Провадження № 2/127/4140/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2022 рокум. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Іщук Т. П.,

за участі секретаря судового засідання Коваленко Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про стягнення коштів, набутих у порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про стягнення коштів, набутих у порядку спадкування. Свої вимоги мотивує тим, що вона є громадянкою Російської Федерації та дочкою ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 на непідконтрольній уряду України території. З початком антитерористичної операції ОСОБА_2 була припинена виплата пенсії, а саме з вересня 2014 року. 19 грудня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу була заведена спадкова справа та 03 січня 2020 року видане свідоцтво про право на спадщину, яка складалася із пенсійних виплат, що належали спадкодавцю, але не були отримані ним за життя, нарахованих Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області у розмірі 222318,00 грн. 03 вересня 2020 року відповідачем виплачена недоотримана пенсія померлого у сумі 219296,83 грн, яка, на думку позивачки, свавільно зменшена відповідачем з невідомих причин. Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 19 лютого 2021 року у справі №120/7195/20-а було зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області виплатити ОСОБА_1 як спадкоємцю за законом різницю між сумою недоотриманої пенсії ОСОБА_2 , що увійшла до складу спадщини згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 03 січня 2020 року та сумою пенсії, яка була фактично виплачена спадкоємцю. Позивачка, посилаючись на норми Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ЦК України щодо визначення обсягу спадщини, не погоджується із бездіяльністю відповідача, що полягає у невиплаті повної суми недоотриманої пенсії, яка увійшла до складу спадщини померлого, а саме з вересня 2014 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 , та вважає, неправомірною не виплату їй суми недоотриманої пенсії ОСОБА_2 , яка увійшла до складу спадщини, і за розрахунком позивачки становить 118800,00 грн. За таких обставин ОСОБА_1 просила стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на її користь грошові кошти, набуті в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 у вигляді неотриманої суми пенсії 118800,00 грн, яка не увійшла до свідоцтва про право на спадщину з урахуванням сплачених та присуджених сум.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 15 вересня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі.

Користуючись своїм правом, 12 жовтня 2021 року відповідачем ГУ ПФУ у Вінницькій області поданий відзив на позовну заяву, де просить відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 , вважаючи доводи позовної заяви такими, що не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства. Так зазначається, що згідно ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки. Сума недоотриманої пенсії за померлого ОСОБА_2 була виплачена за період з 14 січня 2017 року до 30 червня 2019 року в розмірі 219296,83 грн, альтернативний спосіб дій у спірних правовідносинах у відповідача відсутній.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 13 жовтня 2021 року витребувано у ГУ ПФУ у Вінницькій області пенсійну справу ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та належним чином завірені копії протоколів призначення останньому пенсії за період з вересня 2014 року по 30 червня 2019 року.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 29 листопада 2021 року закрите підготовче провадження.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 13 січня 2021 року відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про закриття провадження.

У судове засідання позивачка ОСОБА_1 та її представник не з`явилися. Наразі позовна зава містить заяву щодо розгляду справи в їх відсутність.

Представники ГУ ПФУ у Вінницькій області у судовому засіданні заперечували щодо задоволення позовних вимог, посилаючись на їх необґрунтованість, стверджуючи про проведення повного розрахунку із позивачкою, а також звертали увагу на рішення суду в адміністративній справі та зазначали, що померлий не перебував на обліку у відповідача та не був внутрішньо переміщеною особою.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до наступного.

Судом установлено, що ОСОБА_1 є спадкоємцем ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 29 серпня 2019 року серії НОМЕР_1 та свідоцтвом про право на спадщину від 03 січня 2020 року, виданим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Задорожним О. С., зареєстрованим в реєстрі за №4.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину, оцінка спадкового майна складається з пенсійних виплат, що належали спадкодавцю, але не були ним одержані за життя, нарахованих ГУ ПФУ у Вінницькій області у розмірі 222318,00 грн.

03 вересня 2020 року відповідачем була виплачена недоотримана пенсія померлого ОСОБА_2 у сумі 219296,83 грн.

04 вересня 2020 року представник позивачки звернулася до ГУ ПФУ у Вінницькій області із заявою, де просила надати довідку щодо нарахованої та не виплаченої пенсії ОСОБА_2 з вересня 2014 року по 14 січня 2017 року з наданням пояснень щодо причин не виплати суми недоотриманої пенсії в повному обсязі.

Листом від 17 вересня 2020 року за вих. № 3869-3842/Г-02/8-0200/20 пенсійний фонд повідомив представника позивача, що сума недоотриманої пенсії померлого ОСОБА_2 була виплачена за період з 14 січня 2017 року по 30 червня 2019 року в розмірі 219296,83 грн внаслідок застосування до даних правовідносин положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а саме проведено обрахунок недоотриманої суми пенсії за три роки до дня звернення позивачки 14 січня 2020 року за отримання пенсії.

07 жовтня 2020 року представник позивачки звернулася до відповідача з листом, в якому, вказуючи на помилкове застосування до даних правовідносин положень ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» просила у найкоротший термін подати до приватного нотаріуса нову довідку про нараховані однак не виплачені суми пенсії, починаючи з вересня 2014 року по 14 січня 2017 року, які також за життя належали померлому ОСОБА_2 .

Листом від 13 жовтня 2020 року за №4318-4431/Г-02/8-0200/20 відповідач надав представнику позивачки відповідь, яка за своїм змістом є аналогічною відповіді, наданої листом від 17 вересня 2020 року.

Аналогічні обставини встановлені судом у справі №120/7195/20-а, які відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України не підлягають повторному доказуванню.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 19 лютого 2021 року в справі №120/7195/20-а позов ОСОБА_1 задоволений частково та визнано протиправними дії ГУ ПФУ у Вінницькій області щодо невиплати ОСОБА_1 , як спадкоємцю за законом, в повному розмірі сум пенсії померлого, які увійшли до складу спадщини та відображені у свідоцтві про право на спадщину за законом від 03 січня 2020 року. Зобов`язано ГУ ПФУ у Вінницькій області виплатити ОСОБА_1 , як спадкоємцю за законом, різницю між сумою недоотриманої пенсії ОСОБА_2 , що увійшла до складу спадщини згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 03 січня 2020 року та сумою пенсії, яка була фактично виплачена спадкоємцю.

Звертаючись до суду із адміністративним позовом, позивачка просила визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо не надання довідки до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу щодо суми недотриманої пенсії ОСОБА_2 , яка увійшла до складу спадщини за період з вересня 2014 року по 14 січня 2017 року та зобов`язати надати письмову довідку приватному нотаріусу Задорожному О. С., в якій повідомити загальну сум заборгованості з пенсійних виплат ОСОБА_2 з вересня 2014 року по 14 січня 2017 року, а також зобов`язати виплатити різницю сум недоотриманої пенсії, що увійшли до складу спадщини відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 03 січня 2020 року та не були виплачені.

Звертаючись до суду з цим позовом в порядку цивільного судочинства, позивачка вказує на бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області у невиплаті суми недоотриманої пенсії та безпідставне недоотримання нею належної спадкодавцю неотриманої пенсії у розмірі 118800,00 грн за період з вересня 2014 року по 14 січня 2017 року, яка не охоплена свідоцтвом про право на спадкове майно за законом.

Статтею 41 Конституції України гарантовано право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (частина перша статті 1216 ЦК України).

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліменти, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Статтею 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Положення частини третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 1227 ЦК України узгоджуються із положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Аналіз наведених норм матеріального права свідчить, що законодавець не забороняє спадкування права на отримання нарахованої, але не одержаної пенсії (доплат до пенсії).

Такі висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 286/3516/16-ц (провадження № 14-95цс19).

Сама по собі видача спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину за законом, в якому зазначено менший розмір недоотриманої спадкодавцем пенсії, ніж передбачений законом, не є підставою для відмови спадкоємцю в задоволенні позову з підстав неоскарження спадкоємцем цього свідоцтва, адже, прийнявши спадщину в установленому законом порядку, спадкоємець набув право на все майно, яке належало спадкодавцеві на час смерті, в тому числі і на нараховану, але не отриману ним пенсію, а тому відповідно до статті 1227 ЦК України має право на її отримання.

Такого висновку дійшов Верховний суд у постанові від 13 квітня 2022 року у справі № 220/30/21.

Разом з тим, відповідно до ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частинами 1,2 ст.89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд, оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Питання складу спадкового майна у вигляді недоотриманої пенсії та включення сум недоотриманої пенсії за період з вересня 2014 року по 14 січня 2017 року до довідки для оформлення пенсії було предметом судового розгляду.

Як установлено Вінницьким окружним адміністративним судом при ухвалені рішенням від 19 лютого 2021 року в справі №120/7195/20-а, згідно довідки про розмір нарахованої та фактично виплаченої пенсії від 15 лютого 2021 за №О/Р 12, яка додана відповідачем і у даній цивільній справі, за період з 01 вересня 2014 року по 01 червня 2019 року сума нарахованої померлому ОСОБА_2 пенсії становить 227519,67 грн. При цьому, з довідки вбачається, що нараховані в період з 01 вересня по 01 жовтня 2014 року суми пенсійних виплат в сумі 4111,42 грн за кожний місяць, виплачені пенсіонеру, в той же час в період з 01 листопада 2014 року по 30 листопада 2016 року пенсія померлому пенсіонеру не нараховувалась і не виплачувалась. Нарахованою, але невиплаченою залишилась сума пенсії нарахована за 01 грудня 2016 року в розмірі 1235,93 грн.

При цьому, після здійснення математичних підрахунків, проведених на основі зазначеної довідки, з урахуванням інформації повідомленої пенсійним фондом приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Задорожному О.С. в листі від 27 грудня 2019 року за №2654/62-04-26/04-2, у рішенні адміністративного суду встановлено, що сума нарахованої померлому пенсіонеру пенсії за 01 грудня 2016 року в розмірі 1235,93 грн увійшла до складу повідомленої приватному нотаріусу суми пенсії, яка в свою чергу була включена до складу спадщини та відображена в свідоцтві про право на спадщину за законом від 03 січня 2020 року.

Тобто розмір пенсії, яка повинна увійти до складу спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2 була повністю повідомлена відповідачем приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Задорожному О.С. та увійшла до складу спадщини за період з вересня 2014 року по 14 січня 2017 року, відповідно відображена у свідоцтві про право на спадщину від 03 січня 2020 року, що і стало підставою для відмови в позові про видачу нової довідки та визнання бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо не надання довідки з урахуванням сум за період з вересня 2014 року по 14 січня 2017 року.

Дані обставини встановлені рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 19 лютого 2021 року в справі №120/7195/20-а та повторному доказуванню не підлягають. Вказане рішення набрало законної сили та не оскаржувалося позивачем. Доказів зворотного позивачкою не надано.

Суд оглянув у судовому засіданні пенсійну справу ОСОБА_2 та установив, що ОСОБА_2 як одержувач пенсії на підконтрольній території уряду України не перебував, статусу внутрішньо переміщеної особи не мав, пенсійна справа в паперовій формі до відповідача не передавалася, Головним управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області пенсійна справа померлого опрацьована за заявою представника позивача на підставі даних (особових рахунків), внесених спеціалістами Головного управління ПФУ у Луганській області до програмного забезпечення АСОПД/КОМТЕХ щодо розрахунку заробітної плати та страхового стажу та з їх урахуванням обчислений розмір пенсії з 23 грудня 2016 року, в існуючій електронній справі наявні лише розмір пенсії з цієї дати, а першим розпорядження пенсійної справи в паперовій формі є розпорядження №7878 від 23 грудня 2019 року про нарахування пенсії з вказаної дати, яке долучене до матеріалів справи. Інших відомостей (розпоряджень) щодо призначення, нарахування, припинення, перерахування пенсії померлому матеріали пенсійної справи, сформованої у вищевказаному порядку, не містять та судом не встановлено.

Враховуючи вищевикладене позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення коштів, набутих у порядку спадкування з Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області як відповідача по справі не можуть бути задоволені.

Питання судових витрат суд вирішує у порядку ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 328, 1218, 1227 ЦК України, ст. 46, 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст. 13, 81, 141, 263-265, 268, 273, 279, 280-282, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про стягнення коштів, набутих у порядку спадкування - відмовити.

Судові витрати у справі залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (, м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 7).

Повний текст рішення складений 06.06.2022

Суддя