Справа№592/5745/21
Провадження №2/592/176/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2022 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючого: судді Бичкова І. Г. ,

за участю секретаря судового засідання: Алфімової І. В. ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на період навчання, -

В С Т А Н О В И В :

11.05.2021 року ОСОБА_1 звернулася до Ковпаківського районного суду м. Суми з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на період навчання, в якому вона зазначила про те, що вона - ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували у шлюбі, який було розірвано 25.01.2006 року, підтвердженням чого є свідоцтво про розірвання шлюбу, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції в Сумській області, актовий запис № 90. Від даного шлюбу вони мають спільного сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Батьківство відповідача встановлено на підставі свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 . За рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми у справі № 2-2553/05 з відповідача ОСОБА_2 було стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_4 до досягнення дитиною повноліття в розмірі 1/4 частки всіх видів його доходу. Заборгованість по аліментам до досягнення дитиною 18 років відсутня, підтвердження чого є розрахунок від 30.12.2020 року № 151324. На даний час ОСОБА_4 досяг повноліття та продовжує навчатися в Сумському фаховому коледжі Національного університету харчових технологій на 3 курсі денного відділення, зі строком закінчення у 2022 році, підтвердженням чого є довідка № 112 від 11.04.2021 року та довідка № 123 від 06.05.2021 року. Ст. 199 СК України передбачає, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Вона на даний час не працює, бо не має змоги знайти роботу, а тому не в змозі самостійно утримувати дитину, адже необхідні кошти на проїзд до місця навчання, проживання, одяг, харчування, підручники тощо. Саме ці обставини зумовили необхідність звернення до суду. Ст. 200 СК України передбачає, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Про відповідача може зазначити, що він є працездатною та здоровою особою. Тобто, отримуючи дохід, він має можливість сплачувати аліменти на навчання, але в добровільному порядку відмовляється це робити, витрачаючи кошти лише на власні потреби та інтереси. Підтвердження можливості сплати аліментів є повне погашення аліментів на сина до досягнення ним вісімнадцяти років. Також вона повідомляє про те, що на підставі п. 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України нею не було подано іншого позову (позовів) до цього відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з самих підстав. Керуючись п. 6 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, вона зазначає та підтверджує, що ніяких заходів досудового врегулювання спору не проводилось. Керуючись п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, вона стверджує, що ніяких судових витрат не понесла та не очікує і не планує понести в зв`язку з розглядом справи в суді. Керуючись п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, вона повідомляє, що оригінали письмових копій, які додано до заяви, знаходяться у неї, окрім виконавчого листа та розрахунку від 30.12.2020 року, що перебувають у Білоцерківському відділу ДВС. Відповідно до ст. 5 Закону України "Про судовий збір" вона звільнена від сплати судового збору. Згідно ст. 28 ЦПК України, позови про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача. Виходячи з наведеного та керуючись ст. ст. 28, 174-177 ЦПК України, ст. ст. 166, 199, 200 СК України, вона просила стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на період навчання, в розмірі 1/4 частки всіх видів його доходу (вхідний № 17961/21 від 11.05.2021 року) (а. с. 1) .

