ірпінським міським судом Київської області 10.09.2013 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ОТП Факторинг Україна" заборгованості за кредитним договором в розмірі 154 120,38 швейцарських франків, що еквівалентно 1 321 225,93 грн за офіційним курсом НБУ на дату проведення розрахунку заборгованості та 3 907 715,04 грн, що разом становить 5 228 940,97 грн (ВП №61607612).

Вказував, що ним було накладено арешт на все майно боржника у межах суми стягнення та оголошено заборону на його відчуження у виконавчих провадженнях №60946753 та №61607612 відповідними постановами від 09.01.2020 та від 19.03.2020. Згідно з відповідями на запити щодо боржника ОСОБА_1 відсутня інформація про зареєстровані за нею земельні ділянки, транспортні засоби, наявні джерела отримання доходів і відкритих рахунків. Постановою від 01.06.2020 виконавчі провадження №60946753 та №61607612 об'єднано у зведене виконавче провадження №62224203.

Також вказував, що постановою від 01.06.2020 про опис та арешт майна (коштів) боржника накладено арешт на майно боржника, а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Дану квартиру 04.09.2020 реалізовано на прилюдних торгах. Однак вартість реалізованого майна є недостатньою у зведеному виконавчому провадженні та задоволення вимог стягувача у повному обсязі.

Зазначав, що боржнику на праві власності належить земельна ділянка з кадастровим номером :21:159:007, яка розташована за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Толокунь, та право власності на яку не зареєстровано у встановленому законом порядку. Звернув увагу, що 08.02.2008 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено Договір купівлі-продажу №1146, за умовами якого ОСОБА_1 набула право власності на вказану земельну ділянку. Згідно інформації з відповіді на запит Толокунської сільської ради право власності на земельну ділянку (кадастровий номер: :21:159:007) зареєстровано за громадянкою ОСОБА_1 . Однак, після укладення договору купівлі-продажу ОСОБА_1 не завершила державну реєстрацію та оформлення права власності на придбану земельну ділянку, тому згідно інформації, наданої ГУ Держгеокадастру у Київській області від 27.08.2020 земельна ділянка обліковується за ОСОБА_2 , що унеможливлює звернення стягнення на вказану нерухомість в рахунок погашення заборгованості за зведеним виконавчим провадженням без рішення суду.

З урахуванням викладеного, приватний виконавець Голяченко І.П.просив суд вирішитипитання щодо звернення стягнення на нерухомемайно - земельну ділянку боржника ОСОБА_1 , право власності на яке не зареєстроване у встановленому законом порядку, що знаходиться за адресою:Київська область, Вишгородський район, с. Толокунь.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 13 грудня 2022 року в задоволенні подання відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, приватний виконавець Голяченко І.П. звернувся до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на те, щоухвала суду є незаконною та необґрунтованою, постановлена з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, щосуд першої інстанції неправильно застосував висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений в постанові від 19.05.2020 у справі №905/361/19.

Суд не взяв до уваги, що у відповідності до вимог п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені законом.

Вважав, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні заяви у зв`язку з не наданням доказів щодо можливості боржника виконати рішення суду в добровільному порядку, оскільки неповно з`ясував обставини справи та не взяв до уваги наявність в матеріалах справи доказів, які підтверджують, що боржник ОСОБА_1 обізнана про відкриття виконавчого провадження, з урахуванням вимог ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження".

Зауважив, що боржник, яка у відповідності до вимог Закону України "Про виконавче провадження" повідомлена про відкриття виконавчого провадження, у визначений в постанові про відкриття виконавчого провадження строк, рішення в добровільному порядку не виконала, на вимогу виконавця не подала відомості щодо майнового стану; ігнорує виклики приватного виконавця, що в свою чергу свідчить про обізнаність боржника про початок примусового виконання рішення суду.

За вказаних обставин просив скасувати ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 13 грудня 2021 року та ухвалити нове судове рішення про задоволення подання.

Приватний виконавець виконавчого округу Київської області Голяченко І.П. в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити з підстав, викладених в ній.

