Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 712/211/22

Провадження 2/712/1162/22

26 липня 2022 року м.Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого/судді - Марцішевської О.М.

за участю секретаря судового засідання Шевченко О.П.

позивачки ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

спеціаліста ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунальної установи «Обласний центр народної творчості та культурно-освітньої роботи» Черкаської обласної ради про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, -

ВСТАНОВИВ:

11 січня 2022 року позивачка ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати.

В обґрунтування вимог вказує на те, що 07 лютого 2017 року ОСОБА_1 була прийнята на роботу на посаду директора Комунального підприємства «Черкасиоблкіно» Черкаської обласної ради у місті Черкаси, шляхом укладання контракту на строк п`ять років за результатами конкурсу на підставі рішення Черкаської обласної ради № 12-19/VII від 03.02.17р. «Про призначення ОСОБА_1 на посаду директора КП «Черкасиоблкіно» ЧОР» .

23 квітня 2021 року, засновником, Черкаською обласною радою було прийнято рішення № 6-12/VIII про реорганізацію Комунального підприємства «Черкасиоблкіно» Черкаської обласної ради шляхом приєднання до Комунальної установи «Обласний центр народної творчості та культурно-освітньої роботи» Черкаської обласної ради.

30 липня 2021 року позивачку було звільнено із займаної посади на підставі п.1 ст.40 КЗпП України згідно розпорядження голови Черкаської обласної ради від 26.07.2021р. № 245-р «Про звільнення ОСОБА_1 »

В день звільнення 30 липня 2021 року, позивачу було видано на руки трудову книжку, але не було проведено розрахунку по звільненню та не виплачено заробітну плату та інші платежі. Розрахунок з позивачем було проведено правонаступником підприємства Комунальною установою «Обласний центр народної творчості та культурно-освітньої роботи» Черкаської обласної ради 30 вересня 2021 року, що є порушенням відповідачем положень ст. 47, 115, 116 КЗпП України щодо проведення з працівником остаточного розрахунку в строки, передбачені законом.

Сума середньоденної заробітної плати позивачки відповідно до довідки про заробітню плату № 145 від 06.10.2021 р. та Форми ОК-7 про індивідуальні відомості про застраховану особу» становить: 10 182,18 + 63 167,08 ? (20+22) = 1 746,41 грн., де 10 182,18 грн. заробітна плата позивачки за червень 2021 року; 63 167,08 заробітна плата позивачки за липень 2021 року.

Кількість робочих днів у червні і липні 2022 року становить 20 та 22 дні відповідно. Таким чином, кількість робочих днів, належних оплаті за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01 серпня 2021 року до 30 вересня 2021 року складає 42 (сорок два робочих дні). Відтак, сума середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні становить:

42 ? 1746,41 = 73 349,22 гривень.

Просить суд стягнути з КУ «Обласний центр народної творчості та культурно-освітньої роботи» Черкаської обласної ради на користь ОСОБА_1 73 349,22 гривень 22 копійки та судовий збір.

12 січня 2022 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

31 січня 2022 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якій останній просить відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування доводів відзиву, відповідач зазначив, що позивачка була призначена на посаду директора Комунального підприємства «Черкасиоблкіно» Черкаської обласної ради за результатами конкурсу шляхом укладання контракту на строк п`ять років з 07 лютого 2017 року. Відповідно до Статуту, затвердженого розпорядженням голови Черкаської обласної ради від 03.04.2020 року № 141-р, комунальне підприємство «Черкасиоблкіно» Черкаської обласної ради було унітарним підприємством комунальної форми власності галузі культури у сфері кінообслуговування населення, реставрації та забезпечення збереження фільмофонду. Підприємство мало самостійний баланс, відокремлене майно, розрахункові та інші реєстраційні рахунки в ГУ Державної казначейської служби, банківських установах, круглу печатку, штампи та інше. Підприємство несло відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах коштів, що перебувають в його розпорядженні, згідно чинного законодавства України.

Рішенням Черкаської обласної ради від 23.04.2021 року № 6-12/VIII комунальне підприємства «Черкасиоблкіно» Черкаської обласної ради було реорганізовано шляхом приєднання до комунальної установи «Обласний центр народної творчості та культурно-освітньої роботи» Черкаської обласної ради (відповідача). Цим же рішенням було створено комісію з реорганізації підприємства та затверджено її склад.

Розпорядження голови Черкаської обласної ради від 26.07.2021 р. № 245-р, керуючись рішенням обласної ради від 16.12.2016 р. № 10-18/VII (зі змінами) 30.07.2021 року позивачку було звільнено з посади директора комунального підприємства «Черкасиоблкіно» Черкаської обласної ради у зв`язку з реорганізацією підприємства згідно з пунктом 1 статті 40 КЗпП України. Цим же розпорядженням головному бухгалтеру КП «Черкасиоблкіно» Сахнік К.М., яка була членом комісії з реорганізації підприємства, було вказано вжити заходів, передбачених чинним законодавством України, пов`язаних із звільненням.

Відповідно до статті 116 КЗпП України на підставі вказаного розпорядження при звільненні позивачки ОСОБА_4 , як головний бухгалтер Комунального підприємства «Черкасиоблкіно» Черкаської обласної ради та член комісії з реорганізації підприємства, повинна була виплатити ОСОБА_1 усі належні їй суми (провести повний розрахунок). Проте, в останній робочий день позивачки, 30.07.2021 року, виплату усіх належних їй сум не здійснено.

В той же час рішенням Черкаської обласної ради від 23.04.2021 року № 6-12/VIII «Про реорганізацію комунального підприємства «Черкасиоблкіно» Черкаської обласної ради» відповідача було визначено правонаступником комунального підприємства «Черкасиоблкіно» Черкаської обласної ради. Про наявність заборгованості по оплаті праці відповідачу стало відомо після затвердження передавального акту.

Згідно відомостей єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань України (далі «ЄДРПОУ») юридична особа комунальне підприємство «Черкасиоблкіно» припинена а до відповідача перейшли майнові права і обов`язки цієї реорганізованої юридичної особи з 27.09.2021 року. Відповідач набув можливість виплатити позивачці заборгованість із заробітної плати лише з 27.09.2021 року, з дня внесення відповідного запису до ЄДРПОУ.

Після вказаної дати, відповідно до вимог чинного законодавства України, відповідачем в органах казначейства зареєстровано документи для здійснення виплат, що обліковувалися як кредиторська заборгованість, та 30.09.2021 року здійснено виплату у розмірі 110 202,43 грн., що підтверджується самою позивачкою наданням довідки з банківської установи про зарахування коштів на її рахунок. Фактично відповідач до 27.09.2021 року не мав законних підстав для проведення виплат позивачці, оскільки не набув прав та обов`язків комунального підприємства «Черкасиоблкіно» Черкаської обласної ради як правонаступник. Зважаючи на це, вини відповідача у невиплаті позивачці у день звільнення належних їй сум не вбачається, а тому відповідач не несе відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України.

Окрім того, позивачкою було невірно застосовано норми Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету міністрів України від 08.02.1995 р. № 100, оскільки при розрахунках у розрахунковий період застосовує червень і липень місяці, оскільки при розрахунку необхідно було застосовувати суми невиплаченої заробітної плати за травень і червень місяці. Згідно з довідкою, наданою позивачкою до позову, суми нарахованої їй заробітної плати за травень 2021 року становить 3 929,73 грн., у червні 2021 р. 10 182,18 грн. Кількість календарних днів у травні-червні 2021 року становить 61 календарний день. Невиплата заробітної плати розпочалася 31.07.2021 року і закінчилась 30.09.2021 року, що становить 62 календарні дні. Таким чином, середній заробіток за весь час затримки відповідачем розраховуються наступним чином: 3 929,73 грн. + 10 182,18 грн. ? 61 календарний день (травня і червня 2021 року) ? 62 календарні дні (невиплата заробітної плати) = 14 343,08 грн.

02 лютого 2022 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси було вирішено перейти від розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до комунальної установи «Обласний центра народної творчості та культурно-освітньої роботи» Черкаської обласної ради про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін в розгляд справи порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

21 лютого 2022 року від позивачки до суду надійшла відповідь на відзив, в якій просить суд врахувати доводи викладені позивачкою на спростування заперечень, викладених відповідачем у відзиві на позовну заяву.

