Справа № 645/1197/21
Провадження № 2/645/161/22
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 січня 2022 року м.Харків
Фрунзенський районний суд м.Харкова у складі:
головуючого судді - Бабкової Т.В.,
секретаря судового засідання - Малій О.Л.,
за участю позивача - ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за правилами спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, -
19.03.2015 року в рамках розгляду кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, ОСОБА_1 звернувся з позовом про стягнення з ОСОБА_2 шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а саме матеріальної шкоди у розмірі 23 549,00 грн., моральної шкоди - 80 000 грн.
Вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 24.04.2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та призначено покарання у виді 1 року 6 місяців обмеження волі з іспитовим строком на 1 рік з покладанням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 02.02.2021 року вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 24.04.2018 року скасовано та призначено в цій частині новий судовий розгляд в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.02.2021 року визначеного головуючого суддю по даній цивільній справі Бабкову Т.В .

На підставі ухвали судді Фрунзенського районного суду м.Харкова від 04.03.2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, в порядку спрощеного позовного провадження.

На обґрунтування позовних вимог зазначено, що 01.08.2013 року слідчим відділом Фрунзенського РВ ХМУ ГУМВС України відкрито кримінальне провадження № 0002756 за ч. 1 ст.122 КК України за заявою позивача від 27.07.2013 року. Так, відповідач ОСОБА_2 разом з собакою Джан , знаходячись неподалік від будинку № 11/3 по вул. Танкопія в м. Харкові , напали на позивача та нанесли йому тілесні пошкодження, а саме: перелом лівої вилицевої кістки зі зміщенням, розрив верхньої губи та численні вибої м`яких тканин (ЖЭО № 8284 від 01.08.2013 року). Даним злочином позивачу нанесена матеріальна шкода на суму 23 549,00 грн., з яких: 6913,00 грн. - кошти, витрачені позивачем на операцію та лікування; 12 626,00 грн. - компенсація витрат на відновлення здоров`я; 700,00 грн.- окуляри з астигматичним склом; 110,00 грн. - мастерка Adidas; 2800,00 грн. - золотий хрестик; 400,00 грн. - побитий корпус мобільного телефона. Крім того, позивач зазначає, що йому нанесена моральна шкода, так як відповідачем нанесені небезпечні для життя травми, внаслідок чого рух життя позивача був порушений, він знаходився у депресивному стані. Знаходячись у лікарні, позивач в результаті тяжкої операції переніс сильний біль та страх, його ліве око стало бачити гірше. Тому позивач оцінює моральну шкоду у розмірі 80 000,00 грн.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

27.05.2021 року позивачем ОСОБА_1 подано заяву про долучення до матеріалів справи письмових доказів.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву на позов.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, як що таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

В цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

В ст. 275 ЦПК України визначені строки розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно з одним із принципів судочинства визнано пріоритет публічного інтересу над приватним. Безпідставне умисне затягування розгляду справи нівелює завдання ЦПК України, яким є охорона прав і свобод громадян, зміцнення законності та виховання громадян.

Крім того, недотримання строків розгляду справ порушує конституційне право на судовий захист і негативно впливає на ефективність та авторитет судової влади.

Будучи обізнаним про розгляд справи судом, відповідач відзиву та жодних доказів не подав, а тому розгляд справи здійснений судом на підставі наявних доказів, що містяться в матеріалах справи.

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд прийшов до наступного висновку.

Нормами ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

У статті 77 ЦПК України вказано про належність доказів:

1. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

2. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

3. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

4. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

У статті 78 ЦПК України зазначено про допустимість доказів:

1. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

2. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Про достатність доказів вказано у ст. 80 ЦПК України:

1. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

2. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У ст. 22 ЦК України передбачено право особи на відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди:

1. Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

2. Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

3. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

4. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.03.1992 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 24.04.2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, вчиненого ним при обставинах, зазначеним у рішенні вище, та призначено покарання у виді 1 року 6 місяців обмеження волі з іспитовим строком на 1 рік з покладанням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а.с. 12- 15.

Вироком суду встановлено, що 27.07.2013 року, приблизно о 01 год. 30 хв., ОСОБА_2 перебуваючи в громадському місці на бул. Юр`єва біля буд. № 6, Стадіонного проїзду в м. Харкові, неофіційно працюючий охоронцем атракціону, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи при собі собаку породи овчарка по кличці «Джан», яка була без повідка, що заборонено відповідними правилами вигулу собак без повідків і намордників в не відведених для цього місцях, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, що виникли між ним та малознайомим ОСОБА_1 у ОСОБА_2 раптово виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_1 . Реалізовуючи свій злочинний намір, ОСОБА_2 усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи діяти саме таким чином, розуміючи, що собака розуміє його команди та може причинити шкоду здоров`ю потерпілому, умисно надав собаці команду: «Джан, взяти!», переслідуючи на меті нанесення вказаною твариною ушкоджень, подавляючи волю потерпілого. Реагуючи на команду ОСОБА_2 , собака по кличці « Джан », здогнала ОСОБА_1 біля буд. № 6, Стадіонного проїзду в м. Харкові та накинулась двома лапами на потерпілого, вчепившись зубами останньому за лівий рукав куртки, якою той прикрився, та прокусивши куртку, спричинила йому фізичний біль. В цей час, подавивши волю ОСОБА_1 , ОСОБА_2 підбіг до потерпілого та продовжуючи реалізовувати свої умисні злочинні дії для спричинення тілесних ушкоджень, ногами почав наносити удари в область обличчя, голови та тулубу потерпілому ОСОБА_1 . У зв`язку із злочинними діями ОСОБА_2 по відношенню до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 спричинив відповідно висновку судово-медичної експертизи № 1008-А/13 від 03.08.2014 року, закритий перелом лівої виличної кістки з порушенням цілостності нижнього краю лівої орбіти та виличноальвеолярного відростку, гемо синус, що відносяться до ушкоджень середнього ступеня важкості, по критерію тривалості розладу здоров`я.(п.2.2.2. Правил «Судово-медичного визначення ступеню важкості тілесних ушкоджень». Наказ № 6 МОЗ України зід 17.01.1995 р.); забійну рану верхньої губи, що відноситься до легких тілесних ушкоджень, по критерію тривалості розладу здоров`я.(п.2.3.3. Правил Судово-медичного визначення ступеню важкості тілесних ушкоджень». Наказ № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р.); крововилив в оболонки лівого ока, садна та синці обличчя, тулубу та кінцівок, що відносяться до легких тілесних ушкоджень (п.2.3.3. Правил «Судової-медичного визначення ступеню важкості тілесних ушкоджень». Наказ № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р.), після чого ОСОБА_2 разом з собакою з місця вчиненого кримінального правопорушення зник, а.с. 5-7.

В рамках розгляду кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, ОСОБА_1 було подано позовну заяву про стягнення з ОСОБА_2 матеріальної шкоди та моральної шкоди, а.с. 8.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 02.02.2021 року вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 24.04.2018 року скасовано та призначено в цій частині новий судовий розгляд в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства, а.с. 16-17.

Отже, вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 24.04.2018 року в частині дій ОСОБА_2 по відношенню до ОСОБА_1 , в тому числі дій по завданню тілесних ушкоджень, при обставинах, викладених у вказаному вироку, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки цих дій.

Матеріали справи свідчать, що 28.07.2013 року ОСОБА_1 звертався до Харківської обласної клінічної лікарні швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. Мещанінова та йому було встановлено діагноз: перелам лівої виличної кісткиіз зсувом, інфікована забійна рани верхньої губи, в зв`язку з чим ОСОБА_1 рекомендована госпіталізація, а.с.4.

З виписки з медичної карти № 23125 стаціонарного хворого, виданої Харківською обласною клінічною лікарнею швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. Мещанінова, вбачається, що ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в Міському центрі щелепно-лицьової та реконструктивної хірургії з 29.07.2013 року по 07.08.2013 року в зв`язку із переламом лівої виличної кісткиіз зсувом, забійна-рваної рани лівої половини нижньої губи, дістопатією 28 зубу, а.с. 3. Позивач отримав наступне лікування: гайморотомія, репозиція та МОС лівої величної кістки, видалення 28 зубу, курс протизапальної та симптоматичної терапії.

Крім того, позивачем надано листок непрацездатності серії АГА №328836, виданий КЗОЗ «Харківська міська стоматологічна поліклініка № 3», з якого вбачається, що ОСОБА_1 перебував на амбулаторному лікуванні з 08.08.2013 року по 20.08.2013 рок, а.с. 4.

З документально підтверджених копій чеків вбачається, що позивачем за період, що відноситься до стаціонарного та амбулаторного лікування, витрачено 3746,08 грн., зокрема на придбання пластини та гвинтів для проведення операції, та медичних препаратів, а.с. 5-6. Решта чеків, наданих позивачем на обґрунтування позовних вимог про відшкодування майнової шкоди, завданої злочином, за датою придбання препаратів медичних препаратів не відповідають періоду лікування, або свідчать про придбання продуктів харчування, або здійснення добровільних благодійних внесків, або подані позивачем повторно, а як слід, зазначені в них витрати задоволенню не підлягають.

Згідно ч. 7 ст. 128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом вказаних норм зобов`язання з відшкодування шкоди - це такі цивільно-правові зобов`язання, в яких потерпіла сторона (кредитор) має право вимагати від боржника (заподіювача шкоди) повного відшкодування протиправно завданої шкоди шляхом надання відповідного майна в натурі або відшкодування збитків.

Крім того, з огляду на положення статті 509 та з урахуванням приписів статей 11, 22, 599, 1166 - 1168 ЦК України факт завдання особі шкоди, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка завдала шкоду. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).

Зазначене підтверджується правовою позицією Верховного Суду України №6-954цс16 від 26.10.2016 року.

За таких обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог про стягнення завданої майнової шкоди, що документально підтверджені наданими чеками про придбання ліків, у розмірі 3746,08 грн.

Позовні вимоги ОСОБА_1 про відшкодування витрат на поновлення здоров`я в сумі 12626 грн. жодним чином позивачем не доведені, з чого вони складаються та чим вони підтверджуються позивачем не обґрунтовано, а як слід задоволенню не підлягають.

Вимоги позивача про відшкодування вартості пошкодженого під час події злочину майна (окулярів, майстерки, корпусу мобільного телефону) не підтверджені з його боку даними про дійсну вартість вказаного майна на момент злочину, а твердження про зникнення під час побиття золотого хрестика, його ваги та вартості - не доведено, а як слід в задоволенні цієї частини позовних вимог суд відмовляє.

Стосовно позовних вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами статті 1167 ЦК України: моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом (ч. 2ст. 1167 ЦК України).

На підставі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (ч. ч. 1, 2ст. 23 ЦК України).

За правилами ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму ВСУ №4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Пунктом 18 Постанови Пленуму передбачено, що при розгляді справ про відшкодування моральної шкоди суди мають виявляти і всебічно з`ясовувати причини й умови, що призводять до порушення прав фізичних і юридичних осіб та заподіяння їм моральної шкоди.

Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, враховуючи, що вина відповідача у вчиненні ним злочинних дій, направлених на заподіяння здоров`ю позивача, доведена вироком суду, який набрав законної сили, завданні злочинними діями відповідача позивачу тілесні ушкодження, які за критерієм небезпеки життя є середнього ступеня тяжкості тілесними ушкодженнями, мають причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою відповідача і моральною шкодою, яку він завдав позивачу, що виразилась у душевних стражданнях позивача, яких він зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього, а також у фізичному болю та стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з ушкодженням здоров`я, необхідністю отримати щелепно-лицьову операцію, позбавитися зубу, певний час бути обмеженим в звичайних людських потребах - приймати їжу, розмовляти, здійснювати міміку обличчям, що, змусило позивача вживати додаткові заходи для відновлення свого здоров`я. Крім того, суд враховує, що позивач непередбачено був вимушений відшукувати фінансові можливості для придбання потрібних ліків та медичних приладів, та самостійно своєчасно нести ці витрати. Сам факт побиття носив принизливий характер, порушував чоловічу честь і гідність позивача, завдав душевних страждань як в момент нанесення тілесних ушкоджень, так і в подальшому, тривалий час в ході розгляду кримінальної та цивільної справи, пригадування та з`ясування обставин та деталей правопорушення. З урахуванням зазначеної сукупності цих обставин суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача моральної шкоди в сумі 50 000,00 грн.

Питання щодо судових витрат судом вирішуються відповідно до положень ст.141 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Заявлені у позові позовні вимоги на суму 103 549 грн. (23 549,00 грн. + 80 000 грн.) суд задовльняє на суму 53 746,08 грн. ( 3746,08грн. + 50 000 грн.), тобто частково ( 53 746,08 грн. / 103 549,00 = 51,90 %).

Пропорційно розміру задоволених позовних вимог на відповідача суд покладає судовий збір 537,41 грн. ( 51,90 % х 1035,49 грн.:100% ).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 13, 76-81, 256, 259, 263-265, 280 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, у розмірі 3746 (три тисячі сімсот сорок шість) грн. 08 коп. та моральну шкоду у розмірі 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави у розмірі 537 (п`ятсот тридцять сім) грн. 41 коп.

Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст. ст. 284-285 ЦПК України.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Роз`яснити, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомий, зареєстроване у встановленому порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_3 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП невідомий, останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 .

Повне судове рішення складено 24.01.2022 року.

Суддя Т.В. Бабкова