Боржник ОСОБА_1 належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи через свого представника, в судове засідання не з'явилася. До суду не зверталася з клопотанням про відкладення розгляду справи із зазначенням поважних причин.

Стягувач - ТОВ "ОТП Факторинг Україна", належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання свого представника не направив.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи та їхніх представників, як не з'явилися в судове засідання.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення приватного виконавця Голяченка І.П., перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, та вимог, що заявлялися в суді першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні подання, суд першої інстанції виходив з того, що виконавцем не надано доказів щодо надання боржнику можливості виконати рішення суду у добровільному порядку та доказів того, що останній ухиляється від виконання покладених на нього зобов`язань, умисно не виконує вимоги виконавчого напису та перешкоджає в його примусовому виконанні. Також, суд дійшов висновку про відсутність можливості встановити факт того, що боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішення.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, приватний виконавець Голяченко І.П посилався на те, що суд неправильно застосував норми матеріального права, неповно з'ясував обставини справи та як наслідок дійшов помилкового висновку про відсутність в матеріалах справи доказів надання боржнику можливості виконати рішення суду в добровільному порядку та доказів повідомлення останнього про початок примусового виконання рішення суду.

Колегія суддів погоджується з такими доводами апеляційної скарги, враховуючи наступне.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 18 грудня 2012 у цивільній справі №1013/7406/2012 задоволено позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 та стягнуто з останньої на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором №МL-015/027/2008 від 20.02.2008 в розмірі 154 120,83 швейцарських франків та 83 сантими та 3 907 715,04 грн. Також стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» суму судового збору у розмірі 1 700,00 гривень та 120,00 гривень витрат на оплату інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи.

08 січня 2020 року стягувач - ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернувся до приватного виконавця із заявою про відкриття виконавчого провадження та прийняття до виконання виконавчого листа №1013/7406/2012, виданого 10.09.2013 Ірпінським міським судом Київської області.

09 січня 2020 року постановою приватного виконавця Голяченка П.І. відкрито виконавче провадження ВП №60946753 з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа. В постанові про відкриття виконавчого провадження боржника зобов'язано протягом п'яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження подати декларацію про доходи та майно за встановленою законом формою та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей (том 1, а.с. 13-14).

09 січня 2020 року приватний виконавець Голяченко І.П. на адресу боржника, що зазначена у виконавчому листі, а саме: АДРЕСА_1 , направив постанову про відкриття виконавчого провадження №60946753 від 09.01.2020 (том 1, а.с. 17).

18 березня 2020 року стягувач - ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернувся до приватного виконавця із заявою про відкриття виконавчого провадження з примусового та прийняття до виконання виконавчого листа №1013/7406/2012, виданого 10.09.2013 Ірпінським міським судом Київської області.

19 березня 2020 року постановою приватного виконавця Голяченка П.І. відкрито виконавче провадження ВП №61607612 з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа. В постанові про відкриття виконавчого провадження боржника зобов'язано протягом п'яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження подати декларацію про доходи та майно за встановленою законом формою та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей (том 1, а.с. 78-79).

19 березня 2020 року приватнийвиконавець Голяченко І.П. наадресу боржника, що зазначена у виконавчомудокументі, а саме: АДРЕСА_1 , направив постанову про відкриття виконавчого провадження №60946753 від 09.01.2020 (том 1, а.с. 77).

В матеріалах справи відсутні докази, що ОСОБА_1 у добровільному порядку виконала рішення суду повністю або частково.

01 червня 2020 року приватним виконавцем Голяченком І.П. винесено постанову про об'єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження №62224203.

01 червня 2020 року приватним виконавцем на адресу боржника було направлено лист, в якому надіслані наступні документи: виклик-вимога приватного виконавця №684 від 01.06.2020 з долученими до неї постановами про відкриття виконавчого провадження №61607612 від 19.03.2020, про стягнення з боржника основної винагороди №61607612 від 19.03.2020, про стягнення з боржника мінімальних витрат №61607612 від 19.03.2020, про арешт майна боржника №61607612 від 19.03.2020, про арешт коштів боржника №61607612 від 19.03.2020 та постанову про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження №61607612 від 01.06.2020;постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника №61607612від 01.06.2020.