В обґрунтування своїх доводів позивачка у відповіді на відзив зазначає, що відповідач у порядку ст. 47, 116 КЗпП України в день звільнення 30 липня 2021 року, було видано на руки трудову книжку, але не було проведено розрахунку по звільненню та не виплачено заробітну плату та інші платежі. В останній робочий день працівник отримує не лише трудову книжку, але й обов`язків остаточний розрахунок за всі невідпрацьовані дні, дня невикористаних щорічних відпусток та інші належні працівникові виплати, як це передбачено статтею 116 КЗпП України.

З метою уникнення питань та спорів про належні суми виплати, працівника заздалегідь письмово інформують про розміри таких виплат, чого також не було зроблено відповідачем. Якщо ж все таки виникне спір щодо належних сум виплат, то до моменту його вирішення роботодавець в день звільнення зобов`язаний виплатити працівнику середній заробіток за час затримки розрахунку до моменту його проведення у порядку статті 117 КЗпП України. Окрім того, працівникам, яких звільняють в зв`язку з ліквідацією підприємства обов`язково виплачується вихідна допомога в розмірі, не менше середнього місячного заробітку, що визначено статтею 44 КЗпП України.

Розрахунок середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати позивачкою було виконано вірно і у спосіб, передбаченому Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ № 100 від 08 лютого 1995 року.

Крім того, позивачка зазначає, що чинним законодавством не встановлено, що у разі звільнення працівника в передостанній день місяця, для розрахунку останній робочий місяць пропускається а беруться два попередніх, як вважає відповідач.

Також позивачка акцентує увагу суд на тому, що відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації провадиться в день звільнення й жодними нормами не передбачено виключень під час проведення ліквідації або реорганізації підприємств.

Твердження відповідача про те, що йому стало відомо про наявність заборгованості по оплаті праці лише після затвердження передавального акту не відповідає дійсності.

Відповідач, як правонаступник, несе повну відповідальність за порушення норм трудового законодавства при звільненні позивачки як працівника КП «Черкасиоблкіно».

03 березня 2022 року позивач звернулася до суду із заявою про уточнення позовних вимог, в якій просить суд стягнути з відповідача суму заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 39 750,68 грн. а також судові витрати у розмірі судового збору у сумі 992,40 грн.

В обґрунтування доводів, вказаній у заяві про уточнення позовних вимог, позивачка зазначає, що на виконання наказу № 12/ОД від 05.07.2021 р. «Про проведення інвентаризації, в зв`язку з реорганізацією підприємства» 09.07.2021 року було проведено інвентаризацію, про що було складено відповідний акт та підписано матеріали ревізії (передавальний акт) та передано до Черкаської обласної ради. При цьому, директор та головний бухгалтер відповідача, відповідно до наказу, були членами комісії з інвентаризації та ліквідації і станом на 09.07.2021 р. їм було відомо про стан всіх справ по КП «Черкасиоблкіно» Черкаської обласної ради. Тому твердження відповідача про незнання існуючої заборгованості по заробітній платі позивачки не відповідають дійсності.

30 червня 2021 року головою комісії з реорганізації, заступником голови Черкаської обласної ради Мушієком М. Г. затверджено перерозподіл бюджетних коштів , затверджено зміни до бюджетного кошторису 2021 року (у тому числі й заробітна плата). Річне бюджетне фінансування КП «Черкасиоблкіно» Черкаської обласної ради було перерозподілене на відповідача. Таким чином, весь річний фонд заробітної плати штатних працівників КП «Черкасиоблкіно» Черкаської обласної ради був у розпорядженні відповідача з липня 2021 року й Відповідач мав можливість провести вчасно розрахунки по звільненню ОСОБА_1 . Відповідач не тільки знав про існуючу заборгованість перед всіма штатними працівниками КП «Черкасиоблкіно» Черкаської обласної ради, але й отримав на початку липня бюджетні кошти у сумі 746 900,00 грн. У подальшому відповідач провів розрахунки з цих коштів з працівниками КП «Черкасиоблкіно» Черкаської обласної ради, які були переведені до КУ «Обласний центр народної творчості та культурно-освітньої роботи» Черкаської обласної ради» (відповідача). В той час, як із позивачкою розрахунку по звільненню 30.07.2021 року проведено не було.

Окрім того, позивачка у заяві про уточнення позовних вимог зазначила, що згідно пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ № 100 від 08 лютого 1995 року для розрахунку суми вихідної допомоги необхідно брати виплати за попередні два місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна плата. Час, протягом якого працівник згідно з законодавством не працював і за ним не зберігався заробіток або зберігся частково, виключається з розрахункового періоду.

