Справа № 369/2796/22
Провадження №2/369/3808/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2022 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді : Янченко А.В.

за участі секретаря судового засідання Безкоровайної М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання відповідача ОСОБА_1 про закриття провадження у справі №369/2796/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Центр фінансових рішень» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Янченко А.В. знаходиться справа №369/2796/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Центр фінансових рішень» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

30.05.2022 року через канцелярію суду відповідачем ОСОБА_1 було подано клопотання про закриття провадження у справі.

Клопотання обґрунтоване тим, що 14.02.2022 року за заявою ОСОБА_1 Господарським судом Київської області по справі №911/3215/21 відкрито провадження про банкрутство. Відповідач зауважує, що звертаючись до Господарського суду Київської області з заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи, включила до переліку кредиторів ТОВ «ФК «ЦФР».

Тому ОСОБА_1 вважає, що стягнення з неї заборгованості Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Центр фінансових рішень» має розглядатися в межах справи про її неплатоспроможність Господарським судом Київської області.

Сторони в судове засідання не з`явилися.

У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 21.02.2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Центр фінансових рішень» звернулося до Києво-Святошинського районного суду Київської області із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № від 30.10.2020 року.

14.02.2022 року за заявою ОСОБА_1 Господарським судом Київської області (справа №911/3215/21) відкрито провадження про її неплатоспроможність.

З тексту наданої відповідачем копії ухвали Господарського суду Київської області від 14.02.2022 року вбачається, що в останньої наявна заборгованість перед кредиторами, а саме: АТ «ПУМБ», АТ «Ідея Банк», ТОВ «Центр фінансових рішень» та АТ «Альфа Банк».

Відповідно до частини першої ст. 12, частини першої ст. 20 ЦК України, особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд, у тому числі, реалізовує своє право на захист.

Відповідно до п. 1 статті 6 Конвенції Про захист прав людини та основоположних свобод, гарантується кожному право на подання до суду скарги, пов`язаної з його або її правами та обов`язками цивільного характеру (див. рішення від 21.02.1975 у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), п. 36, Series A № 18).

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України від 02 червня 2016 року «Про судоустрій та статус суддів суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі встановленого законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до їх відання законодавчими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції.

У пунктах 1, 3 частини першої статті 19 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється за правилами іншого судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне, а по-друге, суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

При вирішенні питання щодо можливості розгляду справи у порядку цивільного судочинства необхідно керуватися передбаченими у статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства, а саме: справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України господарським судам підвідомчі справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

Звертаючись до суду з відповідним позовом, позивач вказує про неналежне виконання відповідачем кредитних зобов`язань.

Відповідно до ч. 1ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Згідно з ч. 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Як передбачено ч. 4ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 року у справі № 607/6254/15-ц викладено правовий висновок про те, що розгляд всіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи.

Відповідач у справі є боржником у справі про банкрутство, тому даний позов не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки вказаний спір має розглядатися судом, який порушив провадження у справі про банкрутство фізичної особи ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відтак, суд прийшов до висновку, про обґрунтованість клопотання відповідача.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження у справі, у зв`язку з тим, що даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 19, 255, 256 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання відповідача ОСОБА_1 про закриття провадження у справі №369/2796/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Центр фінансових рішень» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Провадження у справі №369/2796/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Центр фінансових рішень» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - закрити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя А.В. Янченко