Всі документи виконавчого провадження, винесені приватним виконавцем у ході зведеного виконавчого провадження №62224203 надсилалися боржнику на адресу зазначену у виконавчих листах, а саме: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження (далі - Закон), копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчогопровадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізнішенаступного робочого дня з дня їх винесення.

Отже, постанови про відкриттявиконавчого провадження №60946753 від 09.01.2020 та №61607612 від 19.03.2020 доведені до відома боржника належним чином та у спосіб визначений Законом України «Про виконавче провадження».

Аналіз наведених фактичних обставин свідчить про обізнаність боржника, щодо наявності відкритого виконавчого провадження, можливість виконання рішення суду в добровільному порядку, а також про початок примусового виконання рішення суду.

Однак, ухвалюючи рішення, суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи та вищевказаного не врахував, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні подання, у зв`язку з відсутністю в матеріалах справи доказів надання боржнику можливості виконати рішення суду у добровільному порядку та доказів щодо повідомлення боржника про початок примусового виконання рішення суду.

Таким чином, знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги про неправильне застосування судом норм матеріального права та неповнез`ясування судом обставин справи, що призвело до неправильного вирішення питання про звернення стягнення на майно боржника, яке не зареєстровано за ним у визначеному законом порядку, а тому ухвала суду, відповідно до ст. 376 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення.

Вирішуючи подання приватного виконавця, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Пунктом 9 частинидругої статті 129 Конституції України передбачено, що однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальнастадія судового провадженняі примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадовихосіб) - сукупністьдій визначених у цьомуЗаконі органів і осіб, що спрямовані на примусовевиконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а такожрішеннями, яківідповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиноюпершої статті 5 Закону примусовевиконання рішень покладається на органидержавної виконавчої служби (державнихвиконавців) та у передбаченихцим Законом випадках на приватнихвиконавців, правовийстатус та організація діяльності яких встановлюються Законом України«Про органи та осіб, якіздійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Заходами примусовоговиконання рішень є:

1) зверненнястягнення на кошти, цінніпапери, іншемайно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчоїдіяльності, іншемайно (майнові права) боржника,у тому числіякщо вони перебувають в іншихосіб або належать боржниковівід інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) зверненнястягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржникурозпоряджатися та/абокористуватися майном, яке належитьйому на праві власності, у тому числі коштами, абовстановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом (стаття 10 цього Закону).

Відповідно до частинпершої, другоїстатті 18 Закону, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходівщодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчідії.

Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусовоговиконання рішень у спосіб та в порядку, яківстановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учасникувиконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріаламивиконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхніклопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявностіобставин, передбаченихцим Законом; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадженняїхні права та обов`язки.

Пунктом 1 частинипершої статті 26 Закону встановлено, щовиконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставівиконавчого документа, зазначеного в статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусовевиконання рішення.

Частиною першою статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що звернення стягнення на майноборжника полягає в його арешті, вилученні (списаннікоштів з рахунків) та примусовійреалізації.

Згідно з частиноюп`ятою статті 48 Закону, у разі відсутності у боржникакоштів та іншихцінностей, достатніх для задоволеннявимог стягувача, стягненняневідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідноіз законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняєзвернення стягнення на коштиборжника. Боржникмає право запропонувативиди майна чипредмети, якінеобхідно реалізувати в першу чергу. Черговістьстягнення на кошти та іншемайно боржника остаточно визначаєтьсявиконавцем.

