Справа №333/333/22
Провадження №2-о/333/58/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2022 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

судді Холода Р.С.,

за участю секретаря судового засідання Бобко О.В.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2 ,

заінтересованої особи ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку окремого провадження, цивільну справу за заявою ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ), заінтересована особа: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) про видачу обмежувального припису,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до Комунарсього районного суду м. Запоріжжя заявою про видачу обмежувального припису.

Свою заяву заявник обґрунтовує тим, що вона зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

За вказаною адресою зареєстрований та фактично проживає її син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_3 створив заявнику неможливі умови проживання в зазначеній квартирі. Він систематично вчиняє щодо неї домашнє насильство фізичного та психологічного характеру. ОСОБА_3 вживає алкоголь, не працює, поводить себе агресивно, ображає, штовхає заявника, поранив їй руку, висловлюється на її адресу нецензурною лайкою, погрожує фізичною розправою.

Відповідно до епікризу хвороби, ОСОБА_3 зловживає спиртними напоями з 2002 року, діагноз: психічні розлади внаслідок зловживання алкоголем, збуджений та агресивний, синдром залежності. В лікарні повідомив, що вживав наркотичні засоби. В лікарні погрожував медичному персоналу фізичною розправою.

Заявник є особою, яка хворіє на астму, є особою з інвалідністю ІІІ групи довічно, онкологія, стабільна стенокардія, потребує постійного прийому медикаментів.

З приводу неправомірних дій ОСОБА_3 неодноразово зверталась до правоохоронних органів.

03.12.2021 року та 23.12.2021 року було винесено термінові заборонні приписи №№256060, 256321.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_3 постійно вчиняє домашнє насильство щодо заявника, що свідчить про вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких чи особливо тяжких наслідків його вчинення.

З цих підстав, для забезпечення дієвого та ефективного захисту від кривдника, заявник просить суд видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_3 строком на 6 місяців з наступними заборонами: заборонити перебувати в місці проживання (перебування) ОСОБА_1 ; заборонити наближатись на відстань ближче 50 метрів до місця проживання (перебування) ОСОБА_1 ; заборонити у будь-який спосіб контактувати з ОСОБА_1 .

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 зазначила, що квартира за адресою: АДРЕСА_2 належить на праві власності її онуці ОСОБА_4 .

За вказаною адресою проживає вона, її чоловік ОСОБА_5 та її син ОСОБА_3 , який не працює, не має відповідного трудового стажу, не сплачує комунальні послуги, знаходиться на утриманні матері та вітчима.

ОСОБА_3 зловживає алкогольними напоями, ображає її, кидається з вилкою, ножем або іншим предмет, що попаде під руку, б`є її та її чоловіка, кожного дня від останнього чує образи та відбуваються знущання.

Декілька років назад ОСОБА_3 розбили голову, на даний час він страждає на епілепсію. Однак, обмежень по здоров`ю не має та може працювати.

Під час дії термінових заборонних приписів №№256060, 256321 ОСОБА_3 мешкав на горищі будинку, але порушував приписи, тому що іноді приходив додому, а вона його жаліла та впускала у туалетну кімнату та гріла йому кип`яток.

В такому режимі вона та її сім`я проживають близько 6 років.

Представник заявника ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримала пояснення ОСОБА_1 та просила суд задовольнити заяву останньої та видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_3 строком на 6 місяців з зазначеними у прохальній частині заяви заборонами.

Заінтересована особа ОСОБА_3 зазначив, що матір його провокує та говорить неправду. Він офіційно не працевлаштований та займається тимчасовими підробітками. В день може отримати 350 грн. Не може працевлаштуватись, оскільки не має щеплення від «Covid-19». Обмеження по здоров`ю не має.

Допитана в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_6 зазначила, що заявник у справі є її бабусею. Коли 23.12.2021 року прийшла до бабусі з малолітніми дітьми у гості, то квартирі відбувалась сварка. ОСОБА_3 почав розпускати руки, погрожувати фізичною розправою не тільки заявнику, але навіть їй. Такі ситуації відбуваються систематично. ОСОБА_3 б`є ОСОБА_1 , принижує. У її бабусі на ребрах, колінах та руках постійно виникають синці. Вона викликала поліцію та поїхала з ОСОБА_1 на експертизу проводити експертизу, але остання відмовилась від проходження експертизи, бо пожаліла сина.

Свідок ОСОБА_7 пояснила, що ОСОБА_1 є її матір`ю, а ОСОБА_3 рідним братом. ОСОБА_3 постійно принижує матір, б`є її, висловлюється нецензурною лайкою на адресу останньої, приставляв ніж. Неодноразово вона спілкувалась з братом, пропонувала свою допомогу у влаштуванні у лікарні з метою лікування від алкоголізму. Але останній постійно обіцяв нормально поводитись, проте не витримує ці обіцянки.

