Справа № 201/9190/21
Провадження № 2/201/599/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2022 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Демидової С.О.,

з секретарем судового засідання Шумейко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЕКСКРЕДИТ», третя особа приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віра Леонідівна про стягнення безпідставно набутих грошових коштів,-

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 08 вересня 2021 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЕКСКРЕДИТ», третя особа приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віра Леонідівна про стягнення безпідставно набутих грошових коштів.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 04 квітня 2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. було вчинено виконавчий напис № 6710 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Алекскредит» заборгованості в розмірі 17 960 грн. На підставі вказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. 15 квітня 2020 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та заведено ВП № 61836670. У виконавчому провадженні № 61836670 з ОСОБА_1 стягнуто 17 960 грн.- борг за виконавчим документом, які були перераховані на рахунок ТОВ «Алекскредит», що підтверджується листом приватного виконавця Дорошкевич В.Л. від 06 травня 2021року № 30655.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2021 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 , визнано виконавчий напис № 6710 вчинений 04 квітня 2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В., щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Алекскредит» заборгованості в розмірі 17 960 грн. таким що не підлягає виконанню. Стягнуто з ТОВ «Алекскредит» на користь ОСОБА_1 . Безпідставно набуті кошти у розмір 2 288, 30 грн. Тому позивач пославшись на вимоги ст. 1212 ЦК України просила суд стягнути з відповідача на її користь безпідставно набуті грошові кошти у розмір 15 671,70 грн. та понесені по справі судові витрати (а.с.1-4).

24 грудня 2021 року на адресу суду надійшов відзив директора ТОВ «Алекскредит» В.Єгорова, в якому останній просив відмовити в задоволенні позовних вимог пославшись на наступне. Так, між ОСОБА_1 та ТОВ «Алекскредит» було укладено договір, на підставі якого 25травня 2019 року ТОВ «Алекскредит» на картковий рахунок позивача перерахував грошові кошти, а позичальник зобов`язалася повернути кредитні кошти відповідно до графіку платежів, однак взятих на себе зобов`язань не виконала. Посилання на норми ст. 1212 ЦК України стосовно повернення безпідставно повернутих коштів є необґрунтованими, оскільки між сторонами виникли договірні відносини (а.с.51-53).

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 08 вересня 2021 року указана позовна заява передана для розгляду судді Демидовій С.О. (а.с.33-34).

13 вересня 2021 року ухвалою суді відкрито провадження у справі позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЕКСКРЕДИТ», третя особа приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віра Леонідівна про стягнення безпідставно набутих грошових коштів (а.с. 35-36).

Директор ТОВ «Алекскредит» В.Єгоров в наданому на адресу суду відзиві 24 грудня 2021 року просив слухати справу за їх відсутності (а.с. 51-53).

Позивач в судове засідання не з`явилася 11 листопада 2021 року надала заяву про розгляд справи за її відсутності на задоволенні позовних вимог наполягали (а.с. 42),

Таким чином, суд вважає за можливе ухвалити у справі рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК.

Фактичні обставини, встановлені судом

04 квітня 2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. було вчинено виконавчий напис № 6710 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Алекскредит» заборгованості в розмірі 17 960 грн.

На підставі вказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. 15 квітня 2020 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та заведено ВП № 61836670 (а.с. 11-12).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2021 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 , визнано виконавчий напис № 6710 вчинений 04 квітня 2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В., щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Алекскредит» заборгованості в розмірі 17 960 грн. таким що не підлягає виконанню. Стягнуто з ТОВ «Алекскредит» на користь ОСОБА_1 . Безпідставно набуті кошти у розмір 2 288, 30 грн. (15-22).

Відповідно до листа приватного виконавця В.Л. Дорошкевич від 06 травня 2021 року за № 30665 ОСОБА_1 повідомлено про повернення їй приватним виконавцем 2 960,22 грн., стосовно повернення суми боргу в розмірі 17 960 грн. роз`яснено право на звернення до ТОВ «Алекскредит» (а.с. 8).

Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного позивачем, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

За змістом частини першої ст.177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші. Майном як особливим об`єктом вважається окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки (ч.1 ст.190 ЦК України).

Відповідно до ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Тобто зобов`язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна.

Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.

Положення 83 глави ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26 червня 2018р.у справі№910/9072/17 висловила позицію, що, згідно з п.3 ч.3 ст.1212 ЦК України положення глави 83 цього Кодексу застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні. Однак, необхідною умовою для цього є відсутність або відпадіння достатньої правової підстави.

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норми 1212 ЦК України, викладених у постанові від 16 січня 2019р. у справі №753/15556/15-ц зобов`язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи: в» відсутність правової підстави для набуття або збереження майна. Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 76 доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6, 7 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.ч. 1, 2, 4, 8, 9, 10 ст.83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними. Докази, які не додані до позовної заяви чи до відзиву на неї, якщо інше не передбачено цим Кодексом, подаються через канцелярію суду, з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або в судовому засіданні з клопотанням про їх приєднання до матеріалів справи.

Відповідно до ч.1 ст.84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Згідно ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Беручи до уваги те, що предметом розгляду даної справи є повернення ОСОБА_1 безпідставно набутих коштів ТОВ «Алекскредит», однак на підтвердження даних обставин не надано жодного належного доказу на підтвердження списання зазначеної суми з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Алекскредит», клопотання про витребування доказів позивачем не заявлялося, крім того, будь-яких інших дій позивача для повного розгляду справи, окрім направлення заяв поштовим зв`язком, до суду не надходили, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, у зв`язку із недоведеністю позовних вимог.

Відповідно до ч. 1, та ч.2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги не підлягають задоволенню, судові витрати слід покласти на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. 13, 76-78, 81, 141, 263 265 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЕКСКРЕДИТ», третя особа приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віра Леонідівна про стягнення безпідставно набутих грошових коштів відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 28 січня 2022 року

Суддя С.О. Демидова