Справа № 357/1670/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
01 червня 2022 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді Орєхова О. І. ,
за участю секретаря Сокур О. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду № 2 в м. Біла Церква цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, -
В лютому 2022 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, мотивуючи тим, що на праві свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.04.2003 року їй, ОСОБА_1 , її синам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , належить право власності на квартиру АДРЕСА_1 .
Відповідно до витягу з реєстру Білоцерківської міської територіальної громади, виданої 28.01.2022 року за № 15.2-03/2098, за цією адресою на даний час зареєстровані: вона, ОСОБА_1 , її син ОСОБА_4 , її онук ОСОБА_5 , її онука ОСОБА_6 та відповідач її колишня невістка ОСОБА_2 , яка розірвала шлюб з її сином ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідач по справі ОСОБА_2 , в квартирі зареєстрована, але не проживає з серпня 2020 року.
Будь-яких усних чи письмових домовленостей між ними щодо збереження за відповідачем права користування житловим приміщенням не існує.
В їхній квартирі ОСОБА_2 не проживає більше року, її речей в приміщенні не має, витрат по утриманню квартири відповідач не несе.
Окрім цього, факт перебування відповідачем на реєстраційному обліку в належній їм квартирі порушує їхні права власника.
Просила суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням в будинку АДРЕСА_2 ( а. с. 1-3 ).
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.02.2022 року (а. с. 24 ) головуючим суддею визначено Орєхова О.І. та матеріали справи передані для розгляду.
Відповідно до ч. 6 ст. 187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання ( перебування ) такої фізичної особи.
16 лютого 2022 року здійснено запит стосовно відомостей про реєстрацію місця проживання відповідача ( а. с. 28 ).
Згідно отриманої відповіді відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .
Згідно ч. 1 ст. 187 ЦПК України якщо відповідачем вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суд відкриває провадження не пізніше наступного дня з дня отримання судом у порядку, передбаченому частиною восьмою цієї статті, інформації про зареєстроване у встановлено законом порядку місце проживання ( перебування ) фізичної особи відповідача.
Ухвалою судді 04 травня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у вищезазначеній цивільній справі. Постановлено провести розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Призначено судове засідання у справі на 01.06.2022 року ( а. с. 35-36 ).
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, 23.03.2022 року за вх. № 9089 судом отримано заяву, в якій остання просила справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти заочного розгляду справи не заперечує. Судові витрати залишає за собою ( а. с. 31 ).
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце судового розгляду повідомлена належним чином, про що в матеріалах справи свідчить наявне поштове повідомлення про отримання.
З вказаного поштового повідомлення вбачається, що судова повістка про слухання справи в Білоцерківському міськрайонному суді 01.06.2022 року отримано свекрухою ОСОБА_7 11.05.2022 року.
Також, відповідач ОСОБА_2 була повідомлена про час, дату та місце судового розгляду засобами оголошення ( а. с. 39 ).
Треті особи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце слухання справи повідомлені належним чином, про що в матеріалах справи свідчать наявні поштові повідомлення про вручення.
З вказаних поштових повідомлень вбачається, що судові повістки про слухання справи в Білоцерківському міськрайонному суді 01.06.2022 року отримано матір`ю ОСОБА_7 11.05.2022 року.
Відповідно до ч. 5 ст. 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.
Судова повістка була правлена судома на адресу відповідача, за місцем реєстрації останньої згідно відомостей, які були отримані судом з Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області.
Згідно ч. 3 ст. 130 ЦПК України якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії.
Крім того, відповідач ОСОБА_2 викликалася в судове засідання через засоби оголошення ( а. с. 39 ).
Частинами 11 та 12 цієї статті ЦПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Порядок публікації оголошень на веб-порталі судової влади України визначається Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.
Згідно наявного в матеріалах справи оголошення вбачається, що воно датоване 06.05.2022 року про виклик відповідача ОСОБА_2 в судове засідання на 01.06.2022 року, тобто завчасно та у відповідності до вимог ЦПК України.
Зазначене оголошення було здійснено з урахуванням того, що відповідач хоча і зареєстрована в житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 , однак, як зазначено в позовній заяві остання за вказаною адресою не проживає, а інше місцезнаходження чи місце роботи останньої невідоме.
Заяв та клопотань від останньої на адресу суду не надходило, як і не надходило відзив на позовну заяву позивача.
Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що відповідач належним чином була повідомленою та завчасно про дату, час та місце слухання справи у відповідності до вимог Цивільно-процесуального кодексу України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Стаття 280 ЦПК України визначає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Оскільки, належним чином повідомлений відповідач ОСОБА_2 не з`явилася в судове засідання, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце судового розгляду, не повідомивши суду про поважність причини неявки та не надала відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи, а саме заочного, суд вважає за необхідним по даній справі провести заочний розгляд.
Ухвалою суду від 01.06.2022 року постановлено провести розгляд даної цивільної справи в заочному порядку.
Згідно ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин,крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Судом встановлені фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.
В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником 1/12 частини квартири АДРЕСА_3 .
Також, треті особи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є власниками по 1/12 частини квартири АДРЕСА_3 .
Тобто, вищевказана квартира є приватною спільною частковою власністю вищевказаних осіб.
Зазначене підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 11.05.2003 року ( а. с. 11 ).
Право власності у позивача та третіх осіб виникло на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.04.2003 року ( а. с. 10 ).
Згідно вказаного свідоцтва, спадкоємцями майна ОСОБА_8 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 є в рівних частинах кожний: ОСОБА_1 дружина; ОСОБА_3 син; ОСОБА_4 син.
Спадкове майно, на яке видане це свідоцтво, складається з 1/4 частини квартири під АДРЕСА_1 і належала померлому на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Білоцерківським міськвиконкомом 12 листопада 1996 року за № НОМЕР_1 та зареєстрованого в Білоцерківському бюро технічної інвентаризації 20 листопада 1996 року.
Встановлено, що третя особа ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_2 перебували у шлюбі, який був розірваний 17 липня 2020 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області ( а. с. 9 ).
Вказане рішення набрало законної сили 18.08.2020 року.
Зазначеним судовим рішенням встановлено, третя особа ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 01 березня 2003 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Білоцерківського міського управління юстиції у Київській області.
Встановлено, що відповідач ОСОБА_2 була зареєстрована за вищевказаною адресою 06.06.2006 року, про що свідчать відомості отримані з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в Києві та Київській області щодо зареєстрованого місця проживання ( перебування ) відповідача ( а. с. 34 ).
Також, реєстрація відповідача за адресою: АДРЕСА_2 підтверджується Витягом з реєстру Білоцерківської міської територіальної громади від 28.01.2022 року, де за відомостями реєстру територіальної громади станом на 28.01.2022 року зареєстровано 5 осіб ( а. с. 21 ).
Разом із відповідачем ОСОБА_2 за вищевказаною адресою зареєстровані: ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
Отже, відповідач ОСОБА_2 була зареєстрована за вищезазначеною адресою на правах члена сім`ї ( дружини третьої особи у справі ).
Згідно Акту № 11 про фактично проживаючих осіб від 08 лютого 2022 року вбачається, що ОСОБА_2 з числа зареєстрованих осіб в квартирі АДРЕСА_1 відсутня з серпня 2020 року ( а. с. 22 ).
Вказаний Акт підписаний ОСОБА_1 , мешканцями будинку ( сусідами ) ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та начальником КП БМР ЖЕК № 1 Ящук О.І.
Звертаючись з вищезазначеною позовною заявою позивач наголошує на тому, що відповідачка ОСОБА_2 , в квартирі зареєстрована, але не проживає з серпня 2020 року, будь-яких усних чи письмових домовленостей між ними щодо збереження за відповідачем права користування житловим приміщенням не існує, витрат по утриманню квартири не несе, тому факт перебування відповідачем на реєстраційному обліку в належній їм квартирі порушує їхні права власника.
Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках ( ч. 1 ст. 13 ЦПК України ).
Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.
Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення.
Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною 5, 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди.
Згідно з приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.
За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який, зокрема, вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Стаття 13 Конвенції гарантує кожному, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, право на ефективний спосіб юридичного захисту в національному органі. А статтею 1 Першого протоколу до Конвенції передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.
У той же час, у пункті 36 рішення від 09 грудня 2010 року у справі «Буланов і Купчик проти України», Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов`язків. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке, відповідно до практики Суду, включає не тільки право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Така сама правова позиція викладена Європейським судом з прав людини й у пункті 50 рішення від 13 січня 2011 року у справі «Чуйкіна проти України» та інших рішення Суду.
У свою чергу національне законодавство України встановлює наступне.
Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно із ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.
Згідно із ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Згідно із ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до вказаної норми закону при вирішенні питання про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, враховуються причини її відсутності.
Підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого житлового приміщення.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України, при цьому саме на позивача процесуальний закон покладає обов`язок довести факт відсутності відповідача понад встановлені статтею 71 ЖК Української РСР строки у жилому приміщенні без поважних причин.
Зазначена правова позиція міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2020 року у справі № 209/2642/18,провадження № 61-9591св19.
16 грудня 2020 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 320/9482/17, провадження № 61-6318св19 (ЄДРСРУ № 93793165) вказав, що початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Повернення особи до жилого приміщення, яке вона займала, перериває строк тимчасової відсутності. При тимчасовій відсутності за особою продовжує зберігатися намір ставитися до жилого приміщення як до свого постійного місця проживання, тому при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право на житло, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності.
Матеріали справи дають змогу суду встановити, що відповідач ОСОБА_2 з серпня 2020 року по теперішній час не проживає у вищевказаній квартирі.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, відзиву на позов позивача не надала, як і не надала суду жодного належного та переконливого доказу в спростування доводів позивача щодо причин поважності її відсутності за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Враховуючи встановлені у справі фактичні обставини та наведені норми матеріального права, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно із п. 1 ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.
Оскільки, позивачем при зверненні до суду із заявою про розгляд справи у її відсутність просила судові витрати залишити за нею ( а. с. 31 ), суд вважає за можливим віднести понесені позивачем витрати при зверненні до суду у розмірі 992,40 гривень, понесення яких документально підтверджено ( а. с. 23 ) за рахунок останньої.
Одночасно суд роз`яснює, що відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 41, 124 Конституції України, ст. ст. 316, 317, 319, 321, 405 ЦК України, ст. 150 ЖК України, ст. ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76, 77, 81, 89, 128, 130, 131, 133, 141, 187, 247, 254, 263 - 265, 273, 274-279, 280-289 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .
Судові витрати залишити за позивачем.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду потягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення ( виклику ) учасників справи, копія судового рішення на надсилається протягом двох днів з дня його складання у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення якщо така адреса відсутня.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ( адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 );
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( адреса реєстрації: : АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 );
Третя особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ( адреса проживання: АДРЕСА_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_5 , РНОКПП: НОМЕР_4 );
Третя особа: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ( адреса реєстрації: АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_5 ).
Повний текст заочного рішення виготовлено 01 червня 2022 року.
Заочне рішення надруковано в нарадчій кімнаті в одному примірнику.
СуддяО. І. Орєхов