ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 серпня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - доповідача Дорош А.І.

Суддів: Лобова О.А., Триголова В.М.

при секретарі: Коротун І. В.

розглянувши в м. Полтаві за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Зарицької Катерини Юріївни

на рішення Московського районного суду м. Харкова від 23 березня 2021 року, ухвалене суддею Сугачовою О.О., повний текст рішення складено дата не вказана

у справі за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання, -

В С Т А Н О В И В:

09 грудня 2020 року Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання, в якому просило стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість за опалення та гарячу воду за період з 01.06.2013 року по 31.10.2020 року у розмірі 99 854,92 грн., 3 % річних у розмірі 2 807,81 грн., інфляційні витрати у розмірі 4 133,43 грн., а також судовий збір у розмірі 2 102,00 грн.

Позовна заява мотивована тим, що відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 та є споживачами послуг з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання, які надаються позивачем. У відповідачів утворилася заборгованість у розмірі 99 854,92 грн. за період з 01.06.2013 року по 31.10.2020 року. Позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість за опалення та гарячу воду у розмірі 99 854,92 грн. з урахуванням індексу інфляції у розмірі 4 133,43 грн. та 3% річних у розмірі 2 807,81 грн., а всього 106 796,16 грн., а також судові витрати у розмірі 2102,00 грн.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 23 березня 2021 року позовні вимоги Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання - задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» заборгованість за послуги теплопостачання за період з 01.06.2013 року по 31.10.2020 року у розмірі 99 854, 92 грн.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» інфляційні витрати у розмірі 4 133,43 грн., 3 % річних у розмірі 2 807,81 грн., а всього 6 941, 24 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» судовий збір у розмірі 2 102,00 грн. в рівних частках по 700,66 грн. з кожного.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 за період з 01.06.2013 року по 31.10.2020 року фактично користувалися послугами теплопостачання та гарячого водопостачання й повинні нести відповідальність по сплаті заборгованості за вказаний період.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Зарицька К. Ю. з підстав порушення судом норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права, неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеністю обставини, що мають значення для справи, а також невідповідністю висновків, викладених у рішенні обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині солідарного стягнення заборгованості за послуги теплопостачання за період з 01.06.2013 року по 09.12.2017 року у розмірі 45 471, 95 грн., стягнення інфляційних витрат у розмірі 4 133,43 грн., 3% річних у розмірі 2 807, 81 грн., в іншій частині рішення залишити без змін.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідачі не були повідомлені про розгляд справи, про що дізналися виключно після відкриття виконавчого провадження, у зв`язку з чим були позбавлені права на захист, були позбавлені можливості подати заяву про застосування строку позовної давності, надати суду власний відзив та докази по справі. Вважає, що позивачем неправильно розраховано заборгованість, на що не звернув увагу суд першої інстанції, оскільки розрахунок здійснено без врахування положень позовної давності та за відсутності одиниць розрахунку, які імперативно підлягають врахуванню при здійсненні обчислення. Зазначає, що наявні об`єктивні та суб`єктивні обставини, що дозволяють дійти до висновку про те, що позивачем пропущено строк позовної давності. Так, згідно матеріалів справи позов подано 09 грудня 2020 року, отже вимога позивача про стягнення заборгованості за період з 01 червня 2013 року по 09 грудня 2017 року не підлягає задоволенню у зв`язку з пропуском строку позовної давності. Звертає увагу на правові висновки , викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 року у справі №200/11343/14-ц, у постанові Верховного Суду від 24.10.2018 року у справі № 317/3698/15-ц, згідно яких, якщо суд першої інстанції, не повідомивши належно відповідача про час та місце розгляду справи, ухвалив у ній рішення, відповідач вправі заявити про застосування позовної давності в апеляційній скарзі на це рішення суду першої інстанції. Крім того зазначає, що позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат та 3% річних не підлягають до задоволення, оскільки наданий позивачем розрахунок не містить належних відомостей про дату початку й закінчення розрахунку (тобто кількість днів прострочення); величину індексу інфляції, суму річних. Вважає, що відсутність належного розрахунку є не доведенням заявлених позовних вимог в цій частині.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно встановлених судом першої інстанції обставин вбачається, що відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 та є споживачами послуг з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання, які надає позивач (а.с. 8).

Заборгованість відповідачів за вказані вище послуги за період з 01.06.2013 року по 31.10.2020 року складає у розмірі 99 854,92 грн., 3 % річних у розмірі 2 807,81 грн., інфляційні витрати у розмірі 4 133,43 грн. (а.с. 2 - 4).

При вирішенні справи по суті позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору про надання послуг теплопостачання та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги, тому суд визнав обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості за надані послуги з врахуванням індексу інфляції та 3% річних.

Апеляційний суд у складі колегії суддів частково погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Предметом позову є стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню суб`єктами господарювання, які є виконавцями цих послуг, тому до таких правовідносин мають бути застосовані норми Цивільного кодексу України, Житлового кодексу України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про теплопостачання», Правила надання населенню послуг з водо-теплопостачання та водовідведення та Правила надання населенню послуг централізованого опалення холодної та гарячої води і водовідведення.

Судом першої інстанції правильно встановлено та не заперечується сторонами у справі, що КП «Харківські теплові мережі» надає до квартири АДРЕСА_2 , в якій зареєстровані ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 кошти за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у повному обсязі не сплачують, у зв`язку з чим виникла заборгованість.

З розрахунку, наданого позивачем (а.с. 2-3), підтверджений факт наявності заборгованості відповідачів, яка з 01.06.2013 року по 31.10.2020 року складає 99 854,92 грн. за централізоване опалення та постачання гарячої води.

Отже, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку, дійшов правильного висновку про наявність заборгованості ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 за надані позивачем послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Разом з цим, колегія суддів вважає, що підлягають задоволенню доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо стягнення боргу судом поза межами строків позовної давності, з врахуванням наступного.

Відповідно до частини другої статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 24 грудня 2020 року відкрито провадження у справі. Визначено справу розглядати у спрощеному позовному провадженні. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Копія ухвали Московського районного суду м.Харкова від 24 грудня 2020 року з копією позовної заяви 24.12.2020 року була направлена судом на адресу відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , а саме: АДРЕСА_1 (а.с. 11).

Проте, 12 березня 2021 року вказані поштові відправлені були повернуті до суду першої інстанції без вручення з відміткою про причини невручення «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 13-18).

Згідно ч.5, 6 ст. 272 ЦПК України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня. Днем вручення судового рішення є 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, під час розгляду справи у суді першої інстанції належним доказом вручення копії ухвали про відкриття провадження у справі та копії позовної заяви, відправленої поштою, було, зокрема, повідомлення про вручення рекомендованого листа.

Перевіряючи дотримання судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, порушив право відповідача знати про дату, час і місце розгляду своєї справи та право подати заперечення проти позову, тобто фактично позбавив права на подання заяви про застосування позовної давності до ухвалення судом рішення по суті спору. Внаслідок цього суд порушив принципи змагальності та рівності сторін, які є елементами права на справедливий судовий розгляд.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Зарицька К.Ю. вказує на те, що ОСОБА_1 не була належно повідомлена про час і місце судового розгляду справи, а тому не змогла реалізувати право подати заяву про застосування позовної давності до ухвалення судом рішення.

На підставі викладеного, та з врахуванням правових висновків, викладених Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17.04.2018 р. у справі № 200/11343/14-ц (провадження № 14-59цс18), колегія суддів приходить до висновку що оскільки відповідач ОСОБА_1 не була належно повідомлена судом першої інстанції про час і місце розгляду справи, то є підстави для вирішення апеляційним судом заяви цього відповідача про застосування позовної давності, навіть якщо така заява не подавалася ним у суді першої інстанції.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті).

Згідно матеріалів справи, позивач КП «Харківські теплові мережі» звернувся до суду 09.12.2020 року про стягнення заборгованості за період з 01.06.2013 року по 31.10.2020 року.

Разом з цим, колегія суддів звертає увагу, що згідно ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Переривання перебігу позовної давності передбачає, що внаслідок вчинення певних дій (або підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку, або подання кредитором позову до одного чи кількох боржників) перебіг відповідного строку, що розпочався, припиняється. Після такого переривання перебіг позовної давності розпочинається заново з наступного дня після підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку або після подання кредитором позову до одного чи кількох боржників.

Згідно розрахунку заборгованості, відповідачами було здійснено оплату послуг за централізоване опалення та постачання гарячої води у травні 2020 року у розмірі 1000 грн, у червні 2020 року 500 грн, у серпні 2020 року 500 грн., що свідчить про визнання заборгованості за попередній період в межах строку загальної позовної давності, тобто з квітня 2017 року.

Таким чином, з врахуванням строків позовної давності з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню 59 378,14 грн. заборгованості за послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання за період з травня 2017 року по квітень 2020 року включно.

Щодо доводів апеляційної скарги про необґрунтований розмір інфляційних збитків та 3% річних, то такі доводи колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки позивачем наданий розрахунок, у якому зазначено період розрахунку з листопада 2017 по жовтень 2020 року,а також зазначений розмір заборгованості, що включений у розрахунок та визначений розмір інфляційних втрат та 3% річних за кожний місяць окремо.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 адвокат Зарицької К.Ю. підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні, шляхом зменшення розміру заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, яка підлягає стягненню з відповідачів, з 99 854,92 грн. до 59 378,14 грн.

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Частиною 13 ст.141 ЦПК України визначено, що суд апеляційної чи касаційної інстанціях, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Частиною 1 та п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову.

Згідно ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно матеріалів справи, КП «Харківські теплові мережі» сплатило 2102 грн. судового збору при подачі позову до суду першої інстанції (а.с. 6). Позовні вимоги КП «Харківські теплові мережі» задоволено частково на 62,1%. Таким чином, з відповідачів підлягає стягненню на користь КП «Харківські теплові мережі»1305,30 грн. сплаченого судового збору за подачу позову до суду, тобто по 435,10 грн. з кожного.

При апеляційному оскарженні рішення ОСОБА_1 сплачено 3153 грн. судового збору.

Таким чином, з врахуванням пропорційності задоволених позовних вимог з КП «Харківські теплові мережі» слід стягнути на користь ОСОБА_1 1195 грн. судового збору за подачу апеляційної скарги.

Згідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п. 3,4 ч.1, ч. 2 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1, 2, 368 ч. 1, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п. 3,4, 381 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Зарицької Катерини Юріївни задовольнити частково.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 23 березня 2021 року змінити. Зменшити розмір заборгованості за послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання, що підлягають стягненню в солідарному порядку з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі», з 99 854,92 грн. до 59 378,14 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі»по 435,10 грн. сплаченого судового збору за подачу позову до суду з кожного.

Стягнути з Комунального підприємства «Харківські теплові мережі»на користь ОСОБА_1 1195 грн. судового збору за подачу апеляційної скарги.

В іншій частині рішення Московського районного суду м. Харкова від 23 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її прийняття безпосередньо до суду касаційної інстанції, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 24 серпня 2022 року.

СУДДІ: А. І. Дорош О. А. Лобов В. М. Триголов