Головуючий у І інстанції Кушнір С.І.
Провадження № 22-ц/824/5645/2022 Доповідач у 2 інстанції Матвієнко Ю.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

01 червня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача Матвієнко Ю.О., суддів Гуля В.В., Мельника Я.С., розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 05 лютого 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з нього заборгованість за договором в розмірі 41 716 грн. 81 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 11 463 грн. 46 коп., в тому числі: заборгованості за поточним тілом кредиту в розмірі 0 грн. 00 коп., заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 11 463 грн. 46 коп., заборгованості за нарахованими відсотками в розмірі 0 грн. 00 коп., заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 0 грн. 00 коп., заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, в розмірі 1 556 грн. 42 коп., пені в розмірі 26 234 грн. 22 коп., комісії в розмірі 0 грн. 00 коп. та штрафів відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина) та 1 962 грн. 70 коп. штраф (процентна складова), посилаючись на те, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, в зв`язку із чим 19.04.2011 року підписав Заяву № б/н, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку" складає між ним та Банком Договір, про що свідчить підпис ОСОБА_1 в Анкеті-Заяві.

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п. 2.1.1.2.5, 2.1.1.2.6 Договору, на підставі яких відповідач при укладенні Договору надав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку.

Позивач свої зобов`язання за Договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Відповідач, в свою чергу зобов`язався, на підставі п.п. 2.1.1.2.9, 2.1.1.2.11 договору погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором, слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, а у разі невиконання зобов`язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди Банку.

Позивач свої зобов`язання виконав належним чином, натомість відповідач ОСОБА_1 не надавав банку своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, внаслідок чого за договором утворилась заборгованість в розмірі 41 716 грн. 81 коп., яку і просив стягнути позивач з відповідача на свою користь.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 05 лютого 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просиврішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити по справі нове рішення про задоволення позову в повному обсязі. Обгрунтовуючи скаргу, позивач посилався на те, що відповідач ОСОБА_1 , підписавши 19.04.2011 року Анкету-заяву, своїм підписом погодився як з розміром відсотків за користування позиченими коштами, так і з розміром штрафних санкцій за порушення умов договору.

Згідно приписів ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки ціна позову в даній справі (41 716 грн. 81 коп.) менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, її апеляційний розгляд здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги позивача, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 19.04.2011 року ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг у «ПриватБанку» підписав Анкету-заяву, згідно якої отримав кредит у розмірі 2 700 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який в подальшому було збільшено (а.с.130).

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку" складає між ним та Банком Договір, про що свідчить підпис ОСОБА_1 в Анкеті-Заяві (а.с.18).

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п. 2.1.1.2.5, 2.1.1.2.6 Договору, на підставі яких відповідач при укладенні Договору надав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку.

Позивач свої зобов`язання за Договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Відповідач, в свою чергу зобов`язався, на підставі п.п. 2.1.1.2.9, 2.1.1.2.11 договору погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором, слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, а у разі невиконання зобов`язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди Банку.

Також встановлено, що відповідач не виконував належним чином свої зобов`язання за договором, за яким в результаті цього виникла заборгованість в розмірі 41 716 грн. 81 коп., яка згідно наявного в справі розрахунку (а.с.6-17) складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 11 463 грн. 46 коп., в тому числі: заборгованості за поточним тілом кредиту в розмірі 0 грн. 00 коп., заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 11 463 грн. 46 коп., заборгованості за нарахованими відсотками в розмірі 0 грн. 00 коп., заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 0 грн. 00 коп., заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, в розмірі 1 556 грн. 42 коп., пені в розмірі 26 234 грн. 22 коп., комісії в розмірі 0 грн. 00 коп. та штрафів відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина) та 1 962 грн. 70 коп. штраф (процентна складова).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із недоведеності факту досягнення між сторонами згоди щодо укладення договору конкретного виду, а також щодо інших умов, викладених в Умовах та Правилах надання банківських послуг, та недоведеності факту надання кредиту на підставі анкети-заяви від 19.04.2011 року.

Однак повністю з такими висновками суду погодитись не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У відповідності з ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Згідно з ч.1 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) приєднуєтьсялише до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У наданій суду заяві-анкеті від 19.04.2011 року, підписаній сторонами, інформація про процентну ставку відсутня. Також відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути пеню та штрафи відповідно до умов договору.

