Ухвала

01 червня 2022 року

м. Київ

справа № 751/2322/17

провадження № 61-12525св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Воробйової І. А. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Лідовця Р. А.,

Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

представник відповідача - Мусійченко Данило Леонідович,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на додаткове рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 31 липня

2018 року у складі судді Маслюк Н. В. та постанову Чернігівського апеляційного суду від 12 серпня 2020 року у складі колегії суддів:

Бобрової І. О., Мамонової О. Є., Шитченко Н. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк»), правонаступником якого є Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк»), про розірвання договору та стягнення банківського вкладу.

Позовна заява мотивована тим, що 20 травня 2013 року між ним та

ПАТ «ПриватБанк» укладено договір № SAMDN9172 (вклад «Депозит Плюс на 12 місяців»), відповідно до умов якого він передав банку грошові кошти для розміщення їх на депозитному рахунку.

Зазначав, що станом на 24 червня 2015 року залишок вкладу становив

6 012 193,69 грн. За змістом цього договору на суму вкладу нараховуються проценти за ставкою 23,0 % річних, строк вкладу - до 20 травня 2014 року, проте надалі вклад було продовжено до 20 травня 2015 року, а потім

і до 20 травня 2016 року.

26 травня 2016 року він повідомив АТ КБ «ПриватБанк» про своє небажання продовжувати строк дії договору та просив перерахувати 5 858 020,00 грн

з вкладу в рахунок погашення третього платежу за додатковою угодою

від 20 травня 2013 року № 3 до кредитного договору від 04 червня 2007 року

№ К4VIGE0000005.

12 липня 2016 року АТ КБ «ПриватБанк» повідомило його про неможливість повернення коштів у зв`язку з розірванням договору депозиту та направленням 26 серпня 2015 року коштів на погашення заборгованості за кредитним договором.

Вважав, що 26 серпня 2015 року АТ КБ «ПриватБанк» неправомірно списало суми вкладу з його особового рахунку.

Ураховуючи зазначене та уточнені позовні вимоги, ОСОБА_1 просив суд:

- розірвати договір вкладу «Депозит Плюс на 12 місяців» від 20 травня

2013 року, що був укладений між ним та АТ КБ «ПриватБанк»;

- стягнути з відповідача суму вкладу в розмірі 6 012 193,69 грн, проценти на вклад у сумі 2 558 147,24 грн, пеню у сумі 109 121 315,47 грн, а також 3 % річних у сумі 298 962,51 грн та витрати від інфляції у розмірі

1 270 516,54 грн.

Короткий зміст судових рішень

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 05 липня

2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Розірвано договір вкладу «Депозит Плюс на 12 місяців» від 20 травня

2013 року № SАMDN9172, укладений між ОСОБА_1 та

ПАТ КБ «ПриватБанк».

Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 5 585 020,00 грн суми вкладу за договором вкладу «Депозит Плюс на 12 місяців»

від 20 травня 2013 року № SАMDN9172.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь держави судовий збір у розмірі 56 490,20 грн.

Додатковим рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова

від 31 липня 2018 року стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь

ОСОБА_1 5 585 020,00 грн пені в розмірі трьох відсотків вартості послуги, 149 188,89 грн - 3 % річних, 680 255,44 грн - втрат від інфляції,

а всього 6 414 464,33 грн.

Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь держави судовий збір у розмірі 64 144,64 грн.

Додаткове рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача на користь позивача пені мотивоване тим, що відповідач не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 10 Закону України «Про захист прав споживачів», а саме пені в розмірі 3 % вартості послуги за кожен

день прострочення, проте нарахування такої пені слід проводити

з документально підтвердженої суми вкладу 5 585 020,00 грн та з 31 травня 2016 року в межах одного року, що передувало зверненню до суду з цим позовом, врахувавши при цьому положення частини третьої статті 551 ЦК України.

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 28 листопада 2018 року рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 05 липня

2018 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення процентів за період з 24 червня 2015 року до 21 квітня 2017 року скасовано, позовні вимоги в цій частині задоволено частково.

Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 1 338 147,21 грн процентів на банківський вклад.

Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 05 липня

2018 року в частині стягнення судових витрат з АТ КБ «ПриватБанк» змінено.

Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь держави судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції в сумі 1 122,40 грн.

В іншій частині рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 05 липня 2018 року залишено без змін.

Додаткове рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова

від 31 липня 2018 року в частині стягнення пені в розмірі 3 % вартості послуги змінено, зменшено суму, визначену судом першої інстанції до стягнення, з 5 585 020,00 грн до 40 212,14 грн.

Додаткове рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова

від 31 липня 2018 року в частині стягнення судових витрат з АТ КБ «ПриватБанк» скасовано.

В іншій частині додаткове рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 31 липня 2018 року залишено без змін.

Компенсовано АТ КБ «ПриватБанк» у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції в сумі 4 207,20 грн.

Постановою касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду

від 04 березня 2020 року (провадження № 61-49048св18) касаційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» на рішення Новозаводського районного суду

м. Чернігова від 05 липня 2018 року, додаткове рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 31 липня 2018 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 28 листопада 2018 року задоволено частково.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на додаткове рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова

від 31 липня 2018 року та постанову Чернігівського апеляційного суду

від 28 листопада 2018 року задоволено частково.

Постанову Чернігівського апеляційного суду від 28 листопада 2018 року

в частині позовних вимог про стягнення пені скасовано, а справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 05 липня

2018 року та додаткове рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 31 липня 2018 року у незміненій частині та постанову Чернігівського апеляційного суду від 28 листопада 2018 рокув іншій частині залишено без змін.

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 12 серпня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 31 липня 2018 року задоволено частково.

Апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» на додаткове рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 31 липня 2018 року залишено без задоволення.

Додаткове рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова

від 31 липня 2018 року в частині стягнення пені в розмірі 3 % вартості послуги змінено, збільшено суму, визначену судом першої інстанції до стягнення, з 5 585 020,00 до 6 923 167,00 грн.

Постанову апеляційного суду мотивовано тим, що відмова банку виконати розпорядження клієнта з видачі належних йому за договором банківського рахунку сум свідчить про невиконання банком своїх зобов`язань та має наслідком настання відповідальності, передбаченої законом, у вигляді сплати пені в розмірі 3 % від суми утримуваних банком коштів за кожен день з моменту звернення клієнта з вимогою про видачу коштів до дня фактичної видачі. Сума утримуваних банком коштів ОСОБА_1 становила

5 585 020,00 грн (сума вкладу) та 1 338 147,21 грн (сума процентів згідно

з рішенням Чернігівського апеляційного суду від 28 листопада 2018 року),

а всього на загальну суму 6 923 167,21 грн. Свою вимогу про видачу коштів ОСОБА_1 виклав у заяві до банку 26 травня 2016 року, отже, саме з цієї дати необхідно обчислювати період затримки видачі клієнту коштів. Кількість днів прострочення за період з 26 травня 2016 року до 21 квітня 2017 року (межі заявлених позовних вимог) складає 331 день. 3 % вартості послуги за 331 день становить 68 747 050,40 грн. Ураховуючи приписи частини третьої статті 551 ЦК України, апеляційний суд вважав можливим зменшити розмір неустойки до 6 923 167,00 грн, що відповідає принципу пропорційності у цивільному судочинстві.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у серпні 2020 року до Верховного Суду,

АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення в частині задоволення позовних вимог щодо стягнення пені скасувати та ухвалити

в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд неправильно застосував положення частини третьої статті 551 ЦК України та стягнув із банку завищений розмір пені, що не відповідає засадам розумності та справедливості.

Вважає, що суди попередніх інстанцій безпідставно не застосували позовну давність щодо стягнення пені.

Зазначає, що позивач дізнався про порушення свого права 31 жовтня

2015 року, а звернувся до суду з позовом дише 21 квітня 2017 року.