Позивачка була звільнена 30.07.2021 року, тобто у липні місяці 2021 року. У травні місяці 2021 року позивачка перебувала на лікарняному на підтвердження чого було надано листок непрацездатності та Довідку № 145 від 06.10.2021 р. Таким чином, як вважає позивачка, для розрахунку суми вихідної допомоги необхідно брати виплати за березень та квітень 2021 року.

Згідно довідки про заробітню плату позивачки № 145 від 06.10.2021 року заробітна плата позивачки у квітні місяці 2021 року становила 10 105,00 грн., у березні місяці 2021 року 18 105,00 грн. Робочих днів у квітні 22, у березні 22 дні.

Таким чином, середньоденна зарплата позивачки у березні-квітні 2021 року становила: 10 105,00 + 18 105,00 ? (22 + 22) = 641,14 грн.

Календарних днів затримки виплат по звільненню: 62 дні (починаючи з 31.07.2021 року й по закінчилась 30.09.2021 року). Отже, середній заробіток за весь час затримки становить: 641,14 ? 62 = 39 750,68 грн.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила суд в їх задоволенні відмовити з підстав, викладених у відзиві. Також просила залишити без розгляду подану позивачкою заяві про уточнення позовних вимог.

Спеціаліст ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримала доводи відзиву.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року №1402-VІІІ «Про судоустрій та статус суддів», районні, міжрайонні, районні у містах, міські, міськрайонні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку учасників процесу, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами цивільного та трудового законодавства.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 07 лютого 2017 року була прийнята на роботу на посаду директора Комунального підприємства «Черкасиоблкіно» Черкаської обласної ради у місті Черкаси, шляхом укладання контракту на строк п`ять років за результатами конкурсу на підставі рішення Черкаської обласної ради № 12-19/VII від 03 лютого 2017 року «Про призначення ОСОБА_1 на посаду директора КП «Черкасиоблкіно» Черкаської обласної ради».

23 квітня 2021 року, засновником, Черкаською обласною радою було прийнято рішення № 6-12/VIII про реорганізацію Комунального підприємства «Черкасиоблкіно» Черкаської обласної ради шляхом приєднання до Комунальної установи «Обласний центр народної творчості та культурно-освітньої роботи» Черкаської обласної ради (відповідача).

У п. 2 вказаного рішення зазначено, що комунальна установа «Обласний центр народної творчості та культурно-освітньої роботи» Черкаської обласної ради (відповідач) є правонаступником прав та обов`язків КП «Черкасиоблкіно Черкаської обласної ради. Цим же рішенням було створено комісію з реорганізації підприємства (п. 4 рішення) та затверджено її склад згідно з додатком.

30 червня 2021 року головою комісії з реорганізації, затупником голови Черкаської обласної ради Мушієком М. Г. затверджено перерозподіл бюджетних коштів , затверджено зміни до бюджетного кошторису 2021 року (у тому числі й заробітня плата). Річне бюджетне фінансування КП «Черкасиоблкіно» Черкаської обласної ради було перерозподілене на відповідача.

На виконання наказу № 12/ОД від 05.07.2021 р. «Про проведення інвентаризації, в зв`язку з реорганізацією підприємства» 09.07.2021 року було проведено інвентаризацію, про що було складено відповідний акт та підписано матеріали ревізії (передавальний акт) та передано до Черкаської обласної ради.

30 липня 2021 року позивача було звільнено із займаної посади на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України згідно розпорядження голови Черкаської обласної ради від 26.07.2021р. № 245-р «Про звільнення ОСОБА_1 » Цим же розпорядженням головному бухгалтеру Черкасиоблкіно ОСОБА_4 , яка була членом комісії з реорганізації підприємства, було вказано вжити заходів, передбачених чинним законодавством України, пов`язаних із звільненням.

В день звільнення 30 липня 2021 року, позивачу було видано на руки трудову книжку, але не було проведено розрахунку по звільненню та не виплачено заробітну плату та інші платежі. Розрахунок з позивачем було проведено правонаступником підприємства Комунальною установою «Обласний центр народної творчості та культурно-освітньої роботи» Черкаської обласної ради лише 30 вересня 2021 року.

