П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2022 року

м. Рівне

Справа № 569/8133/21

Провадження № 22-ц/4815/714/22

Головуючий у Рівненському міському суді

Рівненської області: суддя Першко О.О.

Рішення суду першої інстанції

(вступна і резолютивна частини) проголошено:

об 11 год. 26 хв. 11 лютого 2022 у м. Рівне

Рівненської області

Повний текст рішення складено: 16 лютого 2022 року

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючий: суддя Хилевич С.В.

судді: Ковальчук Н.М., Боймиструк С.В.

секретар судового засідання: Пиляй І.С.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "профіт Капітал";

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору,: Товариство з обмеженою відповідальністю "Мілоан";

представники учасників справи:

позивача - адвокат Філатова Алла Валеріївна;

за участі: учасники справи і їх представники не з`явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 11 лютого 2022 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Профіт Капітал", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору,: Товариство з обмеженою відповідальністю "Мілоан"; про визнання зобов`язання виконаним,

в с т а н о в и в:

У квітні 2021 року в суд звернувся ОСОБА_1 з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» (далі - ТОВ "ФК "Профіт Капітал"), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору,: Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі - ТОВ "Мілоан"), в якому просить визнати виконаним у повному обсязі зобов`язання, що виникло на підставі Кредитного договору № 2362412 від 24 жовтня 2020 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан». Мотивуючи вимоги, вказувалося, що 24 жовтня 2020 року позивач отримав кредит на суму 9 000 грн. 00 коп. у ТОВ «Мілоан». Кінцевою датою повернення коштів і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом визначено 22 листопада 2020 року. Відповідно до Графіків розрахунків, що є Додатком № 1 до Кредитного договору № 2362412 від 24 жовтня 2020 року, загальна сума заборгованості, яка підлягає сплаті до 22 листопада 2020 року становить 15 930 гривень. Звертав увагу на те, що протягом періоду з 24 жовтня 2020 року до 22 листопада 2020 року він регулярно частинами повертав усі взяті у кредит кошти, у т.ч. з урахуванням зазначеної комісії за надання кредиту і процентів. Тому станом на 22 листопада 2020 року його зобов`язання перед ТОВ «Мілоан» за Кредитним договором № 2362412 від 24 жовтня 2020 року було повністю виконано.

Проте на початку березня 2021 року на його поштову адресу почали надходити повідомлення та листи з вимогою сплатити борг за Кредитним договором № 2362412 від 24 жовтня 2020 року, однак уже від іншої установи, а саме - ТОВ «ФК «Профіт Капітал». Так, відповідно до надісланого відповідачем боргового повідомлення його поінформовано про наявність боргу у розмірі 41 186, 88 гривень, що виник у результаті невиконання ним зобов`язання за договором № 2362412 від 24 жовтня 2020 року, який було укладено з ТОВ «Мілоан», та про те, що згідно з умовами Договору факторингу № 24.02/1 від 23 лютого 2021 року право вимоги заборгованості відступлене на користь ТОВ «ФК «Профіт Капітал». У вказаному борговому повідомленні йому запропоновано добровільно сплатити борг у розмірі 41 186, 88 гривень до 23 березня 2021 року.

Крім того, ТОВ «ФК «Профіт Капітал» надіслало гарантійний лист вих. № КЦ- від 02 березня 2021 року, у якому зазначалося про надання можливості виконати зобов`язання по зазначеному кредитному договору в повному обсязі без подальшого нарахування штрафних санкцій, а саме сплатити суму заборгованості у розмірі 15 300 гривень згідно з графіком оплат. Більше того, з початку березня 2021 року працівники ТОВ «ФК «Профіт Капітал» незалежно від пори доби почали активно телефонувати йому і вимагати повернути борг за Договором кредиту у розмірі 41 186, 88 гривень. Окрім іншого, ці особи також почали регулярно телефонувати і до його родичів та знайомих, вимагати від них змусити позивача сплатити неіснуючий борг.

Вважав, що виниклі правовідносини викликають обурення, оскільки він у повному обсязі та вчасно погасив свою заборгованість за Кредитним договором № 2362412 від 24 жовтня 2020 року. Крім цього, наведені суми, які він, на думку ТОВ «ФК «Профіт Капітал», зобов`язаний сплатити, відрізняються між собою. Також на борговому повідомленні ТОВ «ФК «Профіт Капітал» містяться печатки «Колекторське агентство Фактор» і вказане агентство постійно телефонує до нього та вимагає погасити неіснуючий борг. Він повністю погасив суму заборгованості перед ТОВ «Мілоан» у дещо більшому, аніж необхідно, розмірі, тому такі дії ТОВ «ФК «Профіт Капітал» щодо вимагання сплатити грошові кошти та залучення до такого вимагання колекторського агенства є очевидно протиправними. Такі дії ТОВ «ФК «Профіт Капітал» та ТОВ «Мілоан» прямо порушують його права як споживача кредитних послуг.

