Справа № 288/559/22
Провадження № 2/288/228/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2022 року смт. Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Рудник М. І.,

за участю секретаря судових засідань Колодяжної Н.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Попільня Житомирської області у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання жінки, з якою проживає дитина до досягнення дитиною трирічного віку,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 (далі відповідач) про стягнення аліментів на утримання жінки, з якою проживає дитина до досягнення дитиною трирічного віку, в якій вказує, що вона з лютого 2021 року спільно проживала без реєстрації шлюбу з відповідачем. У них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Той факт, що відповідач ОСОБА_2 є батьком дитини підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 09 березня 2022 року Попільнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Житомирському районі Житомирської області Центрально Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький).

З березня 2022 року відповідач проживає окремо та відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Син проживає разом з позивачем на повному її утримані.

На даний час позивач перебуває у декретній відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, у зв`язку з чим не має можливості працювати та самостійно забезпечити дитині гідний рівень життя, а тому потребує матеріальної допомоги від батька дитини. Сукупний місячний дохід позивача складає 860 гривень (щомісячна одноразова допомога при народженні дитини). Будь яких інших джерел доходу на даний час позивач не має.

Сімейним законодавством передбачено право дружини матері на утримання чоловіком батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Позивачу відомо, що відповідач працює неофіційно, в місті Києві займається ремонтом будинків та квартир, має стабільний заробіток (орієнтовно 15000 гривень), але надавати матеріальну допомогу відмовляється. Відповідач може надавати матеріальну допомогу, а тому позивач вважає, що стягнення аліментів на її утримання не буде надмірно обтяжливим для нього.

Крім того, стягнення аліментів на утримання позивача забезпечить їй та дитині належну матеріальну підтримку та при цьому не порушить права відповідача.

Позивач просить стягувати з відповідача аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 гривень щомісячно, до досягнення дитиною трьох років.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання 02 червня 2022 року не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином згідно розписки про отримання повістки про виклик до суду від 20 травня 2022 року, про причини неявки суд не повідомив, що не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі наявних в справі доказів. 25 травня 2022 року через канцелярію суду надав до суду відзив на позовну заяву /а.с. 20-23/, в якому просить в задоволенні позову відмовити.

Справу судом розглянуто у порядку спрощеного позовного провадження, згідно з статтями 274-279 ЦПК України.

Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, відзив на позовну заяву, проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши в сукупності докази по справі, приходить до наступного висновку.

Як вбачається з свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 09 березня 2022 року Попільнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Житомирському районі Житомирської області Центрально Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вказані ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , про що складено відповідний актовий запис № 22 /а.с. 5/.

Довідкою № 97 від 02 травня 2022 року, виданої виконавчим комітетом Попільнянської селищної ради Житомирського району Житомирської області, визначено, що син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дійсно проживає разом з матір`ю в АДРЕСА_1 , і знаходиться на її утриманні /а.с. 6/.

Відповідно до Відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 27.04.2022 року, виданої ГУ ДПС у Житомирській області, за період з 1 кварталу 2021 року по 4 квартал 2021 року інформація про доходи ОСОБА_1 відсутня /а.с. 7/.

Згідно довідки № 77 виданої Попільнянським відділом № 4 УПСЗН Житомирської РДА, ОСОБА_1 знаходиться на обліку в Житомирському РУПСЗН Попільнянський відділ та отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні 1-єї дитини, всього за період з лютого 2022 року по травень включно отримала 12900 гривень 00 копійок /а.с. 8/.

Як вбачається з судового наказу № 288/560/22 виданого 09 травня 2022 року Попільнянським районним судом Житомирської області, вирішено стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на утримання дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 (однієї чверті) частки заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 03 травня 2022 року /а.с. 22/.

Відповідно Відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 11.05.2022 року, ОСОБА_2 за період з 1 кварталу 2021 року по 4 квартал 2021 року інформація про доходи відсутня /а.с. 23/.

У відповідності до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Стаття 7 Сімейного Кодексу України визначає, що сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами. Сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Сімейні відносини регулюються лише у тій частині, у якій це є допустимим і можливим з точки зору інтересів їх учасників та інтересів суспільства. Регулювання сімейних відносин здійснюється з урахуванням права на таємницю особистого життя їх учасників, їхнього права на особисту свободу та недопустимості свавільного втручання у сімейне життя.

Відповідно до частин другої та четвертої статті 84 Сімейного Кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Частина 2 статті 91 Сімейного Кодексу України передбачає, що жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу.

Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини - матері на утримання чоловіком - батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.

Згідно статті 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до статті 77 СК України, утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно. За взаємною згодою аліменти можуть бути сплачені наперед.

Судом встановлено, що позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років.

Отже ОСОБА_1 має право на утримання від ОСОБА_2 аліментів до досягнення дитиною трьох років, за умови, що відповідач може надавати матеріальну допомогу.

Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною першою та другою статті 80 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення.

В добровільному порядку питання щодо утримання жінки позивач та відповідач не вирішили.

Частиною першою статті 79 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

У відповідності до статті 182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Також у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

В постанові по справі № 750/9224/16-ц (провадження № 61-16837св18) від 13 червня 2018 року суд касаційної інстанції звернув увагу на те, що відповідно до частин другої та шостої статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років і в разі розірвання шлюбу. Згідно з частиною четвертою статті 84 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Отже, суд бере до уваги, що подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим в силу приписів СК України, що регулюють вирішення даного питання, оскільки право на аліменти належить дружині - матері незалежно від цієї обставини.

Відповідач надав відзив на позовну заяву /а.с. 20-23/ в якому просить відмовити в задоволенні позову, так як він на даний час ніде не працює, доходів не має, зокрема з початку 2021 року і до даного часу, також він не має у власності нерухомого та рухомого майна, та на даний час складно влаштуватись на роботу, крім того з нього стягуються аліменти на утримання дитини, на що надав судовий наказ від 09.05.2022 року та Відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 11.05.2022 року, і тому він вказує, що не має змоги платити аліменти на утримання жінки.

Проте, судом встановлено, що відповідач є здоровою працездатного віку особою, він може працевлаштовуватись на будь-яку оплачувану роботу чи отримувати інші доходи внаслідок своєї трудової діяльності, інших утриманців офіційно немає, а отже він спроможний та зобов`язаний надавати матеріальну допомогу матері своєї дитини. Крім того, відповідач не надав суду доказів того, що дійсно має скрутне матеріальне становище.

Зважаючи на те, що позивач не працює, має на утриманні малолітню дитину, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, на даний час не може працевлаштуватись, доходи позивача складають лише соціальні виплати, також відповідач не приймає участі у вихованні сина, тому, виходячи з принципу справедливості, розумності та з урахуванням потреб жінки, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів на жінку до досягнення дитиною трьох років в розмірі 1500 гривень.

Згідно частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною першою, п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

У відповідності до частини 1 статті 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути 992 гривні 40 копійок судового збору.

Пунктом 1 частини 1 статті 430 ЦПК України встановлено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3; статтями 7, 75, 77, 79, 84, 91, 182 Сімейного Кодексу України; статтями 4, 12, 13, 19, 23, 28, 48, 76, 78, 81, 89, 128, 141, 258, 259, 263-265, 274 - 279, 352, 354, 355, 430 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання жінки, з якою проживає дитина до досягнення дитиною трирічного віку задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на її утримання у розмірі 1500 гривень щомісячно, починаючи з 03 травня 2022 року і до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років.

Допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , судовий збір в розмірі 992 гривні 40 копійок, зарахувавши його до спеціального фонду Державного бюджету України.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Попільнянського

районного суду М. І. Рудник