Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" лютого 2022 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі головуючої судді Гончарука В.П., з секретарем Гриценко О.І., розглянувши в приміщенні суду в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/8 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до досягнення нею двадцяти трьох років.

Свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є донькою відповідача ОСОБА_3 . Між батьками позивача шлюб розірвано на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17.02.2015 року.

З 01 жовтня 2017 року позивач є студенткою денної форми навчання факультету політології та журналістики, спеціалізація міжнародні відносини в Університеті імені Адама Міцкевича в Познані, місто Познань, Республіка Польща. Стипендію не отримує, навчання в даному вузі платне та становить 1500 євро на рік. підтвердження оплати за 5 семестр 2021/2022 навчальний рік, банківська транзакція №DCL_ОРSYАХх+k9010000 від 14.10.2021р., освітні послуги надаються на підставі договору Про умови та розмір оплати освітніх послуг навчання на денній формі в ОСОБА_4 в м. Познані від 01.10.2017 року №NR2017/DLx-SМ/11 та підтверджуються довідкою ОСОБА_4 в Познані від 13.10.2021 р.

З 02.02.2021 року вступила до Вищої школи «MEDICUS», що підтверджується довідкою про навчання №54/TUK/2021 від 08.02.2021 р.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 29.10.2018 року у справі 755/10306/18, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання - задовольнити частково, стягнуто із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 аліменти на навчання в ОСОБА_4 в Позані у розмірі Ѕ частини його вартості, починаючи з 01.10.2017 року до закінчення ОСОБА_1 навчання в Університеті, але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років за умови, що вона продовжуватиме навчання.

Постановою Київського апеляційного суду від 12.02.2019 року, рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 29.10.2018 року у справі 755/10306/18 скасовано, та ухвалено нове рішення, яким із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 аліменти на навчання в ОСОБА_4 в Позані у розмірі 1/8 частини його вартості, починаючи з 01.10.2017 року до закінчення ОСОБА_1 навчання в Університеті, але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років за умови, що вона продовжуватиме навчання.

Вказане рішення набрало законної сили.

На підставі вказаного рішення Дніпровським районним судом м. Києва, було видано виконавчий лист № 755/10306/18 від 13.03.2019 року.

Стороною позивача зазначено, що 22.10.2021 року Старшим державним виконавцем Печерського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Левіцьким Т.К. було відкрито виконавче провадження № 67234715, щодо виконання виконавчого листа № 755/10306/18 від 13.03.2019 року.

Таким чином, позивачка просить суд про стягнення на її користь аліментів, як на особу яка ще не закінчила навчання у вищому навчальному закладі та якій не виповнилося 23-х років. Крім того, вказує, що її батько працює суддею Шостого Апеляційного адміністративного суду та має значний дохід у вигляді заробітної плати за місцем роботи та може в повній мірі надавати їй матеріальну допомогу у зв`язку з продовженням навчання та у розмірах визначеному чинним законодавством.

06 грудня 2021 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва відкрито провадження в справі за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін.

Копію вказаної ухвали позивачем було отримано, про що свідчить довідка про доставку електронного листа, наявна в матеріалах справи.

Відповідачем копію ухвали, копію позовної заяви з доданими до неї документами було отримано 13 грудня 2021 року, про що свідчить письмова розписка представника відповідача про отримання копії позовної заяви з додатками, яка міститься в матеріалах справи.

Позивачем до суду додаткових заяв, пояснень подано не було, відповідачем не використано право подання відзиву на позовну заяву.

Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_3 та ОСОБА_5 з 17.10.1998 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17.02.2015 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у відповідача ОСОБА_3 та ОСОБА_5 народилась спільна дитина - донька ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого відділом реєстрації актів громадського стану Московського районного управління юстиції у місті Києві від 12.07.2000 року.

02 листопада 2016 року позивач змінила прізвище, про що Шевченківським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві складено відповідний актовий запис № 114. Прізвище, ім`я та по батькові позивача після державної реєстрації зміни імені - ОСОБА_1 . Вказані обставини підтверджуються копією свідоцтва про зміну імені від 02.11.2000 року.

Також встановлено, позивач стипендію не отримує, навчання в вище вказаному вузі платне та становить 1500 євро на рік, підтвердження оплати за 5 семестр 2021/2022 навчальний рік, банківська транзакція №DCL_ОРSYАХх+k9010000 від 14.10.2021р., освітні послуги надаються на підставі договору Про умови та розмір оплати освітніх послуг навчання на денній формі в ОСОБА_4 в м. Познані від 01.10.2017 року №NR2017/DLx-SМ/11 та підтверджуються довідкою ОСОБА_4 в Познані від 13.10.2021 р.