Оскільки він сплатив усю необхідну суму позики, тому вважав зобов`язання, що виникли на підставі Кредитного договору № 2362412 від 24 жовтня 2020 року між ним та ТОВ «Мілоан», припиненими, адже всі умови договору та вимоги чинного законодавства щодо даного виду зобов`язання були виконані повністю і вчасно (належним чином), що підтверджується витягом з Виписки по картці АТ КБ "Приватбанк" № 4G8J5TS3CDE4IDRJ від 04 березня 2021 року.

Рішенням Рівненського міського суду від 11 лютого 2022 року ОСОБА_1 відмовлено в позові до ТОВ "ФК "Профіт Капітал", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору,: ТОВ "Мілоан"; про визнання зобов`язання виконаним.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 , вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним і необґрунтованим, покликався на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Обґрунтовуючи її, зазначалося про неврахування судом того, що протягом часу з 27 жовтня 2020 року по 17 листопада 2020 року ним було оплачено на користь ТОВ "Мілоан" 15 999, 10 гривень в рахунок заборгованості за кредитним договором №2362412 від 24.10. 2020, що свідчить про виконання своїх зобов`язань перед позикодавцем. Однак судом не було прийнято як належний і допустимий доказ надану ним виписку по картці АТ "Приватбанк", яка підтверджувала сплату грошових коштів, проте не містить вказівки про призначення платежу. Шляхом аналізу можна дійти висновку про те, що виписки за картковими рахунками є належними доказами щодо розрахунку за кредитним договором та/або наявності заборгованості за цим договором. При цьому залишено без уваги правову позицію, висловлену Верховним Судом у постанові від 25 травня 2021 року у справі №554/4300/16-ц.

Натомість суд помилково підтримав заперечення ТОВ "Мілоан" проти позову, вказуючи, що меморіальні ордери позикодавця про здійснення оплати в рахунок послуги пролонгації спростовують вимоги позивача і підтверджують той факт, що зобов`язання не є виконаним і триває. Також не згоден із твердженнями щодо пролонгації кредитних відносин, оскільки будь-яких доказів з цього приводу надано не було, а сам заявник не визнає цієї обставини.

Тому вважав, що відповідач і третя особа використовують шахрайські схеми для незаконного заволодіння грошовими коштами позивача, що виявляється у намаганні повторно стягнути неіснуючий борг.

Щодо меморіальних ордерів, наданих ТОВ "Мілоан", то вважав, що ці документи не містять жодних відомостей, які стосуються зобов`язань заявника, в т.ч. ідентифікаційного номера платника податків, документи не підписані службовими особами і не мають відбитків печаток.

Не погоджувався із висновками суду про те, що позикодавець не є банківською установою, не здійснює діяльність з відкриття, обслуговування банківських рахунків, а тому не може видавати виписки з цих рахунків. Так, ухвалою Рівненського міського суду від 19 листопада 2021 року витребовувалися виписки з банківського рахунку самого товариства. При цьому неврахованими є норми Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 №254.

Оскільки ТОВ "Мілоан" є первісним кредитором, виписка з банківського рахунку за період з 24 жовтня 2020 року по 22 листопада 2020 року очевидно підтверджувала би інформацію про повний розрахунок з позикодавцем. Однак ТОВ "Мілоан" навмисно ухиляється від її надання.

З наведених міркувань просив скасувати рішення першої інстанції, ухваливши нове судове рішення - про задоволення позову ОСОБА_1 .

Відзив на апеляційну скаргу іншим учасником справи чи його представником не подавався, хоча про таке право їм було роз`яснено ухвалою Рівненського апеляційного суду від 05 травня 2022 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи заявника, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив із недоведеності позивачем заявлених вимог, оскільки надані ним докази на обґрунтування спірних обставин спростовуються представленими ТОВ "Мілоан" засобами доказування про те, що зобов`язання позичальником виконано не було. Внаслідок встановленого факту пролонгації кредитного договору зобов`язання ОСОБА_1 не лише не припинилися, а й тривали в подальшому. Ця обставина призвела до утворення заборгованості у розмірі 41 186, 88 гривень, право вимоги якої було на підставі укладеного 23 лютого 2021 року між позикодавцем та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» Договору відступлення прав вимоги №24.02/1 передано на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал».

