Справа № 373/76/22
Номер провадження 2/373/244/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2022 року м. Переяслав

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі

головуючої судді Хасанової В.В.,

розглянув в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договорами позики, -

ВСТАНОВИВ:

17.01.2022 представник позивача адвокат Пустовий Б.В. звернувся до суду з позовом та просить стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 заборгованість за договорами позики від 07.11.2021 у розмірі 429116,6 грн, 3% річних у розмірі 458,51 грн, моральну шкоду в розмірі 10000 грн, всього 439575,11 гривень.

Також просить стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 понесені судові витрати.

Посилається на те, що 07.11.2021 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були укладені договори позики у формі письмових розписок, відповідно до яких ОСОБА_1 передав у власність ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 74500 гривень, які відповідач зобов`язався повернути до 16.11.2021, та 13000 доларів США, які відповідач зобов`язався повернути до 01.01.2022. Однак, у строки, установлені в договорах позики, відповідач своїх зобов`язань не виконав, гроші не повернув. Станом на 01.01.2022 сума боргу становить 429116 грн. Також стверджує, що неправомірними діями відповідача позивачу завдано моральної шкоди у розмірі 10000 грн, яка полягає в дущевних хвилюваннях та додаткових зусиллях позивача.

Ухвалою суду від 16 лютого 2022 року справу прийнято до провадження та вирішено проводити її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у ній матеріалами; запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення йому даної ухвали подати відзив на позовну заяву, а також всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову.

Одночасно сторонам було роз`яснено, що за клопотанням однієї із сторін розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, а також зазначено строки подання такого клопотання.

Вказана ухвала та копія позовної заяви неодноразово надсилалася відповідачу рекомендованим поштовим відправленням за зареєстрованою адресою місця проживання.

Разом з тим, зазначене поштове відправлення поверталось до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною 2 ст. 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У відповідності до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зобов`язання, в свою чергу, згідно з вимогами ст.ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно розписок, що містяться у матеріалах справи, 07.11.2021 ОСОБА_2 взяв в борг у ОСОБА_1 суму в розмірі 74500 гривень, які зобов`язався повернути до 16.11.2021, та суму в розмірі 13000 доларів США, які зобов`язався повернути до 01.01.2022.

Розписка про отримання у борг грошових коштів за своєю правовою природою є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладання, так і умови договору.

Письмова форма договору позики, з огляду на його реальний характер, є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Із вказаних боргових розписок вбачається наявність між сторонами боргових зобов`язань у вигляді договору позики, за змістом якого відбулась передача відповідних сум грошових коштів від позивача до позичальника.

Статтею 545 ЦК України визначено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа, кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.

Отже, наявність оригіналів боргових розписок у позивача - кредитора, свідчить про те, що боргові зобов`язання ОСОБА_2 не виконані, сума боргу за розпискою по спливу встановленого умовами договору строку її повернення, не повернута.

Неналежне виконання відповідачем договірних зобов`язань змусило позивача звернутися за захистом своїх майнових прав до суду.

Наявність та розмір заборгованості у ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 у розмірі 13 000 доларів США та 74 500 грн слідує з умов укладених між сторонами по справі договорів позики, підтверджується наявними у матеріалах справи оригіналами розписок та не спростовано відповідачем.

Згідно приписів ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Станом на день звернення позивача до суду курс гривні до іноземної валюти, встановлений Національним банком України становив 27,2782 грн.

Отже, заборгованість ОСОБА_2 у розмірі 13 000 доларів США складає 354 616 грн 60 коп. та загалом, з урахуванням його заборгованості за грошовим зобов`язанням у гривнях, становить - 429 116 грн 60 коп.

З огляду на викладене, суд вважає правомірними вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за договорами позики у вказаному розмірі.

Що стосується стягнення 3 % річних, суд відзначає наступне.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, як зазначено у ч. 2 ст. 625 ЦК України 3 % річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення.

Тому, при обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, яка має вираховуватися з часу прострочення платежу.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони уклали договір позики, який оформили двома розписками, згідно яких кінцевий строк виконання зобов`язання за позикою у гривнях встановлено 16.11.2021 та за позикою у доларах США 01.01.2022. Таким чином, період прострочення грошового зобов`язання за позикою у гривнях становить 58 днів, а за позикою у доларах США 13 днів.

Разом з тим, позивач просить стягнути 3 % річних від прострочених сум за період прострочення з 01.01.2022 по 13.01.2022, що становить 13 календарних днів.

Враховуючи, що відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених позивачем вимог, а учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, суд вважає за можливе задовольнити вимогу про стягнення 3 % річних від прострочених сум за період прострочення з 01.01.2022 по 13.01.2022, як про це просить позивач.

Водночас, суд погоджується з розрахунками позивача стосовно обрахування 3% річних в розмірі 458 грн 51 коп. з огляду на те, що вони здійснені у відповідності до положень ст. 625 ЦК України та вважає, що вимога позивача про стягнення 3 % річних підлягає задоволенню.

Разом з тим, позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди. суд вважає безпідставними.

Пунктом 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно із ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Наслідки порушення договору позичальником встановлені ст. 1050 ЦК України та не передбачають такого виду відповідальності, як відшкодування моральної шкоди.

Укладений між сторонами у справі договір позики також не містить такого виду цивільної відповідальності.

Враховуючи, що правовідносини між сторонами виникли на підставі укладеного між ними договору позики, який не містить такого виду цивільно-правової відповідальності як відшкодування моральної шкоди, а також такий вид відповідальності не встановлений законом у грошових зобов`язаннях, правові підстави для задоволення вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, відсутні.

В частині стягнення витрат на правову допомогу та судового збору суд виходить з такого.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою, що передбачено ст. 15 ЦПК України.

Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно положень частин 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно із ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвокат має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Крім того, відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.

Як вбачається з матеріалів справи, між адвокатом Пустовим Б.В. та Слюсарем Ю.А. 04.01.2022 був укладений Договір про надання правової допомоги № 002/22, пунктом 3 якого визначено, що за надання правової допомоги Клієнт сплачує Адвокату фіксовану суму гонорару в розмірі 8 900 грн.

Оплата виконаних послуг у розмірі 8 900 грн була проведена 04.01.2022, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера №002/22.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши подані позивачем докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати на оплату послуг адвоката пропорційно задоволеній частині позовних вимог.

Задоволено позовні вимоги на 97,7 %, а отже, оплата виконаних послуг за надання правової допомоги становить 8695,30 грн.

З урахуванням часткового задоволення позову та відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача також підлягає судовий збір на користь позивача у розмірі 4294,65 грн

Керуючись ст. ст. 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договорами позики від 07.11.2021у розмірі 429 116 (чотириста двадцять дев`ять тисяч сто шістнадцять) грн 60 коп., 3% річних у розмірі 458 (чотириста п`ятдесят вісім) грн 51 коп., загалом визначивши до стягнення 429 575 (чотириста двадцять дев`ять тисяч п`ятсот сімдесят п`ять) гривень 11 копійок заборгованості за договорами позики

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати за правову (правничу) допомогу в розмірі 8695 (вісім тисяч шістсот дев`яносто п`ять) гривень 30 копійок.

Стягнути ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 4294 (чотири тисячі двісті дев`яносто чотири) гривні 65 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повні найменування сторін:

Позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя В.В.Хасанова