Справа № 524/1121/22
Провадження №2/524/2046/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2022 року Автозаводський районний суд міста Кременчука у складі:

головуючого судді Предоляк О.С.,

при секретарі судового засідання Лапік К.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 ,про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В

У лютому 2022 року до суду звернулися ОСОБА_1 , ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обгрунтування позовних вимог зазначають, що є власниками квартири АДРЕСА_1 . У вказаній квартирі зареєстрована ОСОБА_3 , але фактично не проживає з червня 2015 року.

Просить визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Позивач ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 адвокат Гольдінов Ю.Л. просять справу розглянути без їх участі, позовні вимоги підтримують, просять задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечують.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилась. Повідомлялись судом належним чином, судові повістки направлені відповідачу засобами рекомендованого поштового зв`язку по місцю реєстрації та оголошенням на сайті судової влади.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності співвласникам ОСОБА_1 - 2/3 частка на підставі договору дарування від 05.03.2009 року, ОСОБА_2 - 1/3 частка на підставі договору дарування від 12.07.2021 року.

Згідно з довідкою, виданою 24.01.2022 року ТОВ «Житлорембудсервіс» в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстровано місце проживання ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та відповідача ОСОБА_3 з 23.05.2018 року.

Відповідно до акту від 26.01.2022 року № 6/1, складеного ТОВ «Житлорембудсервіс» та засвідченого підписами, встановлено, що ОСОБА_3 , дійсно не проживає з червня 2015 року по теперішній час за адресою: АДРЕСА_2 .

Позивачі зазначають, що комунальні платежі нараховуються згідно чисельності зареєстрованих осіб. Відповідач не бере участі в оплаті житлово-комунальних послуг, що є обтяжливим для позивачів.

Згідно із ч. 1 ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва (ч.1 ст. 383 ЦК України).

Згідно із ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Право користування чужим майном передбачено у статтях 401-406 ЦК України.

Відповідно до частини 1 статті 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду (частина 1 статті 402 ЦК України).

Сервітут може бути встановлений на певний строк або без визначення строку. Сервітут не позбавляє власника майна, щодо якого він встановлений, права володіння, користування та розпоряджання цим майном (частини 2, 5 статті 403 ЦК України).

Права членів сім`ї власника житла на користування цим житлом визначено у статті 405 ЦК України, у якій зазначено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

У статті 406 ЦК України унормовано питання припинення сервітуту.

Відповідно до частини 1 зазначеної статті сервітут припиняється у разі, зокрема, припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту.

Сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення (частина 2 статті 406 ЦК України).

Судом встановлено, що позивачі є співвласниками квартири АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_3 вселилася у зазначену квартиру в якості члена сім`ї співвласника квартири і набула право користуванням чужим майном, яке по своїй суті є сервітутом.

Рішенням Автозаводського районного суду м.Кремнчука від 09.10.2019 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано.

Як вбачається з листа головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби від 27.04.2022 року ОСОБА_3 02.10.2020 року перетнула державний кордон України в напрямку виїзд та до України не поверталась.

Відповідач ОСОБА_3 спільним побутом із позивачем не пов`язана, у спірній квартирі не проживає та не несе жодних витрат на оплату житлово-комунальних послуг.

Відтак, право відповідачки на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі частини 2 статті 406 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ст. 81 ЦПК України).

Отже, в силу вимог ст.ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, оцінюючи зібрані по справі докази, враховуючи, що відповідач ОСОБА_3 не проживає у квартирі АДРЕСА_2 , не несе витрат по її утриманню, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 необхідно визнати такою, що втратила право користування спірним житловим приміщенням.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 3-5, 7-13, 17, 43, 49, 76-81, 141, 258, 262, 264, 265, 268, 280, 352-353 ЦПК України; ст.ст. 317, 329, 321, 383, 391,ЦК України, ст.ст. 3, 7, 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд

У Х В А Л И В

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 ,про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 у повернення сплаченого судового збору 992,40 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного тексту заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: О.С. Предоляк