ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3196/22 Справа № 182/4481/21 Суддя у 1-й інстанції - Багрова А. Г. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2021 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів.

Позовні вимоги ОСОБА_2 мотивовані тим, що вони з відповідачкою в рівних частинах володіють житловим будинком з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 . Рішенням Нікопольського міськрайонного суду від 20 жовтня 2020 року здійснено розподіл зазначеного домоволодіння в натурі. З моменту набуття права власності, тобто з жовтня 2000 року і до теперішнього часу ОСОБА_1 жодним чином не приймає участі в утриманні будинку, зокрема, у витратах на його опалення в зимовий період для підтримання належного стану будівлі. За період з листопада 2006 року по квітень 2021 року позивачкою було витрачено 34081,74 грн. на опалення будинку, без врахування природного газу, використаного ОСОБА_2 на приготування їжі. Таким чином, ОСОБА_1 , як співвласник зобов`язана брати участь в утриманні майна, повинна відшкодувати їй половину суми, що становить 16207,28 грн.. Оскільки добровільно повертати кошти відповідачка відмовляється, позивачка просила примусово стягнути 16207,28 грн..

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2021 року позовні вимоги задоволено частково, а саме, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на утримання будинку у сумі 10 522,20 грн.. Вирішено питання розподілу судових витрат між сторонами.

Рішення суду мотивоване тим, що співвласник, який зробив необхідні витрати на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування. При цьому, вирішуючи питання щодо застосування до спірних правовідносин наслідків пропуску строку позовної давності, про що було заявлено стороною відповідачки, суд вважав, що стягнення заборгованості слід проводити за останні три роки, тобто з 14 липня 2018 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просила рішення скасувати в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що на території домоволодіння знаходяться теплиці, які обладнані газовими котлами для опалення та які позивачка використовує для вирощування овочів. Апелянт зазначає, що позивачка не довела, що використовувала газ тільки для опалення житлового будинку.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України).

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2021 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду скасувати.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 , колегія суддів виходить з наступного.

Так, матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності належить 1/2 частина житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що знаходиться на земельній ділянці площею 0,961 га, - на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 10 жовтня 2015 року після смерті чоловіка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Інша 1/2 частина зазначеної нерухомості належить ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 04 жовтня 2000 року після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду від 20 жовтня 2020 року виділено ОСОБА_1 у будинку під номером АДРЕСА_2 на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_3 ; Виділено ОСОБА_2 у будинку під номером АДРЕСА_2 на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_4 . Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію 79,00 грн.. Зобов`язано ОСОБА_1 провести наступні переобладнання: - віконний отвір обладнати в дверний в прим. 1-3 з улаштуванням коридору для входу в квартиру АДРЕСА_3 ; - пробити дверний проріз між прим.1-4 і прим.1-3, та прим.1-3 і прим.1-2; - приміщення 1-2 обладнати під кухню; - облаштувати вхід в сарай літ.Б. Зобов`язано ОСОБА_2 провести наступні переобладнання: - закласти дверні прорізи між прим.1-3 і прим. 1-5, прим. 1-4 і прим.1-5 та прим.1-6 і прим. 1-4, прим. 1-1 і прим.1-2; - облаштувати арочний проріз для об`єднання приміщень 1-6 та прим 1-7. Зобов`язано ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не перешкоджати одне одному в користуванні приміщеннями, де вони розташовані.

Ухвалою суду від 04 червня 2021 року роз`яснено дане судове рішення, а саме, що житловий будинок під номером АДРЕСА_2 розподілено між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на два будинки шляхом реконструкції з відповідними господарськими будівлями та спорудами, яким присвоюються поштові адреси.

Згідно ч. 1 ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього (ч. 4 ст. 544 ЦК України).

Тлумачення наведених норм права дає підстави зробити висновок, що кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна.

Співвласник, який виконав солідарний обв`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги, регрес).

Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети.

Згідно з актом від 15 жовтня 2019 року, складеного депутатом Червоногригорівської селищної ради, відміткою у паспорті позивачки, відомостями виконавчого комітету Червоногригорівської селищної ради від 09 серпня 2021 року, у будинку АДРЕСА_1 постійно проживає з листопада 2000 року та з 01 листопада 2006 року зареєстрована ОСОБА_2 ..

Договір № про надання послуг населенню з газопостачання укладений між ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» та співвласником ОСОБА_2 01 грудня 2015 року.

За змістом п. 1 Договору, споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги з газопостачання за встановленими цінами у строки і на умовах, що передбачені цим Договором.

Правило ст. 360 ЦК України застосовується незалежно від того, хто із співвласників виступив стороною за договірними зобов`язаннями щодо спільного майна, за умови що даний співвласник мав право укладати цей договір.

Участь кожного співвласника у витратах пов`язаних з управлінням, утриманням та збереженням спільного майна передбачає необхідність несення витрат, які є необхідними для підтримки спільного майна у належному стані.

Таким чином, кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто із співвласників укладає правочин або здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна.

Відповідно до наявних в матеріалах справи доказів, за користування послугами газопостачання нараховується плата на підставі показань засобів обліку споживання комунальних послуг.

Споживач має сплачувати тільки за спожиті житлово - комунальні послуги та звільняється від оплати вартості комунальних послуг, у разі якщо ними не користувався. Про споживання комунальних послуг свідчать показники приладів обліку.

Позивачкою ні в суді першої інстанції, ні в апеляційній інстанції не надано належних доказів на підтвердження факту проживання відповідачки у спірному будинку та використання нею газопостачання.

Також, встановлено, що згідно договору про надання населенню послуг з газопостачання позивачка здійснювала опалення не лише будинку, а й теплиць, що також виключає наявність підстав для стягнення з відповідачки плати за спожитий газ.

Більш того, встановлено, що спірний будинок розподілено між сторонами на два будинки, шляхом реконструкції з відповідними господарськими будівлями та спорудами, яким присвоюються поштові адреси, а тому колегія суддів не знаходить правових підстав для стягнення з відповідачки 1/2 частин сплачених позивачкою коштів за газопостачання, яке вона використовувала для своїх благ.

На вказане суд першої інстанції уваги не звернув, в зв`язку із чим дійшов передчасного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Оскаржуване рішення як таке, що суперечить нормам матеріального та процесуального права підлягає скасуванню з ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1362,00 грн..

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 грудня 2021 року - скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1362,00 грн..

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко