Справа № 137/906/20
РІШЕННЯ

Іменем України

31 травня 2022 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Бондаренко О. І.

секретаря судового засідання Літневської А.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення на підставі ст. 625 ЦК України 3% річних та інфляційних витрат на суму боргу, -

ВСТАНОВИВ:

Позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення на підставі ст. 625 ЦК України 3% річних та інфляційних витрат на суму боргу направлена до Вінницького районного суду Вінницької області з Літинського районного суду Вінницької області відповідно до ухвали від 18.08.2020 про передачу матеріалів позову за територіальною підсудністю та після автоматичного розподілу, передана судді Вінницького районного суду Вінницької області Бондаренко О.І.

Ухвалою судді від 25.09.2020 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення на підставі ст. 625 ЦК України 3% річних та інфляційних витрат на суму боргу - прийнято до провадження судді Вінницького районного суду Вінницької області Бондаренко О.І., відкрито провадження в зазначеній справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного провадження.

Ухвалою судді від 20.08.2021 розгляд цивільної справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення на підставі ст. 625 ЦК України 3% річних та інфляційних витрат на суму боргу ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження.

Позовна заява мотивована тим, що 06.04.2005 між Акціонерним комерційним промислово - інвестиційним банком та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 06-2.1/337, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит в сумі 140000,00 грн.

Згідно договору від 17.12.2012 відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 06-2.1/337 від 06.04.2005 року, укладеним між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та фізичною особою ОСОБА_1 , за яким Банк зобов`язався надати їй кредит у сумі 140 000,00 грн., а позичальник зобов`язалась повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування ним в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Право вимоги за вказаним кредитним договором ПАТ «АКПІБ» відступило ТзОВ «Кредитні ініціативи».

Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у сумі 140 000,00 грн.

Відповідач неналежно виконувала взяті на себе зобов`язання, в зв`язку з чим рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 05.07.2018 стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи» (, р/р НОМЕР_2 , місцезнаходження: 07400, Київська область, м. Бровари, бульвар. Незалежності, 14) заборгованість за кредитним договором № 06-2.1/337 від 06.04.2005 року в розмірі 140 067 (сто сорок тисяч шістдесят сім) грн. 68 коп., яка включає в себе: 92 166,94 грн. заборгованість за кредитом; 38 443,30 грн. заборгованість по відсотках; 2 145,57 грн. заборгованість по комісії; пеню 7 311,87 грн. та судові витрати в розмірі 1400 грн.

Проте, оскільки заборгованість за Кредитним договором № 06-2.1/337 від 06.04.2005 була стягнута судом станом на 05.07.2018, ТОВ «Кредитні ініціативи» вважає, що на підставі ст. 625 ЦК України має право стягнути з боржника 3% річних та інфляційні витрати, що станом на 01.08.2019 становить: заборгованість 29% ст. 625 ЦК України на суму тіла кредиту 178381,69 грн., заборгованість 3% ст.625 ЦК на суму відсотків - 1312,64 грн., інфляційні витрати 99315, 42 грн.

За наведених обставин позивач звертається до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 279009,75 грн. та понесені судові витрати.

13.12.2021 представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Оверковський К.В. надав суду письмові пояснення, в яких зазначив, що позовні вимоги не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 06.12.2018 рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 05.07.2018 в частині задоволення вимог про стягнення процентів, пені та комісії скасовано. Відмовлено позивачу в частині задоволення вимог до ОСОБА_1 про стягнення процентів в розмірі 31887,16 грн., пені - 7311,87 грн., комісії в сумі 2145,57 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь відповідача загальну суму 98723, 08 грн.

Судом апеляційної інстанції, встановлено, що 23.02.2011 первісний кредитор ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» звернувся до ОСОБА_1 з позовом до суду про стягнення заборгованості за кредитним договором № 06-2.1/337 від 06.04.2005 та скориставшись правом дострокової вимоги просив стягнути з відповідача не лише прострочену заборгованість, а й всю частину позики, що залишилась та проценти.

Ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від 25.02.2011 було відкрито провадження у цій справі.

В подальшому Ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від 05 квітня 2011 року по справі № 2-217/11 на підставі заяви представника позивача позов було залишено без розгляду.

Отже, оскільки Банк скористався правом дострокової вимоги за кредитних договором, то цим було змінено строк дії договору та втратив чинність графік платежів за договором. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статі: 1050 ЦК України. (Правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у справ: № 310/11534/13-ц, провадження № 14-154цс18).

Відповідно до положень статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права та обов`язки первинного кредитора у зобов`язання в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, 17 грудня 2012 року на момент відступлення права вимоги Банк відступив, а новий кредитор відповідно набув права вимоги на конкретну суму заборгованості в розмірі 98 723 (дев`яносто вісім тисяч сімсот двадцять три) гривні 08 к.. яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 92 166 (дев`яносто дві тисячі сто шістдесят шість) гривень 94 к., заборгованості по відсотках у розмірі 6 556 (шість тисяч п`ятсот п`ятдесят шість ) гривень 14 коп.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, позивач набув за договором відступлення прав права вимоги на конкретну суму заборгованості в розмірі 98 723 грн. 08 к., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 92 166 грн. 94 к., заборгованості по відсотках у розмірі 6 556 грн. 14 к.

Банк скористався правом дострокової вимоги за кредитним договором, то цим було змінено строк дії кредитного договору та втратив чинності графік платежів за договором. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. (Правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у справі № 310/11534/13-ц, провадження № 14-154цс18).

У зв`язку із застосуванням кредитором права на повернення кредиту достроково, момент настання строку погашення всього зобов`язання згідно кредитного договору вже настав.

Таким, чином нарахування позивачем процентів в розмірі 29% річних є безпідставним.

09.08.2019 року платіжним дорученням №146 від ПП «Елітторгбуд» від 09.08.2019 року було перераховано суму в розмірі 110355,38 грн. з призначенням платежу «*101; ; Деруго Л.М. заборг. „По кредит. Дог №06-2.1/337 від 06.04.2005 р. ; в/п 58410505 від 12.03.2019р. вик. листа від 22.01.2019 сп 137/2294/14-ц».

Після чого, 16.08.2019 постановою Вінницького районного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ВП №58410505 щодо виконання виконавчого листа №137/2294/14-ц виданого Вінницьким районним судом Вінницької області 22.01.2019, було закінчено виконавче провадження та припинено всі арешти на підставі виконання боржником рішення суду у повному обсязі.

Лише 29.07.2020 поштою позивач втретє звернувся до суду, вже з даною позовною заявою.

Однак, на момент подання позову до суду відповідачем було повністю виконано зобов`язання перед позивачем по кредитному договору і рішенню суду.

Також, на момент подання позову залишається в силі постанова Вінницького апеляційного суду від 06.12.2021 в справі №137/2294/14-ц, якою визначено межі стягнення придбаної заборгованості ТОВ «Кредитні ініціативи» у ПАТ Промінвестбанк, а саме в розмірі отриманих вимог по договору відступлення права вимоги (92166+6556).

Крім того, за приписами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Проте, такої вимоги - щодо сплатити суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції кредитор не направляв боржнику.

Також, враховуючи що ч. 2 ст. 625 ЦК України фактично є додатковою грошовою відповідальністю, отже підпадає під ознаки загальною юридичною відповідальності.

При цьому в ст. 61 Конституції України зазначено, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Тому, на відповідача не може бути покладена подвійна міра відповідальності за одне і теж саме порушення.

Стягнення вказаних в позові вимог є дискримінаційною вимогою, що суперечить чинним нормам законодавства України.

