печерський районний суд міста києва
Справа № 757/210/22-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2022 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Вовк С. В.,

при секретарі судових засідань Брачун О. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Голосіївського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо виконання рішення Печерського районного суду м. Києва від 23 лютого 2007 у справі № 2-30/07 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївське» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 про відшкодування збитків, завданих забезпеченням позову та за зустрічним позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївське», Товариства з обмеженою відповідальністю «Оксамит-сервіс» про визнання недійсним договору оренди нежилого приміщення,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаною скаргою в порядку статті 447 ЦПК України, в обґрунтування якої зазначила, що вона була боржником на підставі виконавчого листа, виданого Печерським районним судом м. Києва, на підставі якого Відділом державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції міста Києва (наразі - Голосіївський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)) відкрито виконавче провадження, вчинено виконавчі дії, зокрема накладено арешт на майно боржника. На підставі Ухвали Верховного суду України від 16 липня 2008 року по справі № 6-24354св07 старшим державним виконавцем Чаргадзе Н.О. ВДВС Голосіївського РУЮ м. Києва постановлено зняти арешт з усього майна ОСОБА_1 , про що ним винесено постанову про зняття арешту з майна боржника від 19 грудня 2008 року. Проте, після закінчення виконавчого провадження, всупереч вимогам Закону України «Про виконавче провадження», арешт з усього нерухомого майна ОСОБА_1 не знято.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи, як передбачено частиною першою статті 447 ЦПК України.

Учасники розгляду до суду, для участі у судовому засіданні, про час, дату і місце проведення якого повідомлялися належним чином, не з`явилися.

Відповідно до частини другої статті 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд, вивчивши подану скаргу та заперечення, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що рішенням Печорського районного суду м. Києва від 23 лютого 2007 року в задоволенні позову ТОВ «Миколаївське» та у зустрічному позові відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 19 вересня 2007 року по справі № 22-4495/2007р. рішення Печерського районного суду м. Києва від 23 лютого 2007 року в частині відмови у задоволенні позову ТОВ «Миколаївське» скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким позов задоволено та стягнуто з кожного з відповідачів по 23536 грн.46 коп. в рахунок відшкодування збитків, завданих забезпеченням позову.

На підставі рішення апеляційного суду м. Києва від 19 вересня 2007 року по справі № 22-4495/2007р. виконавцем ВДВС Голосіївського РУЮ м. Києва вчинено виконавчі дії шляхом винесення постанови про арешт всього нерухомого майна ОСОБА_1 .

Ухвалою Верховного суду України від 16 липня 2008 року по справі № 6- 24354св07 рішення апеляційного суду м. Києва від 19 вересня 2007 року щодо скасування рішення Печерського районного суду м. Києва від 23 лютого 2007 року у частині відмови у задоволенні позову ТОВ «Миколаївське» та задоволення його позову про стягнення з кожного відповідача збитків по 23536 грн. 46 коп. скасовано та залишено без змін рішення Печерського районного суду м. Києва від 23 лютого 2007 року.

У грудні 2008 року ОСОБА_1 звернулась до ВДВС Голосіївського РУЮ м. Києва із заявою про зняття арешту.

Листами № 600/4 від 19.12.2008 р. (вих. 2139) та № 600/4 від 19.12.2008 р. (вих. 2138) за підписом начальника відділу ДВС Голосіївського РУЮ м. Києва О.І. Гребенюк та старшого державного виконавця Н.О Чаргадзе Заявник отримала Постанову про зняття арешту з майна боржника від 19 грудня 2008 року.

У статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» 21 квітня 1999 року № 606-ХІV (далі - Закон № 606-ХІV), в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до частини першої статті 7 Закону № 606-ХІV державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

За змістом пункту 4 частини першої статті 37 Закону № 606-ХІV виконавче провадження підлягає закінченню у випадку скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), яке підлягало виконанню на підставі виконавчого документа, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

У частинах першій та другій статті 38 Закону № 606-ХІV встановлено, що у разі закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 цього Закону, крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 40-1 цього Закону, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку з завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника.

Після закінчення виконавчого провадження всупереч вищенаведеним вимогам Закону № 606-ХІV арешт з усього нерухомого майна ОСОБА_1 державним виконавцем не знято, а відтак суд приходить до висновку про обґрунтованість скарги.

Відповідно до частини другої ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Керуючись ст.ст 1-19, 23, 76-89, 95, 351, 352, 447-453 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Голосіївського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо виконання рішення Печерського районного суду м. Києва від 23 лютого 2007 у справі № 2-30/07 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївське» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 про відшкодування збитків, завданих забезпеченням позову та за зустрічним позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївське», Товариства з обмеженою відповідальністю «Оксамит-сервіс» про визнання недійсним договору оренди нежилого приміщення задовольнити.

Визнати дії державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у зв`язку з непроведениям виконавчих дій щодо реєстрації припинення обтяження усього нерухомого майна ОСОБА_1 на виконання постанови про зняття арешту з майна боржника від 19 грудня 2008 року, неправомірними.

Зобов`язати Голосіївський відділ державної виконавчої служби у місті Києві центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) провести виконавчі дії щодо реєстрації припинення обтяження усього нерухомого майна ОСОБА_1 , у віповідності до постанови про зняття арешту з майна боржника від 19 грудня 2008 року, в порядку, встановленому законодавством України.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва.

Про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, відповідний орган державної виконавчої служби, приватний виконавець повідомляють суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання, як передбачено частиною 1 статті 453 ЦПК України.

Суддя С. В. Вовк