Житомирський апеляційний суд
Справа №279/6695/21 Головуючий у 1-й інст. Коваленко В.П.
Категорія 39 Доповідач Григорусь Н. Й.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2022 року м. Житомир

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Григорусь Н.Й.,

суддів Борисюка Р.М., Микитюк О.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників) цивільну справу №279/6695/21 за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 18 квітня 2022 року, яке ухвалене суддею Коваленко В.П. у м. Коростені (повний текст складено 18.04.2022),

встановив:

Позивач у грудні 2021 року звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 у зв`язку з невиконанням вимог укладеного між сторонами договору б/н від 14 квітня 2010 року заборгованість, яка виникла станом на 27 жовтня 2021 року в розмірі 12131,71 грн, а саме: за тілом кредиту - в сумі 9 595,49 грн та заборгованість по відсоткам за користування кредитом - в сумі 2 536,22 грн.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 18 квітня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення - про задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» в повному обсязі. Представник скаржника посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права. На думку апелянта, ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції не звернув увагу на те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є однією особою, що підтверджується датою народження ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІПН відповідача. Тому, не зважаючи на підписання анкети-заяви ОСОБА_2 , позов пред`явлено до ОСОБА_1 .

Також, представник позивача вказав на можливість здійснення судом, у разі виникнення сумнівів щодо відповідача, запитів про витребування відповідних доказів.

Крім того, представник банку зазначив, що твердження районного суду, що укладений між позивачем та відповідачем договір не містить підписів відповідача під Умовами та правилами надання банківських послуг є безпідставними, оскільки останній є договором приєднання та жодного підпису відповідача під публічно розміщеними умовами та правилами закон не вимагає.

На думку представника банку, кредитний договір від 14 квітня 2010 року є чинним, що підтверджується підписаними відповідачем анкетою-заявою, довідкою про умови кредитування, активацією кредитної картки та користування нею. Оскільки ОСОБА_1 факт укладення кредитного договору та нарахована заборгованість не спростовані, позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Правом подати відзив на апеляційну скаргу відповідач не скористався.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин та інші.

У відповідності з вимогами ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , суд першої інстанції посилався на відсутність в матеріалах справи належних доказів щодо отримання відповідачем ОСОБА_1 кредитних коштів, оскільки до суду надано копію анкети - заяви громадянина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця Львівської області м. Борислав, а позов пред`явлений до відповідача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця м. Коростень Житомирської області.

Колегія апеляційного суду погоджується із такими висновками, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 14 червня 2010 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (паспорт Серія НОМЕР_1 ) укладено кредитний договір, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, отримавши відповідну платіжну картку.

У даній заяві зазначено, що ОСОБА_2 погоджується з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді (а.с. 15-18).

Матеріали справи містять копію заяви ОСОБА_2 від 29 листопада 2013 року про зміну персональних даних клієнта АТ КБ «Приват Банк» щодо місця проживання та реєстрації, місця роботи та наявності рахунків у інших банках (а.с. 44-45).

Згідно розрахунку, наданого Банком на обґрунтування своїх позовних вимог, заборгованість відповідача ОСОБА_1 за договором від 14 червня 2010 року станом на 27 жовтня 2021 року складає 12 131,71 грн, з яких: 9 595,49 грн - заборгованість за тілом кредиту; 2 536,22 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У справі що переглядається, предметом доказування, серед іншого, є належність відповідача у зв`язку зі зміною ним прізвища, про що й зауважив представник скаржника в апеляційній скарзі.

Належними доказами в цьому випадку можуть бути будь-які письмові докази, які б беззаперечно вказували на те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - це одна й та сама особа.

Проте таких доказів позивачем суду як першої так і апеляційної інстанції не надано.

Так, в матеріалах справи міститься копія паспорта серії НОМЕР_2 , виданого на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Згідно анкети-заяви ОСОБА_2 , дата народження останнього зазначена ІНФОРМАЦІЯ_3 , але лише з цих підстав не можна зробити однозначний висновок про їх належність одній особі.

Клопотань про витребування доказів або актових записів щодо зміни відповідачем прізвища представником позивача не заявлялись.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції щодо неналежності відповідача, оскільки всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України не підтверджуються належними та допустимими доказами.

Оскільки, апеляційний суд приходить до висновку про неналежність відповідача у справі, а представник позивача відповідних клопотань в порядку, передбаченому ст. 51 ЦПК України, не заявляв, як в суді першої інстанції, так і під час розгляду справи в апеляційному суді, інші доводи апеляційної скарги правового значення не мають.

Таким чином, колегія суддів вважає, що судове рішення ухвалене з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи не належать до тих підстав, з якими закон пов`язує можливість скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення, а рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 18 квітня 2022 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими п. 2 «а» - 2 «г» ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Судді

Повний текст складено 01.06.2022