З такими висновками погоджується і колегія суддів.

Як з`ясовано, 24 жовтня 2020 року між ТОВ «Мілоан» як позикодавцем та ОСОБА_1 як позичальником укладено Кредитний договір №2362412, за яким позикодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк 29 днів з 24 жовтня 2020 року надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі 9 000 гривень, а позичальник зобов`язався повернути позикодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом 22 листопада 2020 року та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що встановлені договором.

На виконання умов договору 24 жовтня 2020 року ТОВ «Мілоан» на кредитний рахунок НОМЕР_1 були перераховані 9 000 гривень, що підтверджується платіжним дорученням №31337270 від 24 жовтня 2020 року.

Кредитний договір укладено в електронній формі. Позичальник ознайомлений з усіма істотними умовами договору, розумів зміст, права та обов`язки сторін, а також свою відповідальність у разі недотримання його умов та не заперечував виконання умов договору ТОВ «Мілоан» в частині надання йому грошових коштів 24 листопада 2020 року в сумі 9 000 гривень.

Відповідно до пунктів 1.5.-1.6., 2.3, 2.6, 2.8, розділу 6 Кредитного договору загальні витрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат, які повинен сплатити позичальник за цим договором (без врахування суми (тіла) кредиту) складає 6 930 гривень в грошовому виразі та 969 гривень відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені у п.п. 1.5.1-1.5.2 договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом складає 15 930 гривень. Загальні витрати позичальника за кредитом, орієнтована реальна річна процентна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, а також строк кредиту розраховані виходячи з припущення, що позичальник отримає кредитні кошти в день укладення цього договору, а кредитний договір залишиться чинним протягом погодженого строку та що позикодавець і позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в цьому договорі. Комісія за надання кредиту становить 1 710 гривень, яка нараховується за ставкою 19,00 відсотків від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом становлять 5 220 гривень, які нараховуються за ставкою 2.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Тип процентної ставки за цим договором: фіксована. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Особливості нарахування процентів визначені п.2.2.3 цього договору.

Позичальник за наявності відповідної пропозиції позикодавця має право на продовження строку користування/повернення кредиту на таких самих умовах, на певну кількість днів доступну у пропозиції відповідно до розділу 6 Правил. Для продовження строку користування кредитом позичальник має вчинити дії, передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за продовження кредиту та певну частину заборгованості по кредиту.

За наявності між сторонами відповідної домовленості (акцептованої позичальником пропозиції позикодавця відповідно до розділу 6 Правил), а також на підставі п.3.2.7 договору, пролонгація може здійснюватися на інших умовах ніж передбачено цим пунктом.

Волевиявлення позичальника продовжити строк користування/повернення кредиту та укладення угоди про це, згідно з п. 6.14. Правил, підтверджується здійсненням ним відповідного платежу у спосіб, визначений п.2.5 договору.

Датою сплати заборгованості по кредиту/сплати за продовження строку кредитування вважається дата отримання товариством грошових коштів/інформаційного повідомлення від платіжної системи, через яку було здійснено переказ коштів, про здійснення відповідного переказу з посиланням на номер кредитного договору/ідентифікаційний код особи позичальника, за умови, що в подальшому грошове відшкодування за такою операцією надійшло на рахунок товариства.

Для визначення будь-яких обставин виконання грошових зобов`язань або будь-якої їх частини, вирішальне значення мають дані бухгалтерського обліку товариства.

Кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства.

В подальшому, 23 лютого 2021 року, між позикодавцем та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено Договір відступлення прав вимоги №24.02/1, за умовами якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними в реєстрі боржників, укладеними між кредитором та боржниками (портфель заборгованості).

З витягу з Реєстру прав вимоги №1 від 24 лютого 2021 року до Договору факторингу №24.02/1 від 23 лютого 2021 року вбачається, що до реєстру був включений Кредитний договір №2362412 від 24 жовтня 2020 року, укладений з ОСОБА_1 , із загальною заборгованістю 41 186 гривень.

Між тим, позивач вказував, що з 24 жовтня 2020 року до 22 листопада 2020 року він повернув усі взяті у кредит кошти, з урахуванням комісії за надання кредиту і процентів, що підтверджується витягом з Виписки по картці Приватбанку № 4G8J5TS3CDE4IDRJ від 04 березня 2021 року. Ним було здійснено погашення заборгованості за Кредитним договором № 2362412 від 24 жовтня 2020 року у таких розмірах: 27 жовтня 2020 року - 2 600 гривень; 28 жовтня 2020 року - 3 049 гривень; 29 жовтня 2020 року - 5 700 гривень; 31 жовтня 2020 року - 4 132 гривень; 15 листопада 2020 року - 252 гривень; 17 листопада 2020 року - 265 гривень, тобто ним сплачено 15 999 гривень, тоді як кінцева сума, яка підлягала сплаті за договором становила 15 930 гривень.

