КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №362/6840/18 головуючий у суді І інстанції: Марчук О.Л.
провадження №22-ц/824/4422/2022 головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
ПОСТАНОВА

Іменем України

31 травня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Олійника В.І., Сліпченка О.І.,

секретар судового засідання: Гайдаєнко В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Державного підприємства "Дослідне сільськогосподарське виробництво Інституту фізіології рослин і генетики Національної академії наук України" на ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18 листопада 2021 року про залишення без розгляду позову у справі за позовом першого заступника керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Національної академії наук України, Державного підприємства "Дослідне сільськогосподарське виробництво Інституту фізіології рослин і генетики Національної академії наук України" до Васильківської районної державної адміністрації, Головного управління Держгеокадастру у Київській області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕТС-Київ", третя особа: ОСОБА_16 про визнання недійсними розпоряджень, наказів, договорів оренди, скасування рішень про державну реєстрацію речових прав та витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до Васильківської районної державної адміністрації, Головного управління Держгеокадастру у Київській області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕТС-Київ", третя особа: ОСОБА_16 про визнання недійсними розпоряджень, наказів, договорів оренди, скасування рішень про державну реєстрацію речових прав та витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18 листопада 2021 року залишено без розгляду позов першого заступника керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Національної академії наук України, Державного підприємства «Дослідне сільськогосподарське виробництво Інституту фізіології рослин і генетики Національної академії наук України» до Васильківської районної державної адміністрації, Головного управління Держгеокадастру у Київській області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕТС-Київ», третя особа: ОСОБА_16 про визнання недійсними розпоряджень, наказів, договорів оренди, скасування рішень про державну реєстрацію речових прав та витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції Державне підприємство «Дослідне сільськогосподарське виробництво Інституту фізіології рослин і генетики Національної академії наук України» подало апеляційну скаргу посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просило скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вказує, що висновок суду першої інстанції щодо залишення без розгляду позову з підстав неприбуття прокурора на підготовче засідання є неправильним, оскільки суд формально підійшов до тлумачення та застосування статті 257 ЦПК України. Вважає, що залишення позовної заяви без розгляду з підстави повторної неявки, може мати місце лише в тому випадку, якщо позивач, який був належним чином повідомлений про час слухання справи, повторно не з`явився саме в судове засідання, а не в підготовче засідання.

Звертає увагу суду на те, що позивач не відмовлявся в будь-який опосередкований спосіб від своїх позовних вимог і в матеріалах справи відсутні беззаперечні докази про втрату його інтересу до власного позову, а відтак, судом першої інстанції використаний процесуальний засіб у виді залишення позовної заяви без розгляду не є пропорційним досягнутій цілі обмеження позивача. Посилається на правові позиції Верховного Суду викладені у постановахвід 19 травня 2021 року у справі № 752/21845/19, від 18 січня 2021 р. у справі № 760/22245/18, від 20 січня 2021 р. у справі № 569/5089/17, від 21 жовтня 2019 року у справі № 759/15271/17, від 11 березня 2020 року у справі № 761/8849/19.

ОСОБА_14 подав відзив на апеляційну скаргу, у якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін. Вказує, що провадження у даній справі відкрито 28 листопада 2018 року і з того часу відповідач мав можливість слідкувати за ходом розгляду справи за його позовом та демонструвати готовність брати участь у розгляді справи та не зволікати наданими процесуальними правами.

ОСОБА_7 подала відзив на апеляційну скаргу, у якому просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін. Вказує, що через не виконання позивачем вимог законодавства та суду, справа з 2018 року не могла бути розглянута протягом трьох років, а саме через неявку позивача у судові засідання. Крім того зазначає, що законом не встановлено неможливості залишення без розгляду позову з підстав п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України на будь якій стадії судового розгляду справи, в тому числі під час проведення підготовчого засідання.

Інші учасники справи, відзиву на апеляційну скаргу, у встановлений апеляційним судом строк, не подали.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Залишаючи без розгляду позов, суд першої інстанції керувався п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України і обґрунтовував свої висновки тим, що прокурор який подав позов не з`явився в судові засідання 21 жовтня і 18 листопада 2021 року без поважних причин, не бажає приймати участь у справі, заяву про розгляд справи у його відсутності не надав, заяви про заміну прокурора його правонаступником не подав та не виловив думку про підтримку позову із яким він звернувся до суду. Крім того, судом зазначено, що не порушено права та інтереси осіб в інтересах яких подано позов, оскільки судом не встановлено перешкод для самостійного подання аналогічних позовів безпосередньо Національною академією наук України і Державним підприємством «Дослідне сільськогосподарське виробництво Інститут фізіології рослин і генетики Національної академії наук України», які не є органами державної влади.

Однак, такі висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 196 ЦПК України для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 ЦПК України засідання проводиться судом з повідомленням учасників справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні.

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що поняття «підготовче засідання» та «судове засідання» не є тотожними, так як, ці судові процедури мають різну мету та виконують різні завдання.

Так, підготовче засідання спрямоване на з`ясування можливості врегулювання спору до судового розгляду або забезпечення правильного та швидкого вирішення справи.

У свою чергу, в судовому засіданні суд у присутності учасників судового процесу розглядає докази та вирішує спір по суті.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Отже, правом на залишення заяви без розгляду суд наділений лише за сукупності певних установлених законом умов: належного повідомлення позивача про час та місце судового засідання; повторної неявки позивача в судове засідання, яка в такому разі визнається як друга поспіль неявка; ненадходження від позивача клопотання про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення перешкоджає розгляду справи.

Повторною є друга поспіль неявка позивача, якщо він обидва рази був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Тлумачення зазначених норм процесуального права, з урахуванням змісту ст. 200 ЦПК України, дає змогу дійти висновку, що залишення позовної заяви без розгляду з цієї підстави може мати місце лише в тому випадку, якщо позивач, який був належним чином повідомлений про час слухання справи, повторно не з`явився саме в судове засідання, а не в підготовче засідання.

Подібні за змістом висновки викладені, зокрема, у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 21 жовтня 2019 року у справі № 756/15271/17, від 11 березня 2020 року у справі № 761/8849/19, від 10 лютого 2021 року у справі № 598/2250/19, від 18 січня 2021 року у справі № 760/22245/18 та інших судових рішеннях суду касаційної інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що на 21.10.2021 року, 18.11.2021 року були призначені підготовчі судові засідання.

Також встановлено, що представником Обухівської окружної прокуратури 13.10.2021 року подано заяву про залучення до розгляду правонаступника позивача. Вказане клопотання не розглянуто судом першої інстанції.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про залишення без розгляду позову, оскільки прокурор повторно не з`явився у підготовче судове засідання. Крім того, судом першої інстанції не розглянуто заяву Обухівської окружної прокуратури від 13.10.2021 року про залучення до розгляду правонаступника позивача та не застосовано практику Верховного Суду у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 21 жовтня 2019 року у справі № 756/15271/17, від 11 березня 2020 року у справі № 761/8849/19, від 10 лютого 2021 року у справі № 598/2250/19, від 18 січня 2021 року у справі № 760/22245/18.

Таким чином, доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу суду апеляційної інстанції.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що при постановленні оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції не з`ясував всіх обставин справи, що призвело до порушення ним норм процесуального права - ст. 257 ЦПК України.

Відповідно до статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Таким чином, доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права, і підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, відповідно до вимог статті 379 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 379 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Дослідне сільськогосподарське виробництво Інституту фізіології рослин і генетики Національної академії наук України"задовольнити.

Ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18 листопада 2021 рокускасувати як таку, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено «01» червня 2022 року.

Головуючий суддяЛ.П. Сушко
СуддіВ.І. Олійник
О.І. Сліпченко