Справа № 346/5860/21
Провадження № 2/346/399/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2022 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі: головуючого судді: Махно Н.В.,

з участю секретаря: Гайової Г.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовною заявою Національної академії внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за навчання, 3% річних та інфляційної складової від суми заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Представник Національної академії внутрішніх справ (далі НАВС) у порядку цивільного судочинства пред`явив до ОСОБА_1 позов про стягнення заборгованості за навчання у сумі 93 397,59 грн, та 3% річних від несплаченої суми заборгованості, що складає 3099,70 грн та інфляційної складової від суми заборгованості, що становить 10 171,70 грн., а всього 106 668,99 грн. В обґрунтування позову позивач посилався на те, що наказом ректора Національної академії внутрішніх справ від 10 серпня 2015 року № 102 о/с ОСОБА_1 з 17 серпня 2015 року зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання академії. Відповідач навчався за рахунок коштів державного бюджету і зобов`язувався після закінчення навчання відпрацювати не менше трьох років за місцем розподілу, а в разі відмови відшкодувати витрати, пов`язані з утриманням в навчальному закладі. Відповідач у період навчання перебував на державному забезпеченні харчуванням, речовим майном, грошовим утриманням, медичним забезпеченням та житлом із наданням комунальних послуг. Відповідно до наказу НАВС від 05.07.2019 № 741 відповідачу було видано диплом бакалавра за напрямом підготовки «Правознавство» та було направлено для подальшого проходження служби. Наказом ГУ НП в Івано-Франківській області від 13.10.2020 №336 о/с ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за власним бажанням до відпрацювання трирічного терміну після закінчення навчання. Відповідно до Статуту, НАВС є закладом вищої освіти із специфічними умовами навчання, державної форми власності, що провадить інноваційну освітню діяльність, пов"язані з наданням вищої освіти на різних ступенях вищої освіти за певними спеціальностями, є юридичною особою, бюджетною установою та перебуває у сфері управління Міністерства внутрішніх справ України.

Сторони у судове засідання не з`явилися. Попередньо представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника позивача.

Відповідач та його представник, адвокат Потятинник Ю.Р., попередньо заявили клопотання про закриття провадження у цивільній справі з посиланням на те, що справа підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства, також про розгляд справи без участі.

Попередньо представник позивача подав до суду заяву, у якій він заперечив щодо закриття провадження у справі та просив позов задовольнити.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, дійшов висновку про закриття провадження з таких підстав.

Статтями 124, 125 Конституції Україниз закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. Судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоложних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежовувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного. Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є предмет спору, характер спірних матеріальних правовідносин і їх суб`єктний склад, а також пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ. Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції судів, які розглядають справи за правилами цивільного, кримінального, господарського й адміністративного судочинства. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до його відання, тобто діяти в межах установленої законом компетенції. Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, Цивільного процесуального кодексу України (далі -ЦПК України), Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частини перша та третястатті 3 ЦПК України). Так, згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини першоїстатті 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових, відносин та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Згідно з частиною першоюстатті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Пунктами 1, 2 частини першоїстатті 4 КАС Українивизначено, що адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи. Згідно з пунктом 17 частини першоїстатті 4 КАС України публічна служба -це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування. Суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України (частина четвертастатті 5 КАС України). Відповідно до частини першоїстатті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; спорах між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 02 липня 2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції. Отже, працівник поліції є представником державного органу виконавчої влади, а тому його служба є публічною. Відповідно до статті 74 Закону України «Про Національну поліцію» підготовка фахівців за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, проводиться на підставі контракту про здобуття освіти, який укладається між навчальним закладом, відповідним органом поліції та особою, яка навчається. Особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставіпідпунктів 2,4частини першої статті 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, впорядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом НАВС від 10 серпня 2015 року № 102 о/с «Про зарахування курсантів на перший курс денної форми навчання за державним замовленням у 2015 році» ОСОБА_1 з 17 серпня 2015 року зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання для здобуття ступеня вищої освіти бакалавра за державним замовленням з проходженням табірного збору з 17 серпня 2015 року Навчально-наукового інституту підготовки фахівців для підрозділів слідства та кримінальної міліції за напрямом підготовки «Правознавство» ( а. с. 19). Витягом з наказу НАВС від 05.07.2019 року №741 Про завершення навчання здобувачів ступеня вищої освіти бакалавр за напрямом підготовки «Правознавство» Прикарпатського факультету (м. Іаано-Франківськ), ОСОБА_1 присвоєно ступінь вищої освіти бакалавра за напрямком підготовки «Правознавство», видано документи про вищу освіту здобувачам згідно з додатком та відрахувати їх з числа курсантів Прикарпатського факультету (м. Івано-Франківськ) у зв`язку із завершенням навчання за освітньо-професійною програмою та видано диплом бакалавра (а.с.20). Із наказу (витягу) ГУ НП в Івано-Франківській області № 336 о/с вбачається, що відповідно до ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в поліції за п. 7 (за власним бажанням) лейтенанта поліції ОСОБА_1 оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Коломийського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, з 15 жовтня 2020 року (а.с.22). Таким чином, відповідач перебуваючи на посаді публічної служби, звільнився з 15 жовтня 2020 року за власним бажанням, що є порушенням відповідачем умов договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України.

За таких обставин спори щодо відшкодування вартості навчання особою, яка перебуває або перебувала на посадах, віднесених до державної або публічної служби, підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства, оскільки пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема й питаннями відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що призвели до відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після його звільнення з державної служби.

Спори, пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що призвели до відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат, відбувається після її звільнення з державної служби, підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Подібні правові висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 804/285/16 (провадження№ 11-699апп18) та від 13 березня 2019 року у справі № 723/18/17 (провадження № 14-563цс18). У яких зокрема зазначено, що спори, пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема й з питаннями відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що призвели до відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з державної служби, підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно із п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Ураховуючи суб`єктний склад сторін, характер спірних правовідносин, підстави та предмет розглядуваного спору, а також зважаючи на наведений вище правовий висновок суду касаційної інстанції, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі з тих підстав, що вона не підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства. Отже, вказаний спір не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, а повинен розглядатися у порядку адміністративного судочинства, а відтак провадження у даній справі слід закрити. Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦПК України якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної пунктом 1частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи. Крім цього, згідно положень ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" в разі закриття провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом) сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду. Відтак, зважаючи на закриття провадження у справі у зв`язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, суд роз`яснює, що сплачений судовий збір може бути повернуто позивачу за ухвалою суду в разі звернення з відповідним клопотанням.

Керуючись ст. ст.247 ч.2, 255, 256, 258-261 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження за позовною заявою Національної академії внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за навчання, 3% річних та інфляційної складової від суми заборгованості, - закрити. Роз`яснити позивачеві, що розгляд цього спору віднесено до юрисдикції адміністративного суду. Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення.

Суддя Махно Н. В.