Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Єдиний унікальний номер №943/116/22

Провадження № 2/943/672/2022

06 червня 2022 року

Буський районний суд Львівської області

в складі:головуючого-судді Журибіда Б. М.

при секретарі Гута О.С.

за участі представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Буську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Буської міської ради Львівської області про визнання права власності на земельну частку, -

встановив:

ОСОБА_2 звернувся до суду із позовною заявою до Буської міської ради Золочівського району Львівської області про визнання права на земельну частку (пай). Мотивує тим, що працював в НААГ «Верблянське» з вересня 1993 року по вересень 1994 року, що підтверджується записом в трудовій книжці на його прізвище серія НОМЕР_1 . Так, Львівським філіалом Інституту землеустрою в 1994 році був виготовлений Проект роздержавлення і приватизації земель народного аграрно-акціонерного господарства «Верблянське» Боложинівської сільської ради народних депутатів Буського району Львівської області. В затверджених списках осіб, які мають право на середню земельну частку (пай) відсутнє ім`я гр. ОСОБА_2 , відповідно сертифікат на право на земельну частку (пай) йому не видавався і не реєструвався в Книзі записів (реєстрації) сертифікатів на право на земельну частку (пай) по Боложинівській сільській раді Буського району Львівської області. За згаданим Проектом розрахована середня земельна частка по сільськогосподарських угіддях становить 2,79 га з них 1,86 га - рілля. Однак, беручи до уваги рішення Буської районної ради IX сесії III від 10.02.2000 року «Про затвердження технічної документації «Про внесення змін до проекту роздержавлення та приватизації земель», розрахована частка 2,51 умовних кадастрових га, з них ріллі 1,66 га, кормових угідь - 0,85 га. До списку громадян - членів НААГ «Верблянське» що додається до державного акту, на право колективної власності НААГ «Верблянське» його як члена підприємства включено не було та в подальшому не видано сертифікат на право на земельну частку (пай) та державний акт. Разом з тим, відповідно до Рішення десятої сесії третього скликання Боложинівської сільської ради Буського району Львівської області від 03.12.199 року №51 «Про завтердження черговості розподілу полів та списків людей, які мають право на середню земельну частку/пай для видачі державних актів на право приватної власності на землю» ОСОБА_2 в списках не значиться. Також зауважує, що документи НААГ «Верблянське» (Львівської області, колишнього Буського району) та державні акти на право колективної власності на землю НААГ «Верблянське» на зберігання до архівного відділу не надходили. Позивач, як член господарства, має право на земельну частку (пай), адже рахувався членом НААГ «Верблянське» відповідно до Закону "Про колективне сільськогосподарське підприємство". Однак НААГ «Верблянське» з невідомих причин, не внесло його до списку пайовиків, чим порушило його гарантоване право. Маючи запис в трудовій книжці, що він був прийнятий в НААГ «Верблянське» 22.09.1993 року, він як член такого підприємства, мав право на земельну ділянку в розмірі, встановленому відповідними рішеннями місцевої ради. Оскільки його право було порушено, тому змушений звернутися із даним позовом до суду. Також просить поновити йому строк для подачі означеного позову, оскільки дізнався про порушення його права на отримання земельної частки (пай) лише наприкінці 2021 року.

Позивач ОСОБА_2 , його представник адвокат Межвінський Святослав Дмитрович в судовому засіданні, позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві, просять суд задовольнити їх у судовому порядку.

Представник відповідача Буської міської ради подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову, зазначив, що позивач пропустив строк звернення до суду з даним позовом і не надав доказів поважності причин його пропуску. Просить суд, застосувати строк позовної давності та відмовити в його задоволенні в повному обсязі.

Заслухавши позивача, його представника, дослідивши матеріали позовної заяви, судом встановлено наступне.

Позивач працював в НААГ «Верблянське» з вересня 1993 року по вересень 1994 року, що підтверджується записом в трудовій книжці на його прізвище серія НОМЕР_1 .

Львівським філіалом Інституту землеустрою в 1994 році був виготовлений Проект роздержавлення і приватизації земель народного аграрно-акціонерного господарства «Верблянське» Боложинівської сільської ради народних депутатів Буського району Львівської області та затверджений розпорядженням Голови Буської райдержадміністрації від 29.11.1195 року №484, що підтверджується інформації наданої Відділом №3 (Буський територіальний відділ) Управління у Золочівському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області.

Також, в затверджених списках осіб, які мають право на середню земельну частку (пай) відсутнє ім`я гр. ОСОБА_2 , відповідно сертифікат на право на земельну частку (пай) йому не видавався і не реєструвався в Книзі записів (реєстрації) сертифікатів на право на земельну частку (пай) по Боложинівській сільській раді Буського району Львівської області.

Згідно рішення Буської районної ради IX сесії III від 10.02.2000 року «Про затвердження технічної документації «Про внесення змін до проекту роздержавлення та приватизації земель», розрахована частка 2,51 умовних кадастрових га, з них ріллі 1,66 га, кормових угідь - 0,85 га.