30 вересня 2021 року відповідачем на картковий рахунок позивачки було здійснено виплату у розмірі 110 202,43 грн., що підтверджується самою позивачкою наданням довідки з банківської установи про зарахування коштів на її рахунок та не оспорюється сторонами, в зв`язку з чим позивачка звернулась до суду з даним позовом.

Відповідно до ст.49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Після відкриття провадження у справі позивачка в порядку реалізації процесуальних прав у порядку, передбаченому ст.49 ЦПК України подала позовну заяву у редакції зменшених позовних вимог, без зміни підстави підстави позову, а тому відсутні підстави для залишення без розгляду вказаної заяви.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Статтею 21 КЗпП України передбачено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

У відповідності до п. 1 ст. 40 КЗпП підставою припинення трудового договору є зміна в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Відповідно до положень статті 44 КЗпП України при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку.

Згідно зі ст. 94 КЗпП України, статті 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно з ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Частиною 1 ст. 117 КЗпП України визначено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. При невиконанні такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу настає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність. Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 09 червня 2021 року у справі № 569/11319/19, від 16 квітня 2021 року у справі № 761/11253/19, постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 761/9584/15-ц від 26.06.2019 року (пункт 69).

Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя (пункт 70 постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 761/9584/15-ц від 26.06.2019 року).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 лютого 2020 року у справі № 821/1083/17 зазначила, що під «належними звільненому працівникові сумами» необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право станом на дату звільнення згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем (заробітна плата, компенсація за невикористані дні відпустки, вихідна допомога тощо).

У разі невиплати з вини роботодавця (власника або уповноваженого ним органу підприємства, установи, організації) належних звільненому працівникові сум у терміни, зазначені у статті 116 КЗпП України, стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні до дня фактичного такого розрахунку включно є спеціальним заходом відповідальності роботодавця. Такий захід спрямований на захист прав звільнених працівників на отримання у передбачений законом строк усіх виплат, на отримання яких працівники мають право, зокрема, згідно з умовами трудового договору та відповідно до законодавчих гарантій. Тягар відсутності вини у нездійсненні розрахунку зі звільненою особою покладається на роботодавця (власника або уповноважений ним орган). Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16 квітня 2021 року у справі № 761/11253/19.

Відповідно до правової позиції, наведеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 року у справі № 910/4518/16, за змістом приписів ст.ст. 94, 116, 117 КЗпП і ст.ст. 1, 2 Закону України від 24.03.1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати.

У Постанові Верховного Суду України 29 січня 2014 року в справі № 6-144ц13 викладена правова позиція про те, що непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За змістом статей 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Частиною 5 статті 81 ЦПК України цієї статті визначено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку.

Вказані висновки відповідають правовій позиції викладеній у рішенні Конституційного суду України від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 щодо офіційного тлумачення положень статті 233 КЗпП України у взаємозв`язку з положеннями статей 117, 237-1 цього Кодексу.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 25 березня 2020 року у справі № 370/1754/15-ц, у постанові від 24 червня 2020 року у справі № 500/6631/16-ц та у постанові від 09 червня 2021 року у справі № 569/11319/19.

Пунктом 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06 листопада 1992 року передбачено, що у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі, організації) менш двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично пропрацьований час. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100.

Відповідно до п. 3 розділу 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Відповідно до п. 8 розділу 4 зазначеного Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Судом встановлено, що 23 квітня 2021 року, засновником, Черкаською обласною радою було прийнято рішення № 6-12/VIII про реорганізацію Комунального підприємства «Черкасиоблкіно» Черкаської обласної ради шляхом приєднання до Комунальної установи «Обласний центр народної творчості та культурно-освітньої роботи» Черкаської обласної ради. У п. 2 вказаного рішення зазначено, що комунальна установа «Обласний центр народної творчості та культурно-освітньої роботи» Черкаської обласної ради є правонаступником прав та обов`язків КП «Черкасиоблкіно Черкаської обласної ради.

30 липня 2021 року позивачку було звільнено із займаної посади на підставі п.1 ст.40 КЗпП України згідно розпорядження голови Черкаської обласної ради від 26.07.2021р. № 245-р «Про звільнення ОСОБА_1 ». У день звільнення позивачки 30 липня 2021 року, їй було видано на руки лише трудову книжку, натомість не було проведено розрахунку по звільненню та не виплачено заробітну плату та інші платежі.