На даний час вона готова допомогти ОСОБА_3 матеріально: на 2-3 місяці зняти йому кімнату у гуртожитку або у квартирі, надати на певний час гроші на продукти харчування, але за умови, що брат влаштується на роботу.

Розглянувши заяву ОСОБА_1 , заслухавши її пояснення, пояснення представника ОСОБА_2 , заінтересованої особи ОСОБА_3 , показання свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , дослідивши матеріали справи та наявні в ній письмові докази, суд дійшов до висновку про задоволення зазначеної заяви, з огляду на таке.

Згідно з ст. 27 Конституції України, кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно з п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру (п. 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб батьки (мати, батько) і дитина (діти).

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є сином ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_3 та ОСОБА_1 проживають разом в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , яка на підставі договору дарування квартири належить онуці заявника ОСОБА_4 .

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Частиною 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Оцінка ризиків - оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Таким чином, зважаючи на наведені правила Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у своїй Постанові від 28 квітня 2020 року винесеній за результатами розгляду справи № 754/11171/19.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 350-4 ЦПК України, у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

В судовому засіданні ОСОБА_1 зазначила, що ОСОБА_3 зловживає алкогольними напоями, ображає її, кидається з вилкою, б`є її та її чоловіка.

Дослідивши надані заявником докази, судом встановлено, що факт вчинення ОСОБА_3 відносно своєї матері ОСОБА_1 домашнього насильства підтверджується терміновими заборонними приписами від 03.12.2021 року та 23.12.2021 року №№256060, 256321 та показаннями свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_6 .

Крім того, постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17.01.2022 року по справі №333/8861/21 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП у зв`язку із вчиненням відносно своєї матері домашнього насильства психологічного та фізичного характеру.

При розгляді справи по суті судом враховано, що заявник ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІІ групи довічно, що підтверджується посвідченням від 13.01.2013 року № НОМЕР_2 серії АБ та остання має проблеми зі здоров`ям, що підтверджується Витягом із амбулаторної картки від 26.05.2021 року.

Також, судом прийнято до уваги, що ОСОБА_3 страждає на психічний та поведінковий розлад внаслідок вживання алкоголю, неодноразово проходив лікування в КНП ««Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги», після виписки став більш агресивним, що підтверджується епікризом від 22.01.2016 року.

Згідно з ч. 1 ст. 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», постраждала особа має право на дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства.

Статтею 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод визначено, що нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню.

Практика Європейського суду з прав людини у рішенні «Ireland v. the UK» наголошує на тому, що таке, що принижує гідність, поводження або покарання передбачає знущання, які мають викликати у жертви почуття страху, страждання і почуття власної неповноцінності, а також принизити її гідність.

Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ висловленої у рішеннях «Kudla v Poland» [GC], n. 92237, «Козинець проти України», n. 52, «Лабіта проти Італії», n. 120, «Чембер проти Росії», n. 49244, поводження є «нелюдським», якщо, крім іншого, воно було умисним, застосовувалось впродовж кількох годин поспіль і призводило або до справжніх тілесних ушкоджень, або до гострих фізичних чи душевних страждань.

Враховуючи показання свідків, а також усі надані заявником докази, які підтверджують факт застосування фізичного і психологічного насильства, та свідчать про існування високого рівня вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалої особи (у тому числі летальних випадків), суд дійшов до висновку, що заявник обґрунтовано звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису і її права мають бути захищенні судом шляхом видачі відповідного обмежувального припису, оскільки ОСОБА_1 дійсно є постраждалою особою від домашнього насильства.

З огляду на викладене, з метою захисту прав ОСОБА_1 , суд вважає за необхідне задовольнити заяву останньої та видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_3 строком на 6 місяців, заборонивши останньому перебувати в місці проживання (перебування) ОСОБА_1 ; наближатись на відстань ближче 50 метрів до місця проживання (перебування) ОСОБА_1 ; у будь-який спосіб контактувати з ОСОБА_1 .

На підставі ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відности на рахунок держави.

Відповідно до ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення суду про видачу обмежувального припису.

Керуючись ст.ст. 350-2, 350-4 350-6 ЦПК України, ст.ст. 1,3, 24,26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ), заінтересована особа: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) про видачу обмежувального припису - задовольнити.

Видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) строком на 6 місяців з наступними заборонами:

-заборонити перебувати в місці проживання (перебування) ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 );

-заборонити наближатись на відстань ближче 50 метрів до місця проживання (перебування) ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 );

-заборонити у будь-який спосіб контактувати з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 ).

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Копію рішення про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення надіслати до відділу поліції №4 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також до районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району за місцем проживання (перебування) заявника.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повне рішення складено 28.01.2022 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Р.С.Холод