У частині вимог щодо стягнення пені за період з 26 серпня 2015 року

до 30 травня 2016 року судом відмовлено за необґрунтованістю, однак це жодним чином не змінює та не виключає, що позивач дізнався про порушення свого права 31 серпня 2015 року.

Підставою касаційного оскарження вказаних судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05 червня 2019 року у справі

№ 757/32522/17-ц (провадження № 61-461св19), від 02 жовтня 2019 року

у справі № 201/18575/17 (провадження № 61-9759св19), від 20 грудня

2019 року у справі № 757/18977/18-ц (провадження № 61-19786св19),

від 29 січня 2019 року у справі № 757/53464/18 (провадження

№ 61-14248св19), від 12 лютого 2020 року у справі № 757/42043/18-ц (провадження № 61-8130св19), від 19 лютого 2020 року у справі

№ 757/49408/18-ц (провадження № 61-13488св19).

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 подав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк»,

в якому зазначає, що судове рішення апеляційного суду є законним та обґрунтованим. При цьому посилається на висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 06 травня 2020 року у справі № 755/3553/17 (провадження № 61-18955св19), від 28 травня 2020 року у справі

№ 355/680/17 (провадження № 61-3447св19), від 15 липня 2020 року у справі № 185/1265/17 (провадження № 61-39194св18), від 27 серпня 2020 року

у справі № 638/9285/19 (провадження № 61-3446св20).

Вказує, що у всіх зазначених вище постановах Касаційний цивільний суд

у складі Верховного Суду вважає справедливим та пропорційним зменшення розміру пені до розміру заборгованості утриманих банком коштів (основної заборгованості та процентів).

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 09 вересня 2020 року відкрито касаційне провадження у справі.

У вересні 2020 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 09 лютого 2021 року справу призначено до судового розгляду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 лютого 2021 року касаційне провадження у справі зупинено до закінчення перегляду у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 320/5115/17 (провадження № 14-133цс20).

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 грудня 2021 року поновлено касаційне провадження у справі.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження

в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про необхідність зупинення провадження у справі.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 грудня 2021 року справу

№ 199/3152/20 (провадження № 61-15179св21) за позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в інтересах яких діє адвокат Бардаченко В. В.,

до АТ КБ «Приватбанк», про стягнення трьох відсотків річних та пені

за касаційною скаргою АТ КБ «Приватбанк» на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровськавід 09 березня 2021 рокута постанову Дніпровського апеляційного суду від 11 серпня

2021 року передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 13 квітня 2022 року справу

№ 199/3152/20 (провадження № 14-224цс21) прийнято та призначено

до розгляду.

Судові рішення у справі, яка переглядається, та судові рішення у справі,

яка передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду, ухвалені

у подібних правовідносинах, а саме щодо визначення переліку та критеріїв інших обставин, які суд враховує при зменшенні розміру неустойки при застосуванні частини третьої статті 551 ЦК України.

Пунктом 10 частини першої статті 252 ЦПК України встановлено,

що у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах

(в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи,

а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі.

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини першої цього Кодексу, до закінчення перегляду справи

в касаційному порядку.

Частиною другою статті 415 ЦПК України передбачено, що процедурні питання, пов`язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом касаційної інстанції шляхом постановлення ухвал в порядку, визначеному цим Кодексом для постановлення ухвал суду першої інстанції.

Оскільки справа у подібних правовідносинах передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду, суд вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у справі, що переглядається, до закінчення перегляду

в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи

№ 199/3152/20 (провадження № 14-224цс21).

Керуючись пунктом 10 частини першої статті 252, пунктом 14 частини першої статті 253, статтею 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Зупинити касаційне провадження у справі № 751/2322/17 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про розірвання договору та стягнення вкладу за договором банківського вкладу, за касаційною скаргою Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на додаткове рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 31 липня

2018 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 12 серпня

2020 року (провадження № 61-12525св20) до закінчення перегляду

у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи

№ 199/3152/20(провадження № 14-224цс21) .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною

і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. А. Воробйова

Б. І. Гулько

Р. А. Лідовець

Ю. В. Черняк