12.01.2022 року відповідач ОСОБА_2 надав до канцелярії Ковпаківського районного суду м. Суми відзив (в порядку ст. 178 ЦПК України) , в якому він зазначив про те, що в провадженні Ковпаківського районного суду м. Суми знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на період навчання. Ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами, керуючись ст. ст. 43, 49, 174, 178 ЦПК України, він повідомляє суд про часткове визнання позовних вимог із наступних обставин. Так, дійсно вони з позивачкою перебували у шлюбі, який було розірвано 25.01.2006 року. Від шлюбу вони мають сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також відповідає дійсності твердження позивачки про те, що на даний час ОСОБА_4 досяг повноліття та продовжує навчатися в Сумському фаховому коледжі Національного університету харчових технологій на 4 курсі денного відділення, зі строком закінчення 30.06.2022 року. Однак, твердження позивачки про те, що він є працездатною та здоровою особою не відповідає дійсності. Ще під час його служби в лавах ЗСУ, він відчув різке погіршення свого здоров`я, що й і призвело в подальшому до його звільнення із лав ЗСУ. Після звільнення він був вимушений витрачати багато зусиль, коштів і часу на відновлення і підтримання свого здоров`я, багаторазово проходив лікування в медичних закладах, наслідком чого 17.03.2020 року, після огляду МСЕК йому була встановлена 2 група інвалідності. На даний час його витрати на лікування становлять приблизно 3500-4000 грн. щомісячно, які він вимушений витрачати на загальну реабілітацію та покупку необхідних йому ліків. Також не відповідає дійсності твердження позивачки про те, що він не виконує свого батьківського обов`язку щодо утримання дитини та не надає сину ОСОБА_4 матеріальну допомогу. Після його повноліття він два місяця перераховував йому кошти в розмірі 1000 грн. та 1300 грн. , але коли дізнався про поданий позивачкою позов перестав перераховувати відповідну допомогу. Також він повідомляє суд про те, що після розірвання шлюбу із позивачкою в нього склалися сімейні відносини із ОСОБА_6 , з якою він вступив у шлюб. Від шлюбу у них народились двоє синів: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Тому значну частину свого доходу він витрачає на потреби сім`ї й утримання дітей. Додатково він повідомляє про те, що після його звільнення з лав ЗСУ, він отримує пенсію за інвалідністю. Розмір його пенсії становить приблизно 12000 грн. . Жодних інших доходів він не має. З огляду на вищевказане, він вважає вимоги позивачки про стягнення з нього аліментів на утримання повнолітнього сина на період навчання в розмірі 1/4 частки всіх видів його доходу безпідставними, тому просив встановити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, що дорівнює 50 відсоткам прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. Відповідно до п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів та наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках. Відповідно до п. 9 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю І та II груп. Беручи до уваги вищевикладене та керуючись вимогами ст. ст. 182, 192, 199, 200 СК України; ст. ст. 43, 49, 174, 178 ЦПК України, він просив: 1. Ухвалити рішення про стягнення з нього - ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , аліментів на утримання сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на період навчання у твердій грошовій сумі, що дорівнює 50 відсоткам прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 2. Звільнити його від сплати судового збору на підставі п. 9 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" (вхідний 945 від 12.01.2022 року) (а. с. 41) .

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_2 не з`явилися. Про місце, дату та час судового засідання були повідомлені належним чином. Їхня неявка не перешкоджає розгляду справи.

До початку судового засідання від відповідача ОСОБА_2 до канцелярії Ковпаківського районного суду м. Суми надійшла заява (в порядку ст. ст. 43, 49 ЦПК України) , в якій він зазначив про те, що в провадженні Ковпаківського районного суду м. Суми знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на період навчання. Керуючись ст. ст. 43, 49 ЦПК України, він просив: 1. Розглянути справу без його участі. 2. Ухвалити рішення про стягнення з нього - ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , аліментів на утримання сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на період навчання у твердій грошовій сумі, що дорівнює 1350 грн. . 3. Звільнити його від сплати судового збору на підставі п. 9 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" (вхідний № 1004 від 12.01.2022 року) (а. с. 59) .

До початку судового засідання від представника позивачки ОСОБА_1 за довіреністю ОСОБА_9 надійшла заява, в якій він зазначив про те, що в провадженні Ковпаківського районного суду м. Суми знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на період навчання ОСОБА_4 . Враховуючи поданий відповідачем відзив на позовну заяву, він вважає за можливе задовольнити позовні вимоги і встановити розмір аліментів на період навчання на рівні 1350 грн. . Розгляд справи просив провести без участі позивачки та її представника (вхідний № 1005 від 12.01.2022 року) (а. с. 61) .

Ознайомившись з позовною заявою, з відзивом на позовну заяву, дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, які містяться в матеріалах судового провадження, враховуючи наявність судових рішень, які містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень в режимі повного доступу, суд дійшов наступного висновку.

У відповідності до ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Загальним обов`язком батьків, який покладається на них СК України, є обов`язок утримувати своїх дітей. За загальним правилом, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття (18 років) . Після цього батьки можуть продовжувати утримання, але це є їхнім правом, а не обов`язком, за виключенням випадків, передбачених гл. 16 СК України. Так, відповідно до правил даної статті батьки продовжують бути зобов`язаними утримувати свою дитину після досягнення нею повноліття за наявності у сукупності таких обставин: 1) дочка або син є непрацездатними. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" непрацездатними є особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані особами з інвалідністю, у тому числі дітьми з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до цього Закону. Отже українське законодавство виділяє три основні види непрацездатності: непрацездатність за віком та непрацездатність за станом здоров`я та непрацездатність у зв`язку із входженням особи до групи осіб, які мають право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника. Для даної статті важливою є непрацездатність повнолітньої дитини за станом здоров`я, тобто наявність у дитини статусу особи з інвалідністю. Особою з інвалідністю визнається особа зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист (ст. 1 Закону України "Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні" ) . Подібне визначення осіб з інвалідністю міститься і у Законі України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" . Для застосування правил даної статті не має значення, яку групу інвалідності має дитина. Непрацездатними також є особи, які досягли пенсійного віку. За загальним правилом, пенсійний вік настає для чоловіків в 60 років, для жінок - в 55 років (ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення" ) . Звідси слідує, що право на матеріальне утримання мають також повнолітні діти, які досягли пенсійного віку. Хоча на практиці випадки звернення осіб пенсійного віку до своїх батьків з вимогою про надання утримання не зустрічаються. 2) непрацездатні повнолітні діти потребують матеріальної допомоги. Під потребою матеріальної допомоги розуміється неможливість самостійно забезпечити своє існування та недостатність державної допомоги - пенсій та допомог у зв`язку з інвалідністю. При цьому якщо особа, хоча і є інвалідом з дитинства, але отримала професію (наприклад, програміста) та самостійно заробляє гроші, вона не може вимагати утримання від своїх батьків. 3) наявність у батьків можливості надати таку допомогу. Батьки не будуть зобов`язані утримувати повнолітню дитину, якщо вони самі є непрацездатними та потребують допомоги або якщо їхній заробіток не дозволяє їм здійснювати утримання. Батьки, за загальним правилом, мають добровільно утримувати свою непрацездатну дитину. В разі відмови батьків від надання утримання аліменти можуть бути стягнені з них рішенням суду за позовом як самої дитини, так і того з батьків, з яким проживає дитина.

Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Дана стаття розповсюджує обов`язок батьків надавати утримання повнолітнім дітям на випадки, коли дитина продовжує навчання та вимагає у зв`язку з цим матеріальної допомоги. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання) , виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів (п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" ) : 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання. СК України не конкретизує, в якому навчальному закладі така особа буде продовжувати навчання. Отже для отримання права на батьківське утримання, дитина може навчатися в будь-якому навчальному закладі будь-якої форми власності. 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі. Навчання дитини має бути її основним заняттям, отже якщо дитина навчається на заочному відділенні і має можливість працювати та заробляти собі на життя, обов`язку батьків утримувати таку дитину не виникає. 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину. Право повнолітньої дитини на утримання діє протягом її навчання до 23 років. В разі припинення навчання раніше досягнення цього віку, дитина втрачає право на утримання. В разі відмови батьків від утримання повнолітньої дитини в період навчання, стягнення з них аліментів проводиться в судовому порядку. Позов до суду в такому випадку може подати як самі дочка або син, так і той з батьків, з ким проживає дочка або син. При цьому стягнення аліментів на дочку, сина, які досягли повноліття здійснюється в судовому порядку за новою позовною заявою (п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" ) . Це означає, що навіть якщо батьки дитини виплачували їй аліменти до досягнення повноліття за рішенням суду, після досягнення такою особою повноліття має бути винесене нове судове рішення щодо продовження стягнення аліментів з батьків. Подаючи позовну заяву до суду, особа має довести наявність передбачених даною статтею факторів, які надають право стягувати аліменти на утримання повнолітньої дочки, сина, які продовжують навчання.

Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Виходячи із правил даної статті, аліменти на повнолітніх дочку, сина можуть бути визначені у трьох основних формах: 1) у твердій грошовій сумі, тобто у фіксованому розмірі в гривнях, який буде однаковим протягом всього періоду сплати аліментів; 2) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Слід зазначити, що СК України говорить саме про дохід платника, під яким розуміється сума будь-яких коштів, вартість матеріального і нематеріального майна, інших активів, що мають вартість, у тому числі цінних паперів або деривативів, одержаних платником податку у власність або нарахованих на його користь, чи набутих незаконним шляхом протягом відповідного звітного податкового періоду з різних джерел як на території України, так і за її межами (ст. 14.1.56. ПК України) . Тобто сума аліментів буде відраховуватися не тільки із заробітної плати платника, але й із будь-яких інших отриманих ним доходів. В такому випадку сума аліментів, сплачуваних батьками на утримання повнолітньої дочки, сина, в кожному місяці буде різною. 3) у змішаній формі, що означає, що аліменти можуть складатися із певної твердої суми, яка гарантовано буде виплачена в якості утримання, та із певної частини доходу платника, яка буде збільшувати суму утримання. Конкретний розмір аліментів на утримання повнолітньої дочки, сина визначається судом з врахуванням обставин, передбачених ст. 182 СК України. До таких обставин відносяться: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дочки, сина; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При прийнятті рішення про стягнення аліментів з одного з батьків та визначенні розміру аліментів суд має взяти до уваги також можливість надавати повнолітнім дочці, сину утримання іншими близькими родичами. До них дана стаття відносить іншого з батьків, дружину або чоловіка повнолітньої дочки, сина або їхніх повнолітніх працездатних дітей. Зрозуміло, що не всі такі родичі можуть бути в кожному випадку (наприклад, особа віком від 18 до 23 років може мати дружину або чоловіка, але не може мати повнолітніх дочку або сина) . Але якщо один з батьків такої особи або її чоловік (дружина) здатні надавати їй утримання на час навчання, розмір аліментів, що стягується з другого з батьків, може бути зменшений.

У відповідності до ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми ст. ст. 187, 189-192, 194-197 цього Кодексу.

Дана стаття має відсилочний характер та передбачає застосування певних норм щодо стягнення аліментів на утримання дитини щодо відносин по утриманню повнолітнього сина або дочки. Так один з батьків - платник аліментів - може організувати добровільне утримання аліментів із його заробітної плати (ст. 187 СК України) . Батьки можуть укласти між собою договір про сплату аліментів на дитину (ст. 189 СК України) . Розмір присуджених аліментів може бути змінений за правилами ст. 192 СК України. Також батьки можуть бути достроково звільнені від обов`язку сплати аліментів на повнолітню дочку або сина в разі набуття ними права власності на нерухоме майно (ст. 190 СК України) .

При ухваленні даного рішення судом були враховані правові висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 01.04.2020 року у справі № 521/16268/18, провадження № 61-20458св19 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/88667211) , в постанові Верховного Суду від 11.09.2019 року у справі № 661/4545/15-ц, провадження № 61-16093св18 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/84481753) , в постанові Верховного Суду України від 28.08.2019 року у справі № 382/242/17-ц, провадження № 61-32257св18 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/84211401) , що у повній мірі узгоджується та не суперечить ч. 4 ст. 263 ЦПК України, згідно якій при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Європейський суд з прав людини зазначив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року) .

Таким чином, оскільки батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати, враховуючи те, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу, беручи до уваги те, що письмові докази судового провадження містять докази на підтвердження того, що відповідач ОСОБА_2 може надавати матеріальну допомогу своєму синові ОСОБА_4 , відтак суд дійшов висновку про те, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на період навчання, слід задовольнити частково, слід стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , аліменти на утримання сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на період навчання в твердій грошовій сумі, що дорівнює 1350 грн. , щомісячно, починаючи стягнення з 11.05.2021 року. Крім того, рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 247, 259, 265-268, 272, 430 ЦПК України; ст. ст. 198-201 СК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на період навчання, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , аліменти на утримання сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на період навчання в твердій грошовій сумі, що дорівнює 1350 грн. , щомісячно, починаючи стягнення з 11.05.2021 року.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається Сумському апеляційному суду.

Головуючий: І.Г. Бичков