З матеріалів справи вбачається, що на виконанні у приватного виконавця Голяченка П.І. перебуває зведене виконавче провадження №62224203 (постанова про об'єднання від 01.06.2020) з примусового виконання:

виконавчого листа №1013/406/2012, виданого Ірпінським міським судом Київської області 10.09.2013 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" (далі - ТОВ "ОТП Факторинг Україна") судового збору в сумі 1 700,00 грн та 120,00 грн витрат на оплату інформаційно-технічного забезпечення (ВП №60946753)

та виконавчого листа №1013/406/2012, виданого Ірпінським міським судом Київської області 10.09.2013 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ОТП Факторинг Україна" заборгованості за кредитним договором в розмірі 154 120,38 швейцарських франків, що еквівалентно 1 321 225,93 грн за офіційним курсом НБУ на дату проведення розрахунку заборгованості та 3 907 715,04 грн, що разом становить 5 228 940,97 грн (ВП №61607612).

Щодо виконавчого провадження ВП №60946753 приватним виконавцем за заявою стягувача ТОВ «ОТП Факторинг Україна» 09.01.2020 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

В цей же день - 09.01.2020 приватним виконавцем винесено постанови про стягнення з боржника основної винагороди; про арешт коштів боржника, відповідно до якої накладено арешт на грошові кошти боржника на всіх відкритих рахунках; про арешт майна боржника, відповідно до якої накладено арешт на все майно боржника у межах суми звернення стягнення.

Згідно відповідей із банківських установ щодо прийняття до виконання постанови про арешт коштів боржника, приватним виконавцем отримано відповіді про відсутність відкритих рахунків на ім`я боржника - ОСОБА_1

10 січня 2020 року приватним виконавцем Голяченком І.П. направлено запити до Регіонального сервісного центру МВС в Київській області, Відділу реєстрації сільсьгосподарської техніки Головного управління Держспоживслужби у Київській області, Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, Головного управління Держгеокадастру у Київській області, Головного управління Держпраці у Київській області.

18 лютого 2020 року від Регіонального сервісного центру МВС в Київській області на запит приватного виконавця надійшла відповідь, в якій повернув постанови для самостійного внесення інформації до ЄДР МВС.

19 лютого 2020 року з Головного управління Держгеокадастру у Київській області надійшла відповідь, в якій повідомлено, що відомості щодо реєстрації земельних ділянок в межах Київської області за ОСОБА_1 відсутні.

Щодо виконавчого провадження ВП №61607612 приватним виконавцем за заявою стягувача ТОВ «ОТП Факторинг Україна» 19.03.2020 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

В цей же день - 19.03.2020 приватним виконавцем винесено постанови про стягнення з боржника основної винагороди; про арешт коштів боржника, відповідно до якої накладено арешт на грошові кошти боржника на всіх відкритих рахунках; про арешт майна боржника, відповідно до якої накладено арешт на все майно боржника у межах суми звернення стягнення.

Згідно відповідей із банківських установ щодо прийняття до виконання постанови про арешт коштів боржника від 19.03.2020, приватним виконавцем отримано відмови через відсутність відкритих рахунків на ім`я боржника - ОСОБА_1 .

Також, 19.03.2020 приватним виконавцем Голяченком І.П. направлено запити до Регіонального сервісного центру МВС в Київській області, Відділу реєстрації сільсьгосподарської техніки Головного управління Держспоживслужби у Київській області, Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, Головного управління Держгеокадаструу Київській області, Головного управління Держпраці у Київській області.

Згідно відповідей, які 06.04.2020 надійшли приватному виконавцю від Головного управління Держспоживслужби у Київській області та Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, за ОСОБА_1 відсутні зареєстровані трактори, самохідні шасі, сільськогосподарська техніка та інші механізми.

08 квітня 2020 року надійшла відповідь з Держпраці у Київській області, у якій зазначено, що за ОСОБА_1 будь-яке майно не обліковується.

Згідно відповіді Головного управління Держгеокадастру у Київській області, яка надійшла приватному виконавцю 28.04.2020, відомості щодо реєстрації земельних ділянок в межах Київської області за ОСОБА_1 відсутні.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що приватним виконавцем було встановлено, що у боржника відсутнє рухоме майно та грошові кошти, на яке може бути звернене стягнення в рахунок погашення заборгованості.

В свою чергу, матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_1 виконала вимоги п. 3 ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» та на вимогу приватного виконавця надала декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким вона спільно володіє з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України.

25 травня та 01 червня 2020 року приватним виконавцем було направлено виклик боржнику із вимогою з'явитися до приватного виконавця 05.06.2020 та 12.06.2020 відповідно, щодо сплати боргу за виконавчими документами або надання підтверджуючих документів про сплату.

Матеріали справи не місять доказів, що ОСОБА_1 прибула до офісу приватного виконавця за його викликами та відповідно і не надала витребувані приватним виконавцем документи.

З наведеного слідує, що не виконання ОСОБА_1 законних вимог приватного виконавця, що відображається у не наданні інформації про майновий стан, не з`явлення на виклики виконавця та не повідомлення останнього про поважність причин такої неявки чергу унеможливлює здійснення примусового виконання рішення суду.

01 червня 2020 року приватний виконавець на підставі ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» виніс постанову про об'єднання вищевказаних виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження.

Також, 01.06.2020 приватним виконавцем винесено постанову про опис та решт майна (коштів) боржника, якою накладено арешт на належну на праві власності ОСОБА_1 квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно звіту ТОВ «Євроексперт груп» про вартість, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , вартість об`єкту оцінки становить 991 430,00 грн.

Відповідно до Протоколу про проведені електронні торги від 04.09.2020 №500580, складений ДП «СЕТАМ», торги щодо реалізації вказаної квартири відбулися та майно боржника реалізовано. Вартість реалізованого на прилюдних торгах майна є недостатньою для погашення заборгованості у зведеному виконавчому провадженні та задоволення вимог стягувача у повному обсязі, оскільки квартиру реалізовано за 991 430,00 грн, а згідно виконавчих листів ОСОБА_1 необхідно сплатити ТОВ «ОТП Факторинг Україна» 1820,00 грн та 154 120,38 швейцарських франків, що еквівалентно 1 321 225,93 грн за офіційним курсом НБУ на дату проведення розрахунку заборгованості та 3 907 715,04 грн, що разом становить 5 228 940,97 грн.

Звертаючись до суду з даним поданням, приватний виконавець посилався на те, що окрім реалізованої на прилюдних торгах квартири, ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу належить земельна ділянка з кадастровим номером :21:159:007 за адресом: Київська область, Вишгородський район, с. Толокунь. Проте, право власності на цю земельну ділянку не зареєстровано ОСОБА_1 у встановленому законом порядку.

Вищевказані обставини, на які приватний виконавець Голяченко І.П. посилається у своєму поданні підтверджуються наступним.

08 лютого 2008 року між боржником ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено Договір купівлі-продажу земельної ділянки №1146, посвідчений приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Левчуком О.Б. За умовами цього договору ОСОБА_1 набула право власності на нерухоме майно, що розташоване за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Толокунь.

Згідно інформації, наданої Головним управлінням Держгеокадастру у Київській області №8-10-0-222-11290/2-20 від 27.08.2020 земельна ділянка з кадастровим номером :21:159:007, за адресом: Київська область, Вишгородський район, с. Толокунь, обліковується на праві власності за ОСОБА_2 .

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон нерухомого майна, земельна ділянка з кадастровим номером :21:159:007, не зареєстрована на праві власності у встановленому законом порядку та відсутній запис щодо її належності ОСОБА_1 .

Законодавцем визначено, що державний акт на право приватної власності на землю - це документ, виданий уповноваженим державним органом, що підтверджує право власності громадянина на земельну ділянку. Містить інформацію про власника земельної ділянки та підстави набуття права власності на земельну ділянку.

Відповідно до інформації наданої Толокунською сільською радою 02.09.2020, право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :21:159:007 за адресом: Київська область, Вишгородський район, с. Толокунь, згідно Договору купівлі-продажу від 08.02.2008 №1146, зареєстровано за ОСОБА_1 (том 2, а.с. 60).

Згідно з ч. 1 ст. 126 ЗК України, яка діяла до 01.01.2013, тобто на час укладення договору купівлі продажу землі від 08.02.2008, було передбачено, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Частиною 2 статті 126 ЗК України (в редакції на час укладення договору від 08.02.2008) було визначено, що право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчувалося: 1) цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною в порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; 2) свідоцтвом про право на спадщину.

За приписами діючого Земельного кодексу України, документами, що підтверджують право власності на землю з 01.01.2013 є свідоцтво право власності на нерухоме майно.

Матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 08.02.2008 у визначеному законом порядку зареєструвала своє право власності на земельну ділянку, зокрема отримала Акт на право власності на землю до 01.01.2013 чи після 01.01.2013 отримала свідоцтво право власності на нерухоме майно.

Також, матеріали справи не містять доказів, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, укладений 08.02.2008 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , визнано недійсним у встановленому законом порядку.

Верховний Суд в постанові від 27.06.2016 у справі №925/797/17 зазначив, що суть державної реєстрації прав - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, які вже мали місце на підставі рішень відповідних органів, договорів чи інших правовстановлюючих документів, шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру прав, а не безпосереднє створення таких фактів зазначеними записами.

Свідоцтво про право власності є лише документом, яким оформлюється відповідне право, але не є правочином, на підставі якого це право виникає, змінюється чи припиняється, тобто свідоцтво про право власності не породжує виникнення у особи відповідного права, а тільки фіксує факт його наявності.

Отже, ураховуючи наведені обставини та положення закону, колегія суддів вважає доведеними приватним виконавцем обставини, що ОСОБА_1 не зареєструвала у встановленому законом порядку належне їй на праві власності нерухоме майно, а саме земельну ділянку з кадастровим номером :21:159:007 за адресом: Київська область, Вишгородський район, с. Толокунь.

Згідно з частиною четвертою статті 50 Закону, у разі якщо право власності на нерухомемайно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішенняпитання про зверненнястягнення на такемайно.

Відповідно до частинидесятої статті 440 ЦПК України, питання

про зверненнястягнення на нерухомемайно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконаннясудових рішень та рішень інших органів (посадовихосіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Оскільки боржник ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу з 08.02.2008 набула у власність земельну ділянку (кадастровий номер :21:159:007) за адресом: Київська область, Вишгородський район, с. Толокунь, однак до відповідних органів за оформленням права власності на землю не зверталася та не вчиняла дій для реєстрації за собою права власності на земельну ділянку, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення подання приватного виконавця.

При цьому, колегія суддів звертаєувагу на те, що боржником ОСОБА_1

у добровільному порядку вимоги стягувача не задоволені, заборгованість не погашена у повному обсязі, тоді як приватним виконавцемпроведені усі можливі заходи по зведеному виконавчому провадженню, у тому числі надіслано інформаційні запити до відповідних установ, згідно з відповідями на які у боржника відсутнє зареєстроване за нею рухоме майно та/або джерело отриманнядоходів і відкритих рахунків, які не призвели до задоволеннявимог стягувачів, а кошти виручені від реалізації квартири на прилюдних торгах у повному обсязі не погасили заборгованість перед стягувачем.

До того ж, само по собі існування заборгованості протягом певного проміжку часу і не виконання вимог стягувача свідчить про те, що боржник не має інших заощаджень, за рахунок яких можна було б виконати рішення та які підлягають примусовому виконанню.

Враховуючи, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, неправильно застосував норми матеріального права, ухвала суду в силу ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення подання.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 376, 383, 384, 389, 440 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченка Івана Павловича - задовольнити.

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 13 грудня 2021 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким подання приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченка Івана Павловича про надання дозволу на звернення стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_1 , право власності на яке не зареєстровано у встановленому законом порядку, - задовольнити.

Надати дозвіл на звернення стягнення на майно боржника - ОСОБА_1 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ідентифікаційний код: НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ), яке не зареєстровано у встановленому законом порядку, а саме земельну ділянку з кадастровим номером :21:159:007 за адресом: Київська область, Вишгородський район, с. Толокунь.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Повний текст постанови складено 31 травня 2022 року.

Головуючий О.Ф. Мазурик

Судді О.В. Желепа

В.А. Кравець