Єд. унік. № 226/3501/21
Провадження № 2/243/878/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2022 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Воронков Д.В.,

при секретарі судового засідання Бочарової М.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Слов`янського міськрайонного суду Донецької області позов ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду Соціального страхування України в Донецькій області про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю та стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаною позовною заявою, в обґрунтування заявлених вимог вказала, що вона з 06.08.2011 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 25.09.2021 року її чоловік - ОСОБА_2 загинув в наслідок нещасного випадку на виробництві під час виконання своїх службових обов`язків. З моменту укладання шлюбу та до моменту смерті чоловіка вони проживали разом у м. Мирноград, але мали різні адреси реєстрації, через що, для отримання відповідного відшкодування, вона вимушена була звернутися до Димитрівського суду із заявою про встановлення факту спільного проживання в окремому провадженні. Проте, представник відповідача не визнав заяву та зазначив про наявність спору про право, через що її заяву було залишено без розгляду.

Вважає, що відповідач створює штучні перепони у визнанні факту її спільного проживання з чоловіком. Через дії останнього вона вимушена вдруге звертатися до суду; витрачати час, доказувати очевидні факти. Дії відповідача завдали їй моральні страждання, які вона оцінює в 20000 грн. Просить суд встановити факт її сумісного проживання з чоловіком, стягнути з відповідача моральну шкоду та судові витрати.

Позивачка ОСОБА_1 у судовому засідання підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, вказавши, що через різні адреси реєстрації позивачки та її чоловіка не можливо встановити факт спільного проживання останніх. Позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди вважав необґрунтованими та недоведеними.

Свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердили, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали у шлюбі однією сім`єю.

Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд, у межах заявлених позовних вимог, встановив наступне.

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 06.07.2011 року вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_5 одружились 06.07.2011 року (а.с.11).

З копії паспорту № НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 вбачається, що остання зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

З копії паспорту № НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_2 вбачається, що останній зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 35)

Проте, з акту № 326 від 07.10.2021 року, виданого комітетом органів самоорганізації м. Мирноград вбачається, що ОСОБА_1 , що зареєстрована у АДРЕСА_1 фактично не проживає за вказаною адресою з 2010 року (а.с. 16)

З акту - підтвердження місця фактичного проживання, виданого виконкомом Гродівської селищної ради Покровського району Донецької області, вбачається, що ОСОБА_1 фактично мешкає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_3 разом з чоловіком ОСОБА_2 по день смерті останнього ІНФОРМАЦІЯ_1 . (а.с. 36)

З довідки № 1198 від 28.09.2021 року, виданою Гродівською селищною радою Покровського району Донецької області, вбачається, що ОСОБА_2 був похований за кошти ОСОБА_1 (а.с. 14)

Крім того, з наданих позивачкою медичних документів вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 проходили лікування безпліддя як подружжя (а.с. 37-43)

Факт сумісного проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 підтверджується і тими обставинами, що у останній залишилися особисті документи ОСОБА_2 , а саме: посвідчення працівника (а.с. 22), трудова книжка ОСОБА_2 № НОМЕР_4 (а.с. 24-30), особова картка № НОМЕР_5 та інш.(а.с. 31),

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Мирноград Донецької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 від 28.09.2021 року (а.с.12), довідкою про причину смерті № 367 та довідкою про смерть № 134 від 27.09.2021 року.

Частна 2 ст. 315 ЦПК України вказує, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

В зв`язку з викладеним суд вважає, що у справі достатньо доказів та підстав для встановлення факту постійного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 з ОСОБА_2 з 06.08.2011 року по момент смерті останнього.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами ст. ст. 1166, 1167 ЦК України, відповідно до ч. 1 яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Так, під час вирішення спорів про відшкодування шкоди за ст. ст. 1166, 1167 ЦК України доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками. Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. При цьому, в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Згідно з п. 3 роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 2005 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. (ст. 76 ЦПК України).

Статтею 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд вважає, що на підтвердження того, що внаслідок дій посадових осіб відповідача позивачеві завдано моральної шкоди, належних та допустимих доказів позивачем не надано.

Суд вважає, що сам факт заперечення чи невизнання позивних вимог представником зацікавленої особи у суді, не свідчить про завдання особі шкоди та про наявність підстав для її відшкодування, оскільки для наявності зобов`язання по відшкодуванню шкоди відповідно до ст. ст. 1166, 1167, 1176 ЦК України потрібна наявність незаконного рішення, дії чи бездіяльності, наявність шкоди, протиправність дій її завдавача та причинний зв`язок між його діями та шкодою, які підлягають доказуванню на загальних підставах та є обов`язком позивача.

За таких обставин суд вважає необхідним відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди.

Згідно із частиною 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п.п.1,2 ч. 3, ч.8 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється на підставі поданих сторонами доказів. Відповідно до ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно доп.48 Постанови Пленуму ВССУ №10 від 17.10.14 р. Витрати на правову допомогу, мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Таким чином, склад та розмір витрат на правничу допомогу, входять до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинен бути наданий детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги і документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). До складу витрат включаються лише фактично сплачені стороною витрати.

З матеріалів справи вбачається, що між позивачкою та адвокатом Сакун В.А. було укладено Договір № 149 від 12.10.2021 року щодо надання правничої допомоги. Позивакою надано акт виконаних робіт № 2 від 22.11.2021 року та Квитанцію від 22 листопада 2021 року, з якої вбачається, що ОСОБА_1 сплатила адвокату Сакун В.А. послуги з правничої допомоги у розмірі 6000 грн. за виконання адвокатських послуг, що були виконанні під час розгляду справи у позовному провадженні у Слов`янському міськрайонному суді, а тому приймаються до уваги судом.

Враховуючи результати розгляду справи суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки 50% понесених нею та документально підтверджених судових витрат по справі у розмірі 3000 грн.

Надані позивачкою акт виконаних робіт № 1 та квитанція від 15.10.2021 року, не приймаються судом до уви, оскільки не стосуються цієї справи.

Також, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача, на підставі ст. 141 ЦПК України, на користь позивачки судовий збір в сумі 840 грн. 00 коп. Решта суми судового збору є зайво сплаченою та не підлягає стягненню.

Керуючись ст.ст., 315,77, 81,133, 141 ЦПК України, та 1166, 1167 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до управління виконавчої дирекції Фонду Соціального страхування України в Донецькій області, про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю та стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Встановити факт постійного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з ї чоловіком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 06.08.2011 року по момент смерті останнього, яка сталася ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України у Донецькій області ( ЄРДПОУ 41325231), Донецька обл., м. Слов`янськ, вул. Свободи 5, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_7 , витрати на правову допомогу у розмірі 3000 грн. та витрати по сплаті судового збору розмірі 840 грн.

Рішення може бути оскаржене в судову палату по цивільних справах Донецького Апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.В. Воронков