Судом правильно встановлено, що згідно з Випискою по картці/рахунку НОМЕР_2 АТ КБ «Приватбанк» № 4G8J5TS3CDE4IDRJ від 04 березня 2021 року ОСОБА_1 дійсно були здійснені ці перекази зі своєї картки, однак в деталях операції не вказано, що ці кошти були сплачені ТОВ «Мілоан» на виконання умов Кредитного договору №2362412 від 24 жовтня 2020 року, а вказано лише, що здійснені перекази зі своєї картки. Тобто оскільки адресат не зазначений, тому неможливо з`ясувати, що перераховані кошти були спрямовані саме на виконання спірних кредитних зобов`язань.

При цьому ТОВ «Мілоан» надало суду відомості про щоденні нарахування та погашення по Кредитному договору №2362412, картку обліку виконання Кредитного договору №2362412, додатки №2-№5 до Кредитного договору №2362412 про здійснення пролонгацій за кредитом, меморіальні ордери про здійснення позивачем оплати в рахунок послуги пролонгації в період з 30 листопада 2020 року по 11 грудня 2020 року, з яких видно, що ОСОБА_1 по Кредитному договору №2362412 були здійснені такі платежі: 30 листопада 2020 року сплата за пролонгацію в сумі 1 593 гривень; 03 грудня 2020 року сплата за пролонгацію в сумі 1 522 гривень; 08 грудня 2020 року сплата за пролонгацію в сумі 1 543 гривень; 11 грудня 2020 року сплата за пролонгацію в сумі 1 473 гривень.

Тому правильним є те, що подана позивачем Виписка по картці/рахунку НОМЕР_2 АТ КБ «Приватбанк» № 4G8J5TS3CDE4IDRJ від 04 березня 2021 року та подані позикодавцем відомості про щоденні нарахування та погашення по Кредитному договору №2362412, картка обліку виконання Кредитного договору №2362412, меморіальні ордери про здійснення позивачем оплати в рахунок послуги пролонгації в період з 30 листопада 20202 року по 11 грудня 2020 року узгоджуються між собою в частині здійснення позивачем платежів: 30 листопада 2020 року в сумі 1 593 гривень; 03 грудня 2020 року в сумі 1 522 гривень; 08 грудня 2020 року в сумі 1 543 гривень; 11 грудня 2020 року в сумі 1 473 гривень.

Згідно зі ст.ст. 509, 526, 598, 599 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (частина друга статті 598 ЦК України).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Тобто за їх змістом зобов`язання буде вважатися виконане належним чином, якщо таке виконання здійснене відповідно до умов договору та вимог законодавства, а якщо умови виконання не визначені у договорі або законі, то вони повинні бути виконані відповідно до звичаїв ділового обороту або до вимог, що зазвичай ставляться.

Відповідно до ст. ст. 1049, 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Юридичним наслідком належного виконання зобов`язання відповідно до статей 598, 599 ЦК України є припинення зобов`язання.

З моменту виконання боржником зобов`язань й прийняття їх кредитором припиняється існування прав і обов`язків сторін, що складають зміст конкретного зобов`язального правовідношення.

Отже, факт належного виконання боржником основних зобов`язань за кредитним договором призводить до настання у зв`язку з цим таких юридичних наслідків як припинення кредитного зобов`язання.

Між тим, заявником доказів на підтвердження виконання умов договору та повернення заборгованості в повному обсязі надано не було. З наданої ним Виписки по картці/рахунку НОМЕР_2 АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_3 від 04 березня 2021 року не вбачається, що з 24 жовтня 2020 року по 22 листопада 2020 року ОСОБА_1 були сплачені на користь позикодавця кошти на виконання умов Кредитного договору №2362412 від 24 жовтня 2020 року. Натомість з поданих ТОВ «Мілоан» доказів, а саме відомостей про щоденні нарахування та погашення по Кредитному договору №2362412, картки обліку виконання Кредитного договору №2362412, меморіальних ордерів, встановлено, що позичальником по Кредитному договору №2362412 були здійснені тільки оплати в рахунок послуги пролонгації з 30 листопада 2020 року по 11 грудня 2020 року, а подані відповідачем докази в цій частині узгоджуються з поданою позивачем випискою. При цьому пункт 2.8. Кредитного договору №2362412 від 24 жовтня 2020 року передбачає, що для визначення будь-яких обставин виконання грошових зобов`язань або будь-якої їх частини, вирішальне значення мають дані бухгалтерського обліку товариства.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки заявником не надано об`єктивних і переконливих доказів на підтвердження виконання умов договору, тому підстав для визнання виконаним у повному обсязі зобов`язання, що виникло з Кредитного договору № 2362412 від 24 жовтня 2020 року, укладеного між позивачем та ТОВ «Мілоан», суд не встановив.