До списку громадян - членів НААГ «Верблянське» що дадається до державного акту, на право колективної власності НААГ «Верблянське» позивача як члена підприємства включено не було та в подальшому не видано сертифікат на право на земельну частку (пай) та державний акт. Зазначене підтвержується відповіддю на адвокатський запит відділу Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 30 грудня 2021 року №29-13-0.3-7028/2-21.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що наведені позивачем причини пропуску ним строку звернення до суду є поважними, тому цей строк підлягає поновленню, а позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач працював в НААГ «Верблянське» з вересня 1993 року по вересень 1994 року, що підтверджується записом в трудовій книжці на його прізвище серія НОМЕР_1 .

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів СРСР від 21 квітня 1975 року №310 «Про трудові книжки колгоспників», трудова книжка колгоспника являється основним документом про трудову діяльність членів колгоспів та ведуться на всіх членів колгоспів з моменту прийняття їх в члени колгоспу.

Таким чином факт видачі Позивачу трудової книжки та наявність у ній запису про трудову діяльність в НААГ «Верблянське підтверджує його членство в ньому.

Відповідно до ст.25 ЗК України, при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров`я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю). Особи, зазначені у частині першій цієї статті, мають гарантоване право одержати свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості). Органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування у процесі приватизації створюють резервний фонд земель за погодженням її місця розташування з особами, зазначеними в частині першій цієї статті у розмірі до 15 відсотків площі усіх сільськогосподарських угідь, які були у постійному користуванні відповідних підприємств, установ та організацій. Резервний фонд земель перебуває у державній або комунальній власності і призначається для подальшого перерозподілу та використання за цільовим призначенням.

Відповідно до пункту 2, 7 Указу Президента України від 08.08.1995 року №720 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам, і організаціям», право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, відповідно до списку, що додається до Державного акту на право колективної власності на землю. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.

Як зазначив Пленум Верховного суду України у п.п.23, 24 Постанови «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 року №7( із змінами та доповненнями внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України, від 19 березня 2010 року №2), згідно зі статтею 25 ЗК при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров`я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю) за рішеннями органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, кожна з цих осіб має гарантоване право одержати безоплатно свою земельну частку(пай), виділену на місцевості. Член КСП, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває право на земельну частку( пай) з дня видачі цього акту.

Згідно Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», від 5 червня 2003 року №899-IV (із змінами та доповненнями), цей Закон визначає організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками. ст.1 . Право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Стаття 2. Основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай),також є: …рішення суду про визнання права на земельну частку(пай). Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) громадян України, зазначених в абзаці п`ятому частини першої статті 1 цього Закону, є трудова книжка члена колективного або іншого сільськогосподарського підприємства чи нотаріально засвідчена виписка з неї.

Як встановлено в судовому засіданні, позивач був фактично позбавлений права на отримання у приватну власність земельної частки(паю), що не відповідає вимогам чинного законодавства, на час виникнення правовідносин. Тому суд, прийшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню та право на земельну частку(пай) ОСОБА_2 повинно бути відновлено. У зв`язку з чим, суд вважає задовольнити вимоги позивача, поновити йому строк звернення до суду із позовом про визнання за ним права на земельну частку(пай) та визнати за позивачем право на земельну частку (пай), як колишнього члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського виробничого кооперативу, а оскільки відповідно до вимог ч.2 ст.5 ЦПК України, у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Зі сторони відповідача Буської міської ради Золочівського району Львівської області, не визнання позову, суперечить вимогам Указу Президента України №720/95 від 08.08.1995 року, згідно якого, земельна частка (пай) при неможливості надати її з колективної власності через відсутність такої землі, має бути надана із земель запасу, створеною місцевою радою під час передачі землі у колективну власність та за Законом України «Про порядок виділення в натурі(на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток(паїв)», сільські, селищні, міські ради приймають рішення щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) у межах населених пунктів, районні державні адміністрації за межами населених пунктів.

Крім того, за цим же Законом України, передбачено встановлення права на земельну частку (пай) в судовому порядку за особою, якій з якихось причин не виділено земельну частку (пай).

Отже, приймаючи до уваги та оцінюючи докази надані сторонами, суд приходить до висновку що позов ОСОБА_2 підлягає задоволенню відповідно до вимог законодавства, на яке посилається позивач у своїх вимогах, і які суд застосовує при ухваленні свого рішення, при цьому суд вважає визначити як ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, позов слід задовольнити у повному обсязі.

На підставі викладеного, ст.25 ЗК України, п.п.2, 7 Указу Президента України від 08.08.1995 року №720 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам, і організаціям», ст.ст.1, 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», п.п.23, 24 Постанови «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 року №7, та керуючись ст.ст. 4, 5, 10, 18, 80, 81, 89, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд -

ухвалив :

Позовну заяву задовольнити повністю.

Поновити ОСОБА_2 строк на звернення до суду з позовом до Буської міської ради Золочівського району про визнання права власності на земельну частку (пай) за рахунок вільних земель запасу на території Буської міської ради Золочівського району Львівської області.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , жителем с. Вербляни Золочівського району Львівської області право на земельну частку (пай) в землях колективної влансоті НААГ «Верблянське» с. Вербляни Золочівського (колишнього Буського) району Львівської області в розмірі 2,51 в умовних кадастрових гектарах, з них ріллі - 1,66 га, кормових угідь - 0.85 га за рахунок вільних земель запасу на території Буської міської ради Золочівського району Львівської області.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, в цей же строк з дня його отримання.

Суддя: Б. М. Журибіда