Так, згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині; не допускаються дії особи, що вчинюються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу (ч.ч. 1 - 3 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ч.3 ст. 509 ЦК України - зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Вимога справедливості добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановленні його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах; закріпленні можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу; поєднання створення норм, спрямованих на забезпечення реалізації цивільного права, з шануванням прав та інтересів інших осіб, моралі суспільства тощо. При цьому справедливість можна трактувати як визначення нормою права обсягу, межі здійснення і захисту цивільних прав та інтересів особи адекватно її ставленню до вимог правових норм. Добросовісність означає прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. Розумність - це зважене вирішення питань регулювання цивільних відносин з урахуванням інтересів усіх учасників, а також інтересів громади (публічного інтересу).

У Рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 р. за N 15-рп/2004 у справі N 1-33/2004 за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 69 Кримінального кодексу України (справа про призначення судом більш м`якого покарання) зазначено, що справедливість - одна із основних засад права - є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню.

Позивач безпідставно намагається збагатитись, як одна із сторін по зобов`язанню, за рахунок розорення іншої сторони, яка під впливом тяжких та непередбачуваних обставин опинилась в скрутному фінансовому становищі; дії позивача не відповідають цивільно-правовим принципам, рівності та балансу інтересів сторін; дії позивача щодо збільшення штрафних санкцій направлені на зловживання правом, хоча до вимог Основного закону України, здійснення прав і свобод людини і громадянина не повинне порушувати права та свободи інших осіб.

Також, відповідно до ч.3 ст. 551 Цивільного кодексу України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Позивач не надав суду доказів, що підтверджують розмір збитків завданих банку неналежним виконанням відповідачем його зобов`язань,

Навпроти наявні обставини, які мають істотне значення, що підтверджують ненавмисний характер невиконання відповідачем своїх зобов`язань перед позивачем, а саме: дія світової фінансової кризи (непереборна сила), зменшення доходів відповідача, утримання дітей, значне подорожчання вартості кредиту, збільшення процентної ставки.

Тому, в зв`язку із відсутністю відповідача, з незалежних від нього причин, останній був позбавлений можливості як заявити з даного питання клопотання про зменшення розміру неустойки, так і надати свої розрахунки в обґрунтування безпідставності вимог позивача.

Відповідно до п. 31 ППВССУ №5 від 30.03.2012, враховуючи положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв`язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі.

Також, заборгованість по кредитному договору №06- 2.1/337 від 06.04.2005 вже була погашена повністю ще до відступлення права вимоги коли кредитором перебував Промінвестбанк, а саме: 01.04.2011.

Так, до відступлення права вимоги ПАТ Промінвестбанк подало позов до Літинського районного суду Вінницької області з вимогою стягнення заборгованості на загальну суму 103177,65 грн., яка виникла на підставі кредитного договору №06- 2.1/337 від 06.04.2005, а саме: 100333,56 грн. - строкова заборгованість по кредиту; 183,31 грн. - прострочена заборгованість по кредиту; 2660,78 грн. - проценти. Всього 103177,65 грн.

Тобто, як вбачається із позовної заяви та розрахунку банк просив стягнути заборгованість по кредиту достроково в повному обсязі.

З метою врегулювання спору з сторони позичальника 01.04.2011 через AT Ощадбанк Вінницьке відділення було сплачено всю наявну заборгованість по кредитному договору №06-2.1/337 від 06.04.2005 та витрати, які поніс банк на сплату судового збору та ІТЗ.

Внаслідок чого, ПАТ Промінвестбанк подав до Літинського районного суду Вінницької області листа від 05.04.2011 вх..№3153, де зазначено, що він просить свою позовну заяву залишити без розгляду, так як після передачі документів в суд заборгованість відповідачем була погашена в повному обсязі.

Згідно ухвали Літинського районного суду Вінницької області справа №2-217/11 від 05.04.2011 позовну заяву ПАТ «Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без розгляду. Ухвала набула законної чинності, не оскаржувалось. Ухвала мотивована тим, що 05.02.2011 до суду надійшов лист від ПАТ Промінвестбанк про залишення позовної заяви без розгляду.

Додатково, ухвалою Літинського районного суду Вінницької області справа №2- 217/11 від 15.04.2011 було повернуто ОСОБА_1 кошти в сумі 1031,78 грн., сплачені позивачем ПАТ «Промінвестбанк» як судовий збір, так як ОСОБА_1 квитанцією від 01.04.2011 сплатила відповідні кошти за банк.

Враховуючи те, що заборгованість по кредитному договору №06-2.1/337 від 06.04.2005 була погашена, тобто відбулось виконання договору в повному обсязі, а тому правовідносини між сторонами припинилися. Відповідно ПАТ Промінвестбанк не мав права укладати в частині кредитного договору №06-2.1/337 від 06.04.2005 договір відступлення права вимоги іншій особі.

Також стороною відповідача надано заяву про застосування строку позовної давності, в якій зазначено, що в зв`язку із застосуванням кредитором права на повернення кредиту достроково, момент настання строку погашення всього зобов`язання згідно кредитного договору вже настав.

Тому, позовна давність по кредитному договору за яким вже настав момент настання строку погашення всього зобов`язання в 2011 році, вже сплила.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст. 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253 - 255 цього Кодексу. Порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін.

Відповідно до ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Тому, враховуючи, що нарахування процентів по договору, так само як і застосування ст. 625 ЦК України є додатковою вимогою, похідною від основної вимоги, яка випливає з кредитного договору (по якому вже сплила позовна давність), тому і по додатковій вимозі позовна давність також сплила.

Враховуючи, що по кредитному договору момент настання строку погашення всього зобов`язання настав ще в 2011 році, то враховуючи трирічний строк, позовна давність закінчилась ще в 2014 році, однак позивач звернувся з позовом лише в 2020 ропі, тобто з пропуском позовної давності.

Верховним Судом України в Постанові від 21.01.2015 року №6-190цс14 та Постанові від 09.09.2015 справа №6-933цс15 зазначено, що пред`явлення вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом є зміною строку виконання зобов`язання та зумовлює перебіг позовної давності.

Отже, пред`явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, сплати відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов`язання, а тому перебіг позовної давності за вимогами банку про повернення кредиту та платежів за ним почався з наступного дня, зазначеного кредитором у вимозі про дострокове повернення кредиту як кінцевий строк виконання її умов.

В судове засідання 31.05.2022 представника позивача адвокат Михніцький Г.Ю. не з`явився надіславши суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задоволити, з приводу наданих стороною пояснень зазначає наступне.

Відповідно до п. 6.7. кредитного договору №06-2.1/337 від 06.04.2005 будь-які протиріччя, що можуть виникнути між сторонами при виконанні умов Договору, вирішуються шляхом переговорів між ними, а у випадку недосягнення згоди - у судовому порядку відповідно до чинного законодавства України. При цьому строк позовної давності встановлюється тривалістю у 10 років.

Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.

Отже, враховуючи період розрахунку та дату подання позовної заяви позовна давність позивачем не пропущена.

Пунктом 2.2. кредитного договору передбачено, що розмір процентів за правомірне користування кредитом становить 19 % річних, але відповідні проценти не мають рахуватися коли наступила кінцева дата погашення кредиту в т. ч., якщо наступила достроково, через це 19 % річних не є предметом розрахунку і даного позову.

Пунктом 3.5 кредитного договору передбачено, що у випадку порушення позичальником строку погашення одержаного ним кредиту (п. 2.3. 2.4. цього договору), він сплачує проценти за неправомірне користування кредитом, виходячи із процентної ставки 29 % річних, порядок нарахування та сплати яких визначається відповідно до п. п. 3.2. та 3.3 цього договору.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, для простроченого кредиту умовами кредитного договору передбачена збільшена процентна ставка 29 % річних, що відповідає ч. 2 ст. 625 ЦК України, щодо заборгованості по процентах, стягнутих рішенням суду, то умовами кредитного договору не передбачено збільшення процентної ставки згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України на решту прострочених платежів, а відповідно на заборгованість по стягнутим рішенням суду і не погашеним процентам рахується 3 % річних.