Повно і правильно з`ясувавши обставини справи та встановивши, що при вирішенні спірних правовідносин до застосування підлягають норми матеріального права, на застосуванні яких наполягав позивач, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив ОСОБА_1 у задоволенні позову.

Щодо доводів апеляційної скарги про недоведення відповідачем того, що Кредитний договір № 2362412 від 24 жовтня 2020 року не був виконаний, зокрема не подав належним чином завірену виписку з банківських рахунків за період з 24 жовтня 2020 року по 22 листопада 2020 року по Кредитному договору № 2362412 від 24 жовтня 2020 року, а тому не спростував вимог позивача про виконання ним умов договору, то вони на увагу не заслуговують. Так, як видно з клопотання ТОВ «ФК «Профіт Капітал» від 07 грудня 2021 року та доданих до нього документів, права нового кредитора відповідач набув у день підписання Реєстру прав вимоги, а саме 24 лютого 2021 року, а тому на рахунок відповідача і не могли бути сплачені кошти в період з 24 жовтня 2020 року по 22 листопада 2020 року на виконання Кредитного договору № 2362412 від 24 жовтня 2020 року.

Не можна погодитися і з аргументами заявника про ненадання ТОВ «Мілоан» належним чином завіреної виписки з банківських рахунків за період з 24 жовтня 2020 року по 22 листопада 2020 року по Кредитному договору № 2362412 від 24 жовтня 2020 року, адже позикодавець не здійснює діяльність з відкриття, обслуговування банківських рахунків і не має доступу до інформації про рух коштів на банківських рахунках, а відтак не видає виписки з банківських рахунків. При цьому з відповідним клопотанням про витребування вказаних документів з банківської установи позивач не звертався.

Крім іншого, ОСОБА_1 не був позбавлений права звернутися до АТ КБ «Приватбанк» та отримати також й інші розрахункові документи - меморіальні ордери, платіжні доручення, розрахункові чеки тощо, які б могли підтвердити здійснення ним зазначених оплат саме на виконання умов Кредитного договору № 2362412 від 24 жовтня 2020 року.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу чи необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Не заслуговують на увагу й покликання про недодержання судом норм процесуального права, виходячи з такого.

Згідно із абз. другим ч. 2 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Окрім цього, чіткий і вичерпний перелік випадків, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового, наведено у ч. 3 ст. 376 ЦПК України.

Однак будь-яких доказів про існування таких процесуально-правових дефектів, що спонукали би до хибного розв`язання спірних відносин, чи інших обставин, які є обов`язковим мотивом для унеможливлення законності та обґрунтованості рішення суду, заявником зазначено не було, а матеріали справи їх не містять.

З приводу доводів про незастосування правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі №554/4300/16-ц та від 16 грудня 2020 року у справі №910/9619/19, то ці правові позиції не регулюють спірних правовідносин, а тому правила ч. 4 ст. 263 ЦПК України не можуть бути застосовані.

Так, відповідно до цієї норми процесуального закону при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Решта аргументів апеляційної скарги також є необґрунтованими і тому відхиляються колегією суддів.

Перегляд судового рішення у суді апеляційної інстанції забезпечує виконання головного завдання appelatio - дати новим судовим розглядом додаткову гарантію справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист. Ця гарантія полягає в тому, що сам факт другого розгляду дозволяє уникнути помилки, що могла виникнути при першому розгляді. Апеляція, по суті, є надання новим судовим розглядом додаткової гарантії справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист.

Справедливість, добросовісність та розумність відповідно до п. 6 ст. 3 ЦК України є одними із загальних засад цивільного законодавства.

Підставою для залишення рішення Рівненського міського суду від 11 січня 2022 року без змін відповідно до ст. 375 ЦПК україни є додержання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при його ухваленні..

Керуючись ст.ст.368, 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 11 лютого 2022 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий : С.В. Хилевич

Судді: Н.М.Ковальчук

С.В.Боймиструк