Справа №521/4/22
Провадження №2-о/521/71/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2022 року

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Тополевої Ю.В.,

за участю секретаря Шагаки О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Малиновський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про встановлення факту народження повнолітньої особи,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Малиновського районного суду м. Одеси знаходиться цивільна справа за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Малиновський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про встановлення факту народження повнолітньої особи.

У відкрите судове засідання, призначене на 19 квітня 2022 року учасники справи не з`явились.

Представник ОСОБА_1 подав до суду заяву, в якій вимоги, викладені в заяві підтримав, просив розгляд справи проводити у відсутність заявника та його представника.

Представник Малиновського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причину неявки не повідомив.

Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Малиновський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про встановлення факту народження повнолітньої особи потрібно залишити без розгляду, зважаючи на наступне.

Відповідно до ч. 7 ст. 19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Так, при зверненні до суду, заявник просить: встановити факт народження ОСОБА_1 , дитини чоловічої статі, народженої ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Валя-Адинка Кам`янського району Республіки Молдова, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , живонародженої, яка за рахунком дитина народилась у матері, включаючего новонародженого невідомо, відомості про документи, що підтверджують факт народження дитини рішення Малиновського районного суду м. Одеси від (дата рішення) № (номер рішення); мати ОСОБА_2 , батько ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України, унікальний номер запису в Єдиному державному демографічному реєстрі 177, місце проживання: АДРЕСА_1 , підстава запису відомостей про батька рішення Малиновського районного суду м. Одеси від (дата рішення) № (номер рішення).

Обґрунтовуючи заяву представник заявника вказує, що ОСОБА_1 , був народжений у с. Валя-Адинка Кам`янського району Республіки Молдова 03.08.2000 року, разом з цим реєстрація акту цивільного стану не була здійснена належним чином, оскільки з народження він проживав на неконтрольованій урядом території Республіки Молдова на лівому березі Дністра. Народження дитини було зареєстроване органами так званої «Придністровської Молдавської Республіки» публічного утворення, яке не є державою та яке не визнається як держава ані Республікою Молдова ані Україною. З огляду на вказане, ОСОБА_1 не має можливості отримати ані дійсне свідоцтво про народження, ані оформити паспорт громадянина України. Представник заявника вказує, що заявник змушений звернитися до суду для встановлення юридичного факту його народження для подальшої реєстрації народження в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян та отримання паспорта громадянина України.

Відповідно до ч. 7 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Згідно зі ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Пленум Верховного суду України у постанові № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснив, що суд вправі розглядати справи про встановлення юридичних фатів, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Як вже встановлено судом зі змісту заяви ОСОБА_1 , останній бажає встановити факт народження для реєстрації народження в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян та отримання паспорта громадянина України.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про громадянство» особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України.

Як вбачається з матеріалів справи, заявник народився ІНФОРМАЦІЯ_1 за межами території України.

З матеріалів справи встановлено, що батько заявника був документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон з 2007 року (а. с. 42). Будь-які відомості щодо перебування батька заявника у статусі громадянина України до 2007 року, зокрема станом на 03.08.2000 року матеріали справи не містять.

Відомості щодо громадянства матері заявника в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, встановлення судом факту народження повнолітньої особи, про який просить заявник, не відповідатиме меті його встановлення отримання паспорта громадянина України, оскільки встановлення судом факту народження заявника не нестиме юридичних підстав для отримання громадянства України.

Згідно з приписами ч. 4 ст. 13 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження.

Так, відповідно до ч. 2 глави 1 розділу ІІІ «Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні», затверджених Наказом Міністерства юстиції України18.10.2000 № 52/5, підставами для проведення державної реєстрації народження є один із документів:

а) медичний висновок про народження, сформований в Реєстрі медичних висновків електронної системи охорони здоров`я відповідно до Порядку формування та видачі медичних висновків про народження в Реєстрі-медичних висновків електронної системи охорони здоров`я, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 18 вересня 2020 року № 2136, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 30 вересня 2020 року за № 953/35236.

б) медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024;

в) медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма № 103-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024;

г) лікарське свідоцтво про перенатальну смерть (форма № 106-2/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024;

ґ) медичний документ, виданий компетентним суб`єктом іншої держави, що підтверджує факт народження, належним чином легалізований, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. ч. 4,7 глави 2 розділу ІІІ вищевказаних Правил, у державній реєстрації актів цивільного стану може бути відмовлено, якщо державна реєстрація суперечить вимогам законодавства України; державна реєстрація повинна проводитись в іншому органі державної реєстрації актів цивільного стану; з проханням про державну реєстрацію звернулась недієздатна особа або особа, яка не має необхідних для цього повноважень. Документи, видані компетентними органами іноземних держав на посвідчення актів цивільного стану, здійснених поза межами України за законами відповідних держав щодо громадян України, іноземців і осіб без громадянства, визнаються дійсними в Україні за наявності легалізації, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд звертає увагу, що факт народження заявника зареєстрований іноземним органом реєстрації, що підтверджується наданою до заяви копією свідоцтва про народження.

Під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території, необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic o f Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою, не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог статті 263 ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території.

Отже, наявні у заявника документи не створюють правових наслідків та не дозволяють безпосередньо вчинити державну реєстрацію народження органом РАЦС України.

При цьому як вбачається з наданої копії свідоцтва про народження заявника, останній народився не на території України, а на території Молдови.

Таким чином, з урахуванням зазначених обставин, рішення суду про встановлення факту народження ОСОБА_1 не матиме юридичного значення особисто для нього, а також не буде підставою для реєстрації народження в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян.

Тому в силу приписів «Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні», заявнику задля визнання дійсними документів на території Україні та отримання легалізації, необхідно звернутись до відповідних державних органів Республіки Молдова, тобто за місцем народження, враховуючи, що невизнана ПМР, якою видано свідоцтво про народження, офіційно вважається територією Республіки Молдова.

Враховуючи вищевикладене, із поданої заяви вбачається, що встановлення факту народження повнолітньої особи, пов`язано з вирішенням спору про право, враховуючи зазначену заявником мету його встановлення задля отримання паспорта громадянина України.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Враховуючи те, що із поданої заяви вбачається, що встановлення факту, що має юридичне значення, пов`язано з вирішенням спору про право, заява ОСОБА_4 підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись ст. 294 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Малиновський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про встановлення факту народження повнолітньої особи залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня її проголошення, з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя: Ю.В. Тополева

19.04.22