справа №439/2260/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2022 року Бродівський районний суд Львівської області

в складі: головуючої - судді Бунди А.О.,

з участю секретаря судового засідання Музички Л.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні в м. Броди цивільну справу за позовом Заступника керівника Тернопільської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону в інтересах держави, в особі Львівської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа (на стороні позивача) Комунальне некомерційне підприємство «8-А міська клінічна лікарня м.Львова» про відшкодування витрат закладові охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілої від кримінального правопорушення, суд, -

в с т а н о в и в:

Представник позивача звернувся в суд з даним позовом, де в свої вимогах покликається на те, що ухвалою Бродівського районного суду Львівської області від 30.08.2021 закрито кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України у зв`язку із примиренням сторін. Так, згідно ухвали суду ОСОБА_1 , 03 червня 2021 року близько 00 години 16 хвилин, керуючи технічно справним транспортним засобом марки «SUZUKI SWIFT», реєстраційний номер НОМЕР_1 та, рухаючись ним проїжджою частиною вулиці Конюшківська у м. Броди Золочівського району Львівської області у напрямку до перехрестя даної вулиці із вулицею Гончарська у м. Броди Золочівського району Львівської області при проїзді ділянки вулиці біля АЗС ТзОВ ЦДС «Капітал - Бізнес - Сервіс», що розташована за адресою: Львівська область, Золочівський район, м. Броди вул. Конюшківська, 67, не дотримався безпечного інтервалу між правою боковою частиною автомобіля та узбіччям справа, на якому на той момент перебував пішохід ОСОБА_2 , своїми діями, які суперечать вимогам Правил дорожнього руху, створив загрозу для життя і здоров`я громадян, а в даному випадку здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_2 , внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження у виді відкритого перелому правої малогомілкової кістки в нижній третині зі зміщенням, багатофрагментарного перелому правої великогомілкової кістки в нижній третині зі зміщенням, які відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я. Як вбачається із листа Комунального некомерційного підприємства « 8-а міська клінічна лікарня м.Львова» від 15.09.2021 №1448, внаслідок отримання вищевказаних тілесних ушкоджень потерпілий ОСОБА_2 перебував на стаціонарному лікуванні у міжлікарніному відділенні Центру термічної травми та пластичної хірургії з 12.08.2021 по 27.08.2021 (15 ліжко-днів) і витрати даного закладу охорони здоров`я на його лікування становлять 13 634 грн. На день пред`явлення позову витрати, понесені закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого ОСОБА_2 відповідачем не відшкодовані. На підставі ст.1206 ЦК України просить стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в особі Львівської міської ради до місцевого бюджету м.Львова 13634 грн. понесених витрат закладом охорони здоров`я на лікування потерпілого від кримінального правопорушення ОСОБА_2

13.01.2022 року відкрито провадження у справі.

В судове засідання сторони та третя особа не з`явилися подали заяви про розгляд справи у їх відсутності, при цьому позивач просить позов задовольнити, відповідач позов визнав, представник - третьої особи позов підтримав.

Відповідно до ст.211 ч.3 ЦПК України судове засідання проведено у відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України.

Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

З`ясувавши обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 і ч. 2 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

За положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частинами 3 і 4 статті 56 ЦПК України встановлено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами. При цьому прокурор обґрунтовує, у чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Судом встановлено, що ухвалою Бродівського районного суду Львівської області від 30.08.2021 закрито кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчинені ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.286 КК України у зв`язку із звільненням його від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України за примиренням обвинуваченого з потерпілим (а.с.8-9).

Вищезазначена ухвала суду 30.08.2021 набрала законної сили.

Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Згідно ч. 3 ст. 1206 ЦК України, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пунктах 1, 3, 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» від 07 липня 1995 року № 11, відповідальність за відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, може покладатися на засуджених при заподіянні шкоди як умисними, так і необережними діями.

Сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв`язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікування.

Як вбачається із листа КНП «8-а міської клінічної лікарні м.Львова» вих. № 1448 від 15.09.2021 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель с.Смільно Львівської області, дійсно перебував на стаціонарному лікуванні у міжлікарняному відділенні Центр термічної травми та пластичної хірургії з 12.08.2021 - 27.08.2021. Сума видатків на лікування понесених КНП «8-а міської клінічної лікарні м.Львова» становить 13 634 грн. за 15 ліжко-днів. (а.с.11).

На день пред`явлення позову витрати, понесені закладом охорони здоров`я на лікування ОСОБА_2 відповідачем ОСОБА_1 не відшкодовані.

Отже, оскільки ОСОБА_1 вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, внаслідок якого ОСОБА_2 з 12.08.2021 - 27.08.2021 перебував на лікуванні у КНП «8-а міської клінічної лікарні м.Львова», з огляду на положення ч. 1 ст. 1206 ЦК України, з відповідача слід стягнути 13 634 грн. 00 коп. витрат понесених на лікування потерпілого.

Таким чином, визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», то відповідно до вимог ст. ст. 133, 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Водночас, відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

А тому до стягнення з відповідача підлягає 50 відсотків судового збору в розмірі 1135 грн.

На підставі ст.ст.15,16,1166,1206 ЦК України, керуючись ст.ст. 3, 10,12, 13, 56, 77, 81,82, 141, 206, 259, 263-266, 268, 279 ЦПК України, , суд,-

у х в а л и в:

позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в особі Львівської міської ради до місцевого бюджету м.Львів 13 634 грн. понесених витрат закладом охорони здоров`я на лікування потерпілого від кримінального правопорушення.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в сумі 1135 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Позивач Львівська міська рада, код юридичної особи 04055896, місцезнаходження м.Львів пл.Ринок,1.

Відповідач ОСОБА_1 , РНОКПП невідомо зареєстрований АДРЕСА_1 , проживає АДРЕСА_2 .

Третя особа Комунальне некомерційне підприємство «8-А міська клінічна лікарня м.Львова», ідентифікаційний код юридичної особи 01997654, місцезнаходження адреса м.Львів вул.Навроцького, 23,

Повний текст рішення складено та підписано 06.06.2022 року.

Суддя: А.О.Бунда