Зазначена вище позиція з приводу продовження нарахування процентів згідно а. 2 ст. 625 ЦК України викладена у постанові ВП ВС від 31.10.2018 р. у справі N«202/4494/16-ц, а саме: «Враховуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, я також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Саме такі висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року (справа № 14-154цс18). Оскільки ПАТ КБ «ПриватБанк» вимог про стягнення з поручителя стати встановленого індексу інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, а також трьох процентів річних від простроченої суми на підставі положень статті 625 ЦК України не заявляв, Велика Палата Верховного Суду вважає, що із рішень судів попередніх інстанцій необхідно виключити посилання на пропуск позивачем визначеного частиною четвертою статті 559 ЦК України строку для пред`явлення вимог до поручителя та припинення поруки ОСОБА 4, у зв`язку із чим рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду підлягають зміні із зазначенням про відмову у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА 4 про стягнення заборгованості за кредитним договором у зв`язку з відсутністю підстав для його задоволення».

Постановою Вінницького апеляційного суду від 06.12.2018 у справі №137/2294/14-ц змінено рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 05.07.2018 та стягнуто із ОСОБА_1 98 723,08 грн. за кредитним договором №06- 2.1/337 від 06.04.2005, а саме: 92 166,94 грн.- кредит та 6 556,14 грн. проценти за користування кредитом.

Враховуючи, що відповідна заборгованість не погашена по даний час, тому вона цілком правомірно нарахована.

В судове засідання 31.05.2022 представник відповідача адвокат Оверковський К.В. не з`явився, надав суду заяву, в якій просить справу розглянути в його відсутність, проти позову заперечує в повному обсязі, при прийнятті рішення просить врахувати попередньо надані письмові пояснення та заяву про застосування позовної давності.

Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 05.07.2018, 17 грудня 2012 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» було укладено договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» відступило ТОВ «Кредитні Ініціативи» права вимоги до кредитних договорів, укладених між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та фізичними особами.

Згідно вищевказаного договору також відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 06-2.1/337 від 06.04.2005 року, укладеним між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та фізичною особою ОСОБА_1 , за яким Банк зобов`язався надати їй кредит у сумі 140 000,00 грн., а позичальник зобов`язалась повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування ним в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором.

Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у сумі 140 000,00 грн.

В свою чергу, відповідач неналежно виконує взяті на себе зобов`язання, чим грубо порушує істотні умови кредитного договору, в результаті чого станом на 01.09.2014 року має прострочену заборгованість: 92 166,94 грн. за кредитом; 38 443,30 грн. по відсотках; 2 145,57 грн. по комісії.

Також у зв`язку з систематичним порушенням відповідачем своїх кредитних зобов`язань їй була нарахована неустойка: пеня на дату розрахунку складає 8 790,57 грн.

З урахуванням норм ст.266, ч. 2 ст. 258 ЦК України пеня на дату розрахунку складає 7 311,87 грн.

Вказаним рішенням суду стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи» заборгованість за кредитним договором № 06-2.1/337 від 06.04.2005 в розмірі 140 067 (сто сорок тисяч шістдесят сім) грн. 68 коп., яка включає в себе: 92 166,94 грн. заборгованість за кредитом; 38 443,30 грн. заборгованість по відсотках; 2 145,57 грн. заборгованість по комісії; пеню 7 311,87 грн. та в рахунок повернення сплаченого судового збору грошові кошти в розмірі 1 400 грн.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 06.12.2018 рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 05.07.2018 в частині задоволення вимог про стягнення процентів, пені та комісії скасовано, в цій частині постановлено нове:

«Відмовити товариству з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» у частині задоволення позовних вимог до ОСОБА_1 про стягнення процентів в розмірі 31 887 (тридцять одна тисяча вісімсот вісімдесят сім) гривень 16 к., пені в розмірі 7311 (сім тисяч триста одинадцять) гривень 87 к., комісії в сумі 2 145 (дві тисячі сто сорок п`ять) гривень 57 к.