З 02.02.2021 року вступила до Вищої школи «MEDICUS», що підтверджується довідкою про навчання №54/TUK/2021 від 08.02.2021 р

Звертаючись до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/8 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до досягнення нею двадцяти трьох років.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст.199-201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від обов`язку сплати аліментів, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Відповідно до вищевказаних правових норм, виявлення бажання на отримання матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчанням є правом повнолітньої дочки (сина) або одного з батьків, з якими вона (він) проживають, яке нерозривно пов`язано з обов`язковою умовою можливості відповідача надавати таку допомогу і така умова оцінюється судом у сукупності з іншими обставинами, що мають істотне значення для вирішення спору.

У відповідності до роз`яснень, викладених у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Як роз`яснено в п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина.

У своїй постанові від 29 січня 2018 року по справі №622/373/16-ц Верховний Суд роз`яснив, що, на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст.199-201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від обов`язку сплати аліментів, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Відповідно до вищевказаних правових норм, виявлення бажання на отримання матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчанням є правом повнолітньої дочки (сина) або одного з батьків, з якими вона (він) проживають, яке нерозривно пов`язано з обов`язковою умовою можливості відповідача надавати таку допомогу і така умова оцінюється судом у сукупності з іншими обставинами, що мають істотне значення для вирішення спору.

За змістом ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і(або) у частці від доходу платника аліментів, з урахуванням обставин, передбачених ст. 182 цього Кодексу, а саме: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Окрім цього, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. (ч.2 ст.200 Сімейного кодексу України)

При визначенні розміру аліментів на утримання повнолітньої дитини, суд виходить з матеріального становища кожної із сторін спору, та враховує наступні обставини, що дитина проживає разом з матір`ю та перебуває на утриманні, навчається у вищому навчальному закладі, на денній формі навчання, не працює, відповідно до вимог сімейного законодавства повнолітня дитина має право на отримання матеріальної допомоги з боку батьків.

В свою чергу, як встановлено в ході судового розгляду, що Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 29.10.2018 року у справі 755/10306/18, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання - задоволено частково, стягнуто із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 аліменти на навчання в ОСОБА_4 в Познані у розмірі Ѕ частини його вартості, починаючи з 01.10.2017 року до закінчення ОСОБА_1 навчання в Університеті, але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років за умови, що вона продовжуватиме навчання.

Постановою Київського апеляційного суду від 12.02.2019 року, рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 29.10.2018 року у справі 755/10306/18 скасовано, та ухвалено нове рішення, яким із ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 , аліментів на навчання в ОСОБА_4 в Познані у розмірі 1/8 частини. Від всіх видів щомісячного заробітку (доходу) ОСОБА_2 до припинення ОСОБА_1 навчання, але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років починаючи з 01.10.2017 року.

Дане рішення не оскаржувалось та набрало законної сили.

На підставі вказаного рішення Дніпровським районним судом м. Києва, було видано виконавчий лист № 755/10306/18 від 13.03.2019 року.

Після винесення даного рішення та набрання ним законної сили позивачем було пред`явлено виконавчий лист № 755/10306/18 виданий Дніпровським районним судом м. Києва від 13.03.2019 року на виконання до органів державної виконавчої служби.

22.10.2021 року Старшим державним виконавцем Печерського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Левіцьким Т.К. було відкрито виконавче провадження № 67234715, щодо виконання виконавчого листа № 755/10306/18 від 13.03.2019 року.

Відповідно до ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили.

Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини.

Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені невірно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень.

Таким чином, як вбачається з матеріалів справи та встановлено в ході судового розгляду, вказане виконавче провадження перебуває на виконанні у Печерському відділі державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та на даний момент процесуального документу про його закінчення до суду стороною позивача не надано.

Разом з тим, суд не вбачає підстав для повторного ухвалення рішення про стягнення з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 , аліментів у розмірі 1/8 частки, від всіх видів щомісячного заробітку (доходу) ОСОБА_2 до припинення ОСОБА_1 навчання, але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років, оскільки з приводу даних вимог встановлювались обставини та постановлено процесуальне рішення, яке набрало законної сили.

Відповідно частин 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

З огляду на те, що суд відмовляє у позові, а судові витрати понесені лише позивачем, на підставі статті 141 ЦПК України їх розподіл не здійснюється.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 182, 191, 199, 200 СК України, ст. ст. ст. 2, 4, 10, 12, 19, 49, 76, 77-81, 89, 133, 141, 191, 263,-265, 274-279, 280, 284, 354, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

В задоволені позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського Апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 17 лютого 2022 року.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 ).

Відповідач - ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ).

Суддя: