Справа № 565/1697/21
Провадження № 2/565/149/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2022 року м.Вараш

Кузнецовський міський суд Рівненської області в особі судді Малкова В.В.,

з участю секретаря судового засідання Панчук Г.І.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із позовною заявою, у якій просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №8924 від 18.02.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Фінпром Маркет» заборгованості за кредитним договором №1-790 від 29 вересня 2018 року (далі- кредитний договір) за період з 27.02.2019 року по 18 лютого 2021 року на суму 10802 грн. Треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., державний виконавець Вараського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Міщенко О.М.

Відповідач відзив на позов не подав.

Треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, письмових пояснень по справі не подали.

У зв"язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у відповідності із ч.2 ст.247 ЦПК.

Дослiдивши письмовi докази та керуючись законом, суд прийшов до наступного висновку.

Позивач ОСОБА_1 змінила прізвище з ОСОБА_3 на ОСОБА_4 після укладення шлюбу, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 03.07.2021 року, отже є належним позивачем у справі. 18.02.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем вчинено оскаржуваний виконавчий напис на підставі статей 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1772 про стягнення заборгованості перед відповідачем в розмірі в сумі 10802 грн., який є боржником за кількома договорами відступлення права вимоги (останній договір між ТОВ «Фінпром Маркет» і ТОВ «Фінансова компанія з управління активами» №250121ФК від 25.01.2021 року) за кредитним договором №1-790 від 29 вересня 2018 року, що був укладений між ТОВ «Фінансова компанія «Бізне капітал» і ОСОБА_2 (нині ОСОБА_1 ). Строк платежу за Кредитним договором настав. Боржником допущено прострочення платежів. Сума заборгованості складається із простроченої заборгованості за тілом кредита - 3000 грн., простроченої заборгованості за процентами і за комісією - 7752 грн., 50 грн.- послуги нотаріуса.

Згідно постанови державного виконавця від 08.06.2021 року відкрито виконавче провадження про стягнення з позивача на користь відповідача загальної заборгованості на підставі оскаржуваного виконавчого напису в розмірі 10802 грн.Піставою для відкриття виконавчого провадження став оскаржуваний виконавчий напис.

У відповідності із ст. 87 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон), для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За приписами ст. 88 Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 (справа №826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення.

Тобто, на день вчинення нотаріусом оскаржуваного виконавчого напису, редакція Переліку передбачала вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору.

Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому, наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Позивач вказує, що нотаріус під час вчинення виконавчого напису не перевірив безспірності заборгованості на підставі документів, зазначених у п.2 Переліку, які стягувачем нотаріусу не подавались.

Вказані доводи позивача відповідач не спростував, жодних належних доказів відповідач до суду не додав.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Метою вчинення виконавчого напису є надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення.

При цьому, на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»).

Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням ст.ст.50,87,88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного.

Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст.ст.87,88 Закону України «Про нотаріат»у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 754/9711/14-ц та постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 760/2193/15-ц.

Доказів наявності безспірної заборгованості позивача та її розміру за договором відступлення права вимоги перед ТОВ «Фінпром маркет» або кредитного договору суду не надано.

За таких обставин, з урахуванням положень ст.12 та ч.4 ст.81 ЦПК, суд прийшов до висновку, що оспорюваний виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_2 на користь відповідача заборгованості за оскаржуваним виконавчим написом слід визнати таким, що не підлягає виконанню. При цьому заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом 90 днів з дня набрання цим рішенням законної сили.

Позивачем понесені по справі судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1362 грн., що підтверджується відповідними квитанціями і підлягають стягненню з відповідача, оскільки вимога про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, задоволена повністю.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.87-89 Закону України «Про нотаріат», ст.ст. 261, 624-629, 1046-1054 ЦК України, ст.ст. 141,263-265, 277-279 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №8924 від 18.02.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем про стягнення з ОСОБА_2 , яка змінила прізвище на АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» заборгованості в розмірі 10802 гривні (Київська область, м. Ірпінь, вул. Стельмаха Михайла, буд. 9-А, оф.204).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 1362 гривні.

Заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Кузнецовського міського суду Рівненської області від 21 грудня 2021 року про зупинення стягнення з примусового виконання виконавчого напису №8924 від 18.02.2021 року, вчиненим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Фінпром Маркет» заборгованості за кредитним договором №1-790 від 29 вересня 2018 року за період з 27.02.2019 року по 18 лютого 2021 року на суму 10802 грн, та який перебуває на примусовому виконанні державного виконавця Вараського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Міщенко О.М., відповідно до виконавчого провадження №65708927, продовжують діяти протягом дев"яноста днів з дня набрання цим рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дати складення рішення, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подано апеляційні скарги всіма учасниками справи, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Головуючий