Змінити рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 05 липня 2018 року, виклавши другий абзац резолютивної частини в наступній редакції:

Суд вирішив (присудив): Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи» (, р/р НОМЕР_2 , місцезнаходження: 07400, Київська область, м. Бровари, бульвар. Незалежності, 14) заборгованість за кредитним договором № 06-2.1/337 від 06.04.2005 року в розмірі 98 723 (дев`яносто вісім тисяч сімсот двадцять три) гривні 08 к., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 92 166 (дев`яносто дві тисячі сто шістдесят шість) гривень 94 к., заборгованості по відсотках у розмірі 6 556 (шість тисяч п`ятсот п`ятдесят шість ) гривень 14 к.

В іншій частині рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 05 липня 2018 року залишити без змін» (а.с. 125 - 130).

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

16.08.2019 постановою Вінницького районного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ВП №58410505 щодо виконання виконавчого листа №137/2294/14-ц виданого Вінницьким районним судом Вінницької області 22.01.2019, було закінчено виконавче провадження та припинено всі арешти на підставі виконання боржником рішення суду у повному обсязі (а.с. 132 - 133).

Судом встановлено, що позивач просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати та 3% річних за невиконання грошового зобов`язання станом на 01.08.2019.

Положеннями ст. 611 ЦК передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Зокрема, частиною 2 статті 625 ЦК України врегульовано, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу, яке боржник не виконав, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за час прострочення.

Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та 3 % річних за увесь час прострочення, у зв`язку з чим таке зобов`язання є триваючим.

Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду України від 26.04.2017 у справі № 918/329/16.

Велика Палата Верховного Суду у постановах від 10.04.2018 у справі № 910/10156/17 та від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц виклала свої висновки про те, що положеннями статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання не залежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду розглядаючи справу № 905/600/18 навела свої висновки про те, що чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових рішень про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України сум.

Звертаючись до суду з даним позовом, ТОВ «Кредитні ініціативи» надало розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, виходячи із заборгованості боржника ОСОБА_1 за тілом кредиту, яка була встановлена рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 05.07.2018.

Відповідно до п. 6.7. кредитного договору №06-2.1/337 від 06.04.2005 будь-які протиріччя, що можуть виникнути між сторонами при виконанні умов Договору, вирішуються шляхом переговорів між ними, а у випадку недосягнення згоди - у судовому порядку відповідно до чинного законодавства України. При цьому строк позовної давності встановлюється тривалістю у 10 років.

Главою 19 ЦК України визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність.

Аналіз змісту норм матеріального права у їх сукупності дає підстави для висновку, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених статті 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки (стаття 257 цього Кодексу).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (стаття 267 ЦК України).

Порядок відліку позовної давності наведено у статті 261 ЦК України. Зокрема, відповідно до частини першої цієї статті перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України), Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та 3 % річних за увесь час прострочення, у зв`язку із чим таке зобов`язання є триваючим.

За наведених вище обставини, суд вважає, що вимоги позивача слід задоволити у повному обсязі.

У відповідності до ч.1 ст. 141 ЦПК України на відповідача слід покласти судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 16, 257, 261, 526, 527, 530, 625, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 4, 10, 76, 128, 141, 224, 264, 265, 268, 273 274 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» -задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» (код , адреса місцезнаходження 04655 м. Київ вул. Вікентія Хвойки № 21 МФО 300346 п/р № НОМЕР_2 в АТ «Альфа - Банк», МФО 300346) заборгованість у розмірі 279009 грн. 75 коп. з яких заборгованість 29% ст. 625 ЦК України на суму тіла кредиту 178381 грн. 69 коп., 3% ст. 625 ЦК України на суму відсотків 1312 грн. 64 коп. та інфляційні витрати у розмірі 99315 грн. 42 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» (код , адреса місцезнаходження 04655 м. Київ вул. Вікентія Хвойки № 21 МФО 300346 п/р № НОМЕР_2 в АТ «Альфа - Банк», МФО 300346) судовий збір в розмірі 4185 грн. 15 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд Вінницької області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.І. Бондаренко