Також судом встановлено, що розрахунок з позивачем було проведено правонаступником підприємства, відповідачем Комунальною установою «Обласний центр народної творчості та культурно-освітньої роботи» Черкаської обласної ради лише 30 вересня 2021 року.

Таким чином, суд, враховуючи вищевикладене, приходить до висновку, що відповідачем, як правонаступником КП «Черкасиоблкіно» Черкаської обласної ради відповідно до рішення Черкаської обласної ради № 6-12/VIII від 23 квітня 2021 року, всупереч положенням статей 47, 116 КЗпП України не було проведено розрахунок належних позивачці при звільненні. Натомість, такий розрахунок було проведено лише 30 вересня 2021 року, тобто через шістдесят два (62) календарних дні після дня звільнення позивачки.

Відповідачем в ході розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 12, ст. 76-81 ЦПК України суду не було надано належних та допустимих доказів того, що ним, як правонаступником КП «Черкасиоблкіно» Черкаської обласної ради, було проведено розрахунок всіх належних позивачці сум в день її звільнення, 30 липня 2021 року.

Надаючи оцінку поясненням відповідача щодо неможливості відповідача здійснити позивачці виплату усіх належних їй сум при звільненні до 27 вересня 2021 року, тобто до дня внесення відомостей до ЄДРПОУ та відповідного переходу прав та обов`язків до нього як правонаступника юридичної особи КП «Черкасиоблкіно» суд доходить висновку, що вказані обставини не спростовують доводів позивача щодо обов`язку Комунальної установи «Обласний центр народної творчості та культурно-освітньої роботи» Черкаської обласної ради як правонаступника юридичної особи КП «Черкасиоблкіно» здійснити виплату належних їй сум при звільненні у строки, передбачені статтею 116 КЗпП України та не впливають за зміст правовідносин, які виникли між КП «Черкасиоблкіно» Черкаської обласної ради як роботодавцем та позивачки ОСОБА_1 як найманим працівником та не звільняють відповідача, як правонаступника КП «Черкасиоблкіно» Черкаської обласної ради від виконання вимог чинного трудового законодавства в частині дотримання прав позивачки на виплату всіх належних їй сум у день звільнення в порядку статей 47, 116 КЗпП України.

Згідно з частинами 1, 5 ст.104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Відповідно до частин 2, 3 ст. 107 ЦК України після закінчення строку для пред`явлення вимог кредиторами та задоволення чи відхилення цих вимог комісія з припинення юридичної особи складає передавальний акт (у разі злиття, приєднання або перетворення) або розподільчий баланс (у разі поділу), який має містити положення про правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків юридичної особи, що припиняється шляхом поділу, стосовно всіх її кредиторів та боржників, включаючи зобов`язання, які оспорюються сторонами. Передавальний акт та розподільчий баланс затверджуються учасниками юридичної особи або органом, який прийняв рішення про її припинення, крім випадків, встановлених законом.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що у статтях 104, 107 ЦК України не визначається момент переходу прав та обов`язків від юридичної особи, яка припиняється шляхом приєднання. Такий момент не може безумовно пов`язуватися із внесення запису до державного реєстру про припинення юридичної особи, яка приєднується. При реорганізації шляхом приєднання немає значення, чи вказано в передавальному акті про правонаступництво щодо певного майна, прав чи обов`язків. Внаслідок приєднання правонаступником є лише одна особа і будь-який розподіл прав та обов`язків при такому виді реорганізації неможливий.

Аналогічна за змістом правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 14 вересня 2020 року у справі № 296/443/16-ц.

З урахуванням того, що згідно пункту 2 рішення Черкаської обласної ради від 23.04.2021 року № 6-12/VII Комунальна установа «Обласний центр народної творчості та культурно-освітньої роботи» Черкаської обласної ради є правонаступником прав та обов`язків КП «Черкасиоблкіно» Черкаської обласної ради та не пов`язується з державною реєстрацією припинення КП «Черкасиоблкіно» Черкаської обласної ради датою виникнення універсального правонаступництва у Комунальної установи «Обласний центр народної творчості та культурно-освітньої роботи» Черкаської обласної ради щодо КП «Черкасиоблкіно» Черкаської обласної ради, яка припинила свою діяльність шляхом приєднання, слід вважати дату видання рішення № 6-12/VII від 23.04.2021 року 23 квітня 2021 року, з якої відповідач є правонаступником КП «Черкасиоблкіно» Черкаської обласної ради.

Аналогічна за змістом правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 14 вересня 2020 року у справі № 296/443/16-ц.

Оскільки КП «Черкасиоблкіно» Черкаської обласної ради до моменту його реорганізації шляхом приєднання до комунальної установи «Обласний центр народної творчості та культурно-освітньої роботи» Черкаської обласної ради являлось державною установою, то незалежно від джерел його фінансування та подальшої зміни головного розпорядника бюджетних коштів, якими мали фінансуватися видатки на заробітну плату працівників КП «Черкасиоблкіно», відповідальність за його борги, зокрема й щодо виплати працівникам заробітної плати та інших виплат, несе держава в особі Черкаської обласної ради, оскільки саме цей державний орган у порядку правонаступництва був роботодавцем позивачки ОСОБА_1 та ним прийнято рішення про ліквідацію вказаного центру і звільнення позивача.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року в справі №910/5953/17 (провадження №12-98гс19) зазначено, що при реорганізації в формі злиття немає значення, чи вказано в передавальному акті про правонаступництво щодо певного майна, прав чи обов`язків. Адже правонаступник лише один, що унеможливлює виникнення будь-яких спорів щодо переходу майна, прав чи обов`язків. Отже, лише при припиненні суб`єкта господарювання шляхом поділу в розподільчому балансі визначається правонаступництво. Внаслідок же злиття, приєднання або перетворення правонаступником є лише одна особа і будь-який розподіл прав та обов`язків при таких видах реорганізації неможливий. Якщо припустити, що правонаступництво настає лише з моменту державної реєстрації припинення юридичної особи, то це призведе до порушення прав кредиторів, які протягом значного періоду часу не зможуть звернутися з вимогами до новоствореної юридичної особи, яка отримає все майно правопопередника, але не буде нести відповідальність за його зобов`язаннями.

Зважаючи на вищевикладене, гарантоване Конституцією України та чинним законодавством України право позивачки на одержання винагороди за працю має бути захищено шляхом покладення обов`язку по виплаті заборгованості на відповідача Комунальну установу «Обласний центр народної творчості та культурно-освітньої роботи» Черкаської обласної ради.

Не знайшли свого підтвердження й доводи відповідача про те, що відповідачу стало відомо про наявність заборгованості по оплаті праці лише після затвердження передавального акту. З приводу зазначеного суд зазначає наступне.

Річне бюджетне фінансування КП «Черкасиоблкіно» Черкаської обласної ради було перерозподілене на відповідача. Таким чином, весь річний фонд заробітної плати штатних працівників КП «Черкасиоблкіно» Черкаської обласної ради був у розпорядженні відповідача з липня 2021 року й відповідач був обізнаний мав можливість провести вчасно розрахунки по звільненню ОСОБА_1 . Зважаючи на вищевикладене, відповідач принаймні з цього часу був обізнаний з станом заборгованості виплати заробітних плат працівникам КП «Черкасиоблкіно» Черкаської обласної ради і мав фінансову та правову можливість провести розрахунок з позивачкою у строки, передбачені ст.. 116 КЗпП України.

5 липня 2021 року КП «Черкасиоблкіно» Черкаської обласної ради було прийнято Наказ № 12/ОД «Про проведення інвентаризації в зв`язку з реорганізацією підприємства» відповідно до п. 1 якого було вирішено провести повну інвентаризацію основних засобів, нематеріальних активів, товарно-матеріальних цінностей, фільмобази, документів та розрахунків з перевіркою їх фактичної наявності та документального підтвердження станом на 08 липня 2021 року. Матеріали інвентаризації було наказано надати в термін до 9 липня 2021 року. Згідно п. 2 вказаного наказу для проведення інвентаризації було створено постійно-діючу інвентаризаційну комісію, до складу якої входив директор відповідача ОСОБА_2 та головний бухгалтер відповідача ОСОБА_3 .