АТ КБ «ПриватБанк», обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 19.04.2011 року, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна»: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна Contract», «Універсальна GOLD» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк», як на невід`ємні частини спірного договору.

Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, та інші умови.

Проте, матеріали справи не містять підтверджень, що саме з цими Витягом з Тарифів та Витягом з Умов відповідач ознайомився та погодився, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати заборгованості за простроченим тілом кредиту та щодо сплати процентів, та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядку нарахування. Окремо слід звернути увагу на ту обставину, що Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку не містить відомостей, які б підтверджували тип карти, яку відповідач мав намір отримати та отримав. Зокрема, у наданій анкеті-заяві від 19.04.2011 року не вказано, яку саме послугу та на яких умовах відповідач бажає отримати, окрім цього, з наданого витягу тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» вбачається, що наявні різні тарифні плани обслуговування кредитної картки, а саме: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» Універсальна «Contract», «Універсальна GOLD», при цьому позивач не зазначає, який саме тарифний план підлягає застосуванню у даному випадку.

Надана позивачем роздруківка із сайту банку не може бути визнана належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Отже, в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у підписаній відповідачем анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, неустойку (пеню та штрафи), надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Таким чином, Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 19.04.2011 року шляхом підписання заяви-анкети.

Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 03 липня 2019 року, прийнятій у справі №342/180/17-ц (провадження №14-131цс19), за результатами перегляду в касаційному порядку рішень судів першої та апеляційної інстанції, ухвалених за наслідками розгляду спору у подібних правовідносин.

Враховуючи викладене, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про відмову у стягненні з відповідача на користь позивача заборгованості за пенею та штрафами, оскільки належних доказів на підтвердження досягнення із відповідачем згоди щодо умов, розміру та порядку здійснення таких нарахувань у встановленими законом формі та порядку позивачем надано не було.

Разом з тим, рішення суду в частині відмови у стягненні з відповідача на користь позивача заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 11 463 грн. 46 коп. є помилковим, виходячи з наступного.

З долучених до матеріалів справи виписок по руху коштів (а.с.76-94, 108-117, 123-129) чітко вбачається, що відповідачу ОСОБА_1 було встановлено кредитний ліміт, він неодноразово знімав кредитні кошти через банкомат, купував продукти харчування, здійснював перерахування на інші рахунки, поповнював рахунок в терміналі самообслуговування, що підтверджує факт отримання ним кредитної картки «Універсальна», без якої користування вищевказаними грошовими коштами було б неможливим.

Таким чином, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, враховуючи вимоги частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому АТ КБ «ПриватБанк» вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, розмір якої в даному випадку дорівнює 11 463 грн. 46 коп.

Вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості по відсоткам, нарахованим на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України в розмірі 1 556 грн. 42 коп. також відповідає вимогам діючого законодавства, яке встановлює відповідальність боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання, тому, зважаючи на доведеність факту отримання відповідачем від позивача в користування грошових коштів та виникнення заборгованості в зв`язку з їх неповерненням, дана вимога позивача є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Оскільки судом першої інстанції рішення в частині відмови у стягненні з відповідача на користь позивача заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 11 463 грн. 46 коп. та заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК, в розмірі 1 556 грн. 42 коп., ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права, рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, з ухваленням в цій частині нового рішення про стягнення цих сум.

Зважаючи на те, що позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» підлягають частковому задоволенню, на його користь з відповідача ОСОБА_1 згідно вимог ст. 141 ЦПК України підлягають пропорційному стягненню понесені по справі судові витрати у вигляді сплаченого за подачу позову та апеляційної скарги судового збору на загальну суму 2 627 грн. 50 коп.

В зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) - г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 389 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити частково.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 05 лютого 2021 року в частині відмови у стягненні заборгованості за простроченим тілом кредиту та заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України,- скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за простроченим тілом кредиту в розмірі 11 463 грн. 46 коп. та заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, в розмірі 1 556 грн. 42 коп., а всього стягнути заборгованість у розмірі 13 019 грн. 88 коп.

В іншій частині рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 05 лютого 2021 року - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати на суму 2 627 грн. 50 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач:

Судді: