КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №22-ц/824/3398/2022 Доповідач 2 інстанція - Суханова Є.М.
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 травня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у ивільних справах:

Головуючого судді Суханової Є.М.,

суддів: Сліпченка О.І., Сушко Л.П.,

за участю секретаря Рудик О.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Дім на Пушкінській», поданою в особі директора Клименка М.С., на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19 травня 2021 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дім на Пушкінській», ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Керівник Проекту «Спецбудреконструкція», третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ситницька Тамара Олександрівна про визнання договору купівлі-продажу нежитлової будівлі від 24.09.2015 року недійсним, суд,-

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2019 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Дім на Пушкінській», ОСОБА_1 звернулись до Шевченківського районного суду м. Києваз позовом до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Керівник Проекту «Спецбудреконструкція», третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ситницька Тамара Олександрівна про визнання договору купівлі-продажу нежитлової будівлі недійсним, згідно з яким просило: визнати недійсним Договір купівлі-продажу нерухомого майна від 24.09.2015 року, укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «Керівник проекту «Спецбудреконстроукція», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ситницькою Тамарою Олександрівною, та зареєстрований в реєстрі за № 1341.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що ТОВ «Дім на Пушкінській» є власнком будинку (Майнового комплексу) № 33 А (літ. А,Б,В) та житлових будинків АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 на підставі договорів купівлі-продажу нерухомого майна від 10.06.2010 року та 15.07.2010 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петровою С.М., та зареєстрований в реєстрі за № 1259, 1243, 1256, 1251, 1994. Вказані будинки розташовані на земльній ділянці, зареєстровані у міському земельному кадастрі з обліковим № 76:052:008.

Під час розробки технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель на АДРЕСА_5 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 позивачем ТОВ «Дім на Пушкінській» було встановлено, що частина земельної ділянки з обліковим номером № 76:052:008 було введено до складу земельної ділянки з місцем розташування: АДРЕСА_7 .

Також, з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивачу-1 стало відомо, що на вказаній земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_7 , нібито знаходиться нерухоме майно, яке на праві приватної власності належить ТОВ «Керівник проекту Спецбудреконструкція».

Водночас, позивач вказує, що в дійсності на вказаній земельній ділянці знаходяться гаражні бокси, які належать мешканцям будинку АДРЕСА_8 , а також іншим позивача.

У подальшому, позивачу і ТОВ «Дім па Пушкінській» стало відомо, що 24.09.2015 року між ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якого на підставі довіреності, посвідченої 13.08.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чумак Ю.П., за реєстровим номером 1040, діяв ОСОБА_3 та ТОВ «Керівник проекту «Спецбудреконструкція», укладено договір купівлі-продажу нежитлової будівлі, посвідчений приватним нотаріусом Київського міської нотаріального округу Ситницькою Т.О., та зареєстрований в реєстрі за № 13410, поедметом якого є нібито передача у власність групи нежитлових приміщень № 2 по АДРЕСА_7 площею 144 м. кв.

При цьому, на підставі вказаного договору за ТОВ «Керівник проекту «Спецбудреконструкція» було зареєстровано право власності на неіснуючі об`єкти нерухомості, зокрема, група нежитлових приміщень за адресою АДРЕСА_8 площею 144 м. кв.

Крім того, у позові зазначено, що 21 грудня 2017 року між громадянкою України ОСОБА_4 та громадянином України ОСОБА_1 укладено договір купівлі-гіродажу майнових прав. На підставі Акту прийому-передачі від 21.12.2017 року за Договором купівлі продажу майнових прав від «21» грудня 2017 року, громадянка України ОСОБА_4 передала, а громадянин ОСОБА_5 прийняв усі майнові права на гараж, який закріплений за квартирою АДРЕСА_9 , та розташований у дворі будинку АДРЕСА_7 . 04 жовтня 2018 року між громадянкою України ОСОБА_6 та громадянином України ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу майнових прав. На підставі акту прийому- передачі від 04.10.2018 року за Договором купівлі продажу майнових прав від «04» жовтня 2018 року, громадянка України ОСОБА_8 передала, а громадянин ОСОБА_1 прийняв усі майнові права на гараж, який закріплений за квартирою АДРЕСА_10 , та розташований у дворі будинку АДРЕСА_7 .

Так, 05 жовтня 2018 року листом №1/05/10/18 до Позивача-2 звернулась Громадська організація «Квартал Пушкінська-Велика Васильківська» та повідомила, що за наявною у неї інформацією у дворі буднку №6 по АДРЕСА_8 , начебто знаходиться будівля, яка складається з двох поверхів по 144 квадратних метри кожний та має адресу: В. Васильківська, 6-В. Як видно з наданих інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 134456661 та №134454770 від 15.08.2018 року. 24.09.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ситницькою Т.0. зареєстровано право власності па групу нежитлових приміщень №2 по АДРЕСА_8 за ТОВ «Керівник проекту «Спецбудреконструкція» (номер запису про право власності 1 1322587).

Разом з тим, позивачі вважають, що вказаний договір є недійсним, оскільки фактично відбулося заволодіння земельною ділянкою під неіснуючою нерухомістю, яка знаходиться у користуванні позивача.

На думку позивачів, про недійсність договору також свідчить й те, що відповідачі під час укладення оспорюваного договору не мали наміру створювати наслідки, які ним обумовлюються, адже продавець ніколи не мав у власності нерухомого майна, що є предметом договору, а покупець, у свою чергу, мав на меті шахрайським способом заволодіти грошовими коштами третіх осіб після перепродажу неіснуючої нерухомості.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 19 травня 2021 року в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Дім на Пушкінській», ОСОБА_1 - відмовлено повністю.

Не погодившись з рішенням суду Товариством з обмеженою відповідальністю «Дім на Пушкінській» в особі директора Клименка В.С., подано апеляційну скаргу. Вважає, що рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 01.03.2021 року є протиправним та таким, що підлягає скасуванню. Оскільки в результаті протиправних дій, фактично відбулося заволодіння частиною земельної ділянки під неіснуючою нерухомістю, яка знаходиться у користуванні Товариством з обмеженою відповідальністю «Дім на Пушкінській», а отже порушено право товариства як землекористувача на земельну ділянку.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що ТО В «Дім на Пушкіпській» є власником будинку (майнового комплексу) № ЗЗА (літ. А, Б. В) та житлових будинків АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 . АДРЕСА_3 . АДРЕСА_4 на підставі Договорів купівлі-продажу нерухомого майна від 10.06.2010 року та 15.07.2010 року, посвідчених приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петровою С.М. та зареєстрованих в реєстрі за №№ 1259. 1243. 1256. 1251, 1994. Вказані будинки розташовані на земельній ділянці, зареєстровані у міському земельному кадастрі з обліковим № 76:052:008.

24.09.2015 року між ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якого на підставі довіреності, посвідченої 13.08.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чумак Ю.П. за реєстровим номером 1040. діяв ОСОБА_3 , та ТОВ «Керівник проекту «Спецбудреконструкція», укладено договір купівлі-продажу нежитлової будівлі, посвідчений приват ним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ситницькою Т.О. та зареєстрований у Реєстрі за № 134 10. предметом якого є нібито передача у власність групи нежитлових приміщень №2 по АДРЕСА_7 площею 144 м.кв.

21 грудня 2017 року між громадянкою України ОСОБА_4 та громадянином України ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу майнових прав. На підставі Акту прийому - передачі від 21.12.2017 року за Договором купівлі продажу майнових прав від «21» грудня 2017 року, громадянка України ОСОБА_4 передала, а громадянин ОСОБА_1 прийняв усі майнові права на гараж, який закріплений за квартирою АДРЕСА_9 , та розташований у дворі будинку АДРЕСА_7 . 04 жовтня 2018 року між громадянкою України ОСОБА_6 та громадянином України ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу майнових прав. На підставі Акту прийому-передачі від 04.10.2018 року за Договором купівлі продажу майнових прав від «04» жовтня 2018 року, громадянка України ОСОБА_8 передала, а громадянин ОСОБА_1 прийняв усі майнові права на гараж, який закріплений за квартирою АДРЕСА_10 , та розташований у дворі будинку АДРЕСА_7

Звертаючись з позовом до суду, позивачі, як на підставу визнання вказаного Договору недійсним, посилається, крім іншого, на те, що на підставі вказаного договору на належний позивачу на праві приватної власності будинок (майновий комплекс) АДРЕСА_6 єві, шахрайським способом було зареєстровано право власності за ТОВ «Керівник проекту Спецбудреконструкція», зокрема, група нежитлових приміщень за адресою АДРЕСА_8 площею 144 м. кв., розташованих на земельній ділянці по АДРЕСА_5 з обліковим №76:052:008.

Крім того, на думку позивачів, про недійсність договору також свідчить і те, що відповідачі під час укладення оспорюваного договору не мали наміру створювати наслідки, які ним обумовлюються, адже продавець ніколи не мав у власності нерухомого майна, що є предметом договору, а покупець, у свою чергу, мав на меті шахрайським способом заволодіти грошовими коштами третіх осіб після перепродажу неіснуючої нерухомості.

Так. згідно з ч. 1 ст. І5 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до п.2 ч.2 ст. 15 ЦКУкраїни одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання правочину недійсним.

При цьому, положеннями ч.І ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

У відповідності до ч.ч. 1-3. 5. 6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами) не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.5 постанови №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними від 06.11.2009 року, відповідно до статей 215 та 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсними може бути заявлена як однією зі сторін правочину так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Згідно роз`яснень викладених в п.ІІ постанови Пленуму Верховного України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року за №14, оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод і інтересів, а також у разі звернення до суду органів чи осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або держави та суспільні інтереси, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

У відповідності до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як передбачено вимогами ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обгрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

При цьому, у відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується па всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявпних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), які містяться у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що єдиною підставою для визнання недійсним оспорюваного правочину в судовому порядку в даному випадку, є доведення факту порушення прав і законних інтересів позивача даним договором.

Отже, враховуючи відсутність у позивачів порушених цивільних прав чи обов`язків у зв`язку з укладенням спірного договору, який не породжує для них права на захист, судом першої інстанції правомірно відмовлено в задоволенні позову, оскільки заявлені позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах закону.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновком суду щодо їх оцінки. Рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дім на Пушкінській» залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19 тарвня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 16 травня 2022 року.

Головуючий: Є.М. Суханова

Судді: Л.П. Сушко

О.І. Сліпченко