Таким чином, зважаючи на той факт, що представники відповідача були членами постійно-діючої інвентаризаційної комісії, створеної для проведення реорганізації КП «Черкасиоблкіно» Черкаської обласної ради, відповідачеві з моменту створення цієї комісії та проведення інвентаризації були відомі всі основні засоби підприємства, його нематеріальні активи, товарно-матеріальних цінностей, фільмобаза а також документи та розрахунки у тому числі й розрахунки по заборгованості виплати заробітних плат працівникам КП «Черкасиоблкіно» Черкаської обласної ради.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що затримка фактичного розрахунку з виплати позивачці всіх належних їй сум при звільненні, яке відбулося 30 липня 2021 року, у період з 31 липня 2021 року по 30 вересня 2021 року мала місце з вини відповідача, який, будучи правонаступником КП «Черкасиоблкіно», всіх його прав та обов`язків, з 23 квітня 2021 року, в день звільнення позивачки не провести з ним розрахунки всіх належних їй сум, а саме виплати заробітної плати у строки, зазначені у статті 116 КЗпП України і тому суд вважає обґрунтованими позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати на підставі ст.117 КЗпП України.

При обчисленні відшкодування відповідно до ст. 117 КЗпП України судзазначає, що з урахуванням абзацу 3 п. 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто що передують дню звільнення працівника з роботи.

Згідно п. 2 Розділу ІІ Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженим Постановою Кабінету міністрів України від 08.02.1995 р. № 100 (далі «Порядок»), обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток або для виплати компенсації за невикористані відпустки проводиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.

У всіх інших випадках середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата.

Якщо протягом останніх двох календарних місяців, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи.

Відповідно до п. 5 розділу IV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з п. 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством календарних днів за цей період.

Судом встановлено, що позивачка була звільнена 30 липня 2021 року. У травні місяці 2021 року, а саме з 12.05.2021 року по 26.05.2021 року позивачка перебувала на лікарняному, що підтверджується листком непрацездатності серії АЛГ № 330283, а також табелями обліку використання робочого часу працівниками КП «Черкасиоблкіно» Черкаської обласної ради від 14.05.2021 року та 31.05.2021 року.

Зважаючи на вищевикладене та враховуючи норму абз. 4 п. 2 Розділу ІІ Порядку середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи, а саме за березень 2021 року та квітень 2021 року.

Відповідно до довідки від 06.10.2021 року № 145 та Довідки форми ОК-7 «Індивідуальні відомості про застраховану особу» від 24.11.2021 року розмір заробітної плати відповідачки у березні місяці 2021 року становив 18 105,00 грн., у квітні місяці 2021 року 10 105,00 грн. Кількість робочих днів у березні місяці становило 22 дні, у квітні 22 дні.

Таким чином, середньоденна зарплата позивачки у березні-квітні 2021 року становила: 10 105,00 + 18 105,00 ? (22 + 22) = 641,14 грн.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац 2 п. 8 Порядку).

Кількість робочих днів затримки виплат по звільненню становить 43 робочі дні (з 31.07.2021 року по 30.09.2021 року). Таким чином, середній заробіток за весь час затримки становить: 641,14 ? 43 = 27569,02 грн.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача в комунальної установи «Обласний центр народної творчості та культурно-освітньої роботи» Черкаської обласної ради суми середньої заробітної плати за весь час затримки в сумі 27569,02 грн., які підлягають виплаті на користь позивача з утриманням податків та обов`язкових платежів, оскільки їх сплата є обов`язком будь-якої фізичної особи перед державою.

Також до стягнення з відповідача в силу вимог ст. 141 ЦПК України підлягають судові витрати по оплаті судового збору в сумі 694,68 грн. пропорційно до задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 47, 115-117, 231, 232, 238 КЗпП України, статтями 3, 4, 12, 13, 76-81, 178, 259, 263-265, 268, 273, 280, 430 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Комунальної установи «Обласний центр народної творчості та культурно-освітньої роботи» на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 27569 грн. 02 коп., судові витрати по оплаті судового збору в сумі 694,68 грн., всього стягнути 28263,70 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Черкаського апеляційного суду області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, або за результатом розгляду справи судом апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

Повний текст судового рішення виготовлено 29 липня 2022 року.

Веб-адреса рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 )

Відповідач: Комунальна установа «Обласний центр народної творчості та культурно-освітньої роботи»(м. Черкаси, вул. Смілянська, 112, )