Провадження № 2/161/949/22
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2022 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого судді Рудська С.М.

при секретарі Чигринюк В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

10.08.2021 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаною позовоною заявою на обґрунтування якого вказала, що квартира за адресою АДРЕСА_1 (далі квартира) належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_5 та членам його сім`ї: ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_4 . У даному житлі на постійній основі проживала вона разом із ОСОБА_5 (до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та ОСОБА_6 (до дня своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ). Після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вона звернулася до нотаріуса Луцького районного нотаріального округу Волинської області із заявою про прийняття спадщини за законом та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак нотаріусом в усному порядку повідомлено про неможливість задоволення такого звернення у зв`язку з пропуском строку на подання заяви на прийняття спадщини. Відтак, у позасудовому порядку оформити свої спадкові права на 1/6 частку квартири, що належала померлому ОСОБА_5 та 1/6 частку квартири, що належала ОСОБА_6 вона позбавлена можливості. Враховуючи наведене, просить суд встановити факт її постійного спільного проживання разом із померлими ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з 1986 року по дату відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 , та як наслідок, визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті останніх на 1/3 частку квартири (по 1/6 за кожним із померлих).

До початку судового засідання від позивача ОСОБА_1 надійшла заява з проханням розгляд справи проводити у її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с. 26).

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися, від них на адресу суду надійшли аналогічні за своїм змістом заяви про визнання позову, у яких вони просять суд розгляд справи проводити без їх участі та щодо задоволення позову не заперечують (а.с. 24, 25, 27).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Як вбачається із свідоцтва про право власності на житло від 09.06.1993 року, виданого комітетом по майну комунальної власності Луцької міської ради згідно з розпорядженням № 18-р від 09.06.1993 року, ОСОБА_5 та членам його сім`ї: ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності належить квартира за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 8).

Судом встановлено, що частка кожного із співласників квартири не виділена в натурі, а тому така, у відповідності до вимог ст. 370 ЦПК України, складає 1/6 частку.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть НОМЕР_1 (а.с. 9).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_6 , про що свідчить копія свідоцтва про смерть НОМЕР_2 (а.с. 9-зворот).

Після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відкрилась спадщина на належні кожному із них 1/6 частку в квартирі за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно ст.ст. 1217, 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Статтею 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Як встановлено судом, спадкоємці першої, другої та третьої чергу право на спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини не зверталися, у зв`язку з чим відповідні спадкові справи не заводилися (а.с. 37).

Як вбачається з відповіді приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Волинської області Спіріної І.В. на усне звернення ОСОБА_1 щодо отримання свідоцтва на право на спадщину за законом, позивачці роз`яснено, що підстав для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 немає, оскільки заяву про прийняття спадщини у відповідну нотаріальну контору у встановлений законодавством строк подано не було, а факт спільного проживання позивачки із спадкодавцями не підтверджений (а.с. 44).

У своїй позовній заяві позивачка зазначила, що вона постійно проживала разом з батьком на день його смерті, тим самим прийняла спадщину у визначеному законом порядку.

Згідно ст. 293, ч. 2 ст. 315 ЦПК України, суд в порядку окремого провадження розглядає цивільні справи про встановлення фактів, що має юридичне значення. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Разом з тим, пунктом 2 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Факт постійного проживання ОСОБА_1 із спадкодавцями ОСОБА_5 та ОСОБА_6 протягом не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, тобто до смерті останніх, знайшов своє підтвердження в ході розгляду даної справи.

Також, суд приймає до уваги й визнання позову відповідачами у справі.

Оцінюючи надані докази в їх сукупності, суд вважає доведеним, що позивач ОСОБА_1 постійно проживала разом ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , по дату їх смерті.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦПК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкування, за нормами ст.ст. 1216, 1218, 1220 Цивільного Кодексу України, перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), що відкривається внаслідок смерті особи, і до складу спадщини входять усі права та обов`язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та не припинились внаслідок його смерті.

Пунктом 3 постанови Пленуму ВСУ № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року визначено, що згідно з правилами статті 1220 ЦК часом відкриття спадщини слід вважати день смерті особи, зазначений у свідоцтві про смерть, виданим відповідним державним органом реєстрації актів цивільного стану.

Таким чином, судом встановлено, що позивачка прийняла спадщину після смерті спадкодавця шляхом спільного проживання із спадкодавцями ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на час відкриття спадщини.

Отже, позивачці як спадкоємиці ОСОБА_5 та ОСОБА_6 належить майно 1/3 частка квартири за адресою АДРЕСА_1 .

Наявність спадкового майна в натурі підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 09.06.1993 року, виданого комітетом по майну комунальної власності Луцької міської ради згідно з розпорядженням № 18-р від 09.06.1993 року, які були дослідженими під час розгляду справи.

Оскільки, позивач позбавлена можливості оформити спадкові права через нотаріальну контору, у зв`язку з тим, що їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, а також вона позбавлена можливості в інший спосіб реалізувати своє право, в частині успадкування майна, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

У свою чергу, факт спільного проживання ОСОБА_1 із спадкодавцями ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за адресою АДРЕСА_1 , починаючи з 1986 року не знайшов свого підтвердження під час розгляду справи, а тому в задоволенні даної частини позовних вимог суд вважає за необхідне відмовити за необгрунтованістю.

На підставі ст. ст. 1216, 1218, 1233, 1234, 1258, 1261, 1268-1270 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 77-81, 141, 259, 263-265, ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно задовольнити частково.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , разом із спадкодавцем ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , п`ять років до часу відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , разом із спадкодавцем ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , п`ять років до часу відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , на 1/6 (одну шосту) частку квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , на 1/6 (одну шосту) частку квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі складення рішення відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України - з дня складення рішення в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на рішення суду всіма учасниками справи. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 .

Відповідачі: ОСОБА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

ОСОБА_3 , адреса проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_5 .

ОСОБА_4 , адреса проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_6 .

Повний текст рішення складений 27 січня 2022 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська