Справа №442/7006/21
Провадження №2/442/145/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2022 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої - судді Грицай М.М.,

секретаря Антоненко В.О.,

з участю представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Дрогобичі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів та додаткових витрат у твердій грошовій сумі на утримання батька, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду до ОСОБА_5 про стягнення аліментів та додаткових витрат у твердій грошовій сумі на утримання батька.

В обґрунтування позову посилається на те, що у них з дружиною ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька ОСОБА_7 . Згідно свідоцтва про право власності на квартиру (будинок) від 25.12.1995, квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належала на праві спільної сумісної власності йому, його матері ОСОБА_8 та дочці ОСОБА_7 . Позивач згідно договору дарування подарував свою частину квартири дочці. Вказує, що на той час почав хворіти та подарував свою частку з надією, що відповідач, у випадку загострення у нього хвороби, буде його доглядати. У нього виявили артрозо-артрит обох колінних суглобів, він почав погано ходити, почалась ішемічна хвороба серця та гіпертонічна хвороба. Згідно виписки з акту огляду медико - соціальною експертною комісією від 29.10.2014 йому надано другу групу інвалідності. 24.02.2017 відповідач поклала його в стаціонар Дрогобицької районної лікарні №2, паліативне відділення, де він перебуває по даний час. Він отримує мінімальну пенсію в розмірі 1840,00 грн, хворіє і потребує постійно додаткових витрат на ліки. Відповідач ухиляється від утримання та надання матеріальної допомоги батьку, хоча має постійне місце роботи, є заміжня, чоловік не являється інвалідом, працює. Зважаючи на вищенаведене, просить суд стягувати з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно та 1000 грн. додатковий витрат на лікування щомісячно.

Відповідач подала відзив на позов, де заперечує щодо задоволення позовних вимог, оскільки батько розлучився з її матір`ю 25.02.1987, коли їй ще не виповнилося 3 років. Останній не брав участі у її вихованні, матеріально не утримував, не виконував батьківських обов`язків. Вказує, що на її утриманні перебувають двоє неповнолітніх дітей: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Заробітна плата після стягнення усіх податків становить 5957,00 грн., що вистачає лише на утримання неповнолітніх дітей. Вказує, що згідно акта огляду медико-соціальної експертної комісії від 29.10.2014, позивач може виконувати надомну роботу, а рекомендовані заходи щодо відновлення працездатності інваліда лікування у терапевта. Отож, його лікування не вимагає виняткових витрат, на даний час він перебуває на стаціонарному лікуванні і користується правом на безоплатну медичну допомогу. У 2017 році вона вжила всіх заходів, щоб врятувати життя батька, проте, він надалі зловживав алкогольними напоями. Зазначила, що внаслідок приватизація стала співвласником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , проживати у цій квартирі не мала можливості, оскільки у ній проживав позивач, який зловживав спиртними напоями. Неодноразово відшкодовувала його сусідам завдану ним матеріальну шкоду. Накопичувалися борги за комунальні послуги. У зв`язку з даними обставинами квартиру продано. Отримані кошти використала на ремонт квартири, де проживає з дітьми. Регулярно відвідувала батька в лікарні, привозила йому продукти. Згодом припинила з ним спілкуватися, оскільки він вимагав 2000 доларів США, пропонуючи офіційно відмовитися від неї, як від дочки.

У пізніше поданому клопотанні та письмових поясненнях вказує, що з березня 2022 року не отримувала доходів за місцем роботи, оскільки ТОВ «Дінтернал Ед`юкейшн Львів» тимчасово припинило діяльність, з березня 2022 року вона з дітьми перебуває на утриманні чоловіка. Станом на травень 2022 року позивач знаходиться у медичному закладі, де медична допомога надається йому безоплатно, отримує безоплатно харчування, не несе витрат на оплату комунальних послуг, отримує пенсію. Позивач не представив жодних розрахунків, що вказують на його потребу в матеріальній допомозі. Щодо додаткових витрат, то останній також не надав належних доказів щодо тривалості курсу його лікування, необхідних доз ліків, документів, що підтверджують понесені ним витрати на лікування. Представник позивача підтвердив у судовому засіданні, що ОСОБА_3 отримував ліки безкоштовно, а тому вважає, що підстави для задоволення позовної вимоги щодо стягнення додаткових витрат на його лікування відсутні. Стверджує, що позивач сплачував аліменти на сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а не на неї. Зважаючи на вищенаведене, просить суд відмовити в задоволенні позову повністю.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив такі задоволити. Пояснив, що позивач є непрацездатною особою та потребує матеріальної допомоги. Наголосив, що із заробітної плати позивача стягувалися аліменти на дочку.

Відповідач ОСОБА_4 у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, підтримала викладене у відзиві на позовну заяву та, будучи допитана в якості свідка, пояснила, що позивач ОСОБА_3 не приймав жодної участі в її вихованні та утриманні. Вона пам`ятає лише два випадки зі свого дитинства, коли приходив батько. При цьому, пригадує, як він вдарив маму у той час, як остання тримала її маленькою на руках. Зазначила, що вона ніколи не називала його татом. Позивач зловживав алкоголем та вів аморальний спосіб життя. Мати працювала двірником, щоб прогодувати її, пізніше виїхала за кордон на заробітки. Натомість, ОСОБА_3 вимагав у матері кошти. Крім цього, вони з мамою повністю займалися похованням бабусі - мати позивача, оскільки у нього не було коштів. У його квартирі утворився притон, де регулярно знаходилися невідомі люди у нетверезому стані. До неї періодично зверталися працівники поліції з проханням провести з батьком відповідні бесіди, щоб повторно не відбувалися подібні ситуації. Згодом, до неї подзвонила невідома жінка, яка сказала, що батько знаходиться присмерті. Приїхавши туди, вона побачила його у жахливому напівпритомному стані, у повній антисанітарії, він взагалі не міг ходити. Вона відвезла його до лікарні, після чого доглядала його приблизно півроку, всім забезпечувала. Він отримував пенсію по інвалідності, яку вона ж допомогла йому виробити. Однак, за півтора-два роки він почав себе дивно поводити та вимагати у неї грошей. Хоча, до досягнення нею повноліття жодних аліментів не сплачував, оскільки її утриманням та вихованням повністю займалася мати. Доповнила, що за березень, квітень цього року вона не отримала жодних доходів, оскільки ТОВ, де вона працювала, з початком війни припинило свою діяльність.

У судовому засіданні представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позову, оскільки позивач не довів свою потребу в матеріальній допомозі та ухилявся від виконання своїх батьківських обов`язків. Водночас, відповідач не має реальної змоги надавати матеріальну допомогу батькові.

Заслухавши учасників судового процесу, свідків, перевіривши матеріали справи, оцінивши докази, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов наступного висновку.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , ОСОБА_7 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , її батьками записані ОСОБА_3 та ОСОБА_6 .

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 14.08.2001, шлюб між позивачем ОСОБА_3 та ОСОБА_6 розірвано 25.02.1987, актовий запис №47.

Як вбачається зі свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 29.04.2016, мати відповідача - ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 у віці 60 років.

Згідно свідоцтва про право власності на квартиру (будинок) від 25.12.1995, квартира АДРЕСА_2 належить на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 .

15.04.1997 співвласники квартири уклали угоду про конкретне користування.

З договору купівлі-продажу квартири від 07.06.2017 вбачається, що ОСОБА_4 передала у власність ОСОБА_12 квартиру АДРЕСА_2 .

Відповідно до виписки з акта огляду медико-соціальної експертної комісії від 29.10.2014, ОСОБА_3 має другу групу інвалідності, причина інвалідності - загальне захворювання, висновок про умови та характер праці надомна праця, рекомендовані заходи щодо відновлення працездатності інваліда лікування у терапевта.

Згідно довідки про доходи №521131, пенсіонер ОСОБА_3 отримував пенсію в розмірі 1769 грн. з березня 2021 року по червень 2021 року, в розмірі 1854,00 грн. - з липня 2021 року по серпень 2021 року.

Як вбачається з довідки Дрогобицької районної лікарні №2 с. Рихтичі НКП «Дрогобицька района лікарня» Дрогобицької районної ради від 17.06.2021 за №13, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , знаходився на стаціонарному лікуванні в паліативному відділенні.

Відповідно до довідки лікаря ОСОБА_13 від 18.10.2021, ОСОБА_3 періодично потребує лікування лікарськими засобами.

З листа АТ «Львівгаз» від 18.03.2022 вбачається, що ОСОБА_3 працював у Дрогобицькому Управлінні по експлуатації газового господарства з 01.02.1989 по 17.01.1992 електромонтером по захисту підземних трубопроводів від корозії. Згідно особових рахунків по нарахуванню заробітної плати з ОСОБА_3 здійснювалося утримання аліментів у період з 01.02.1989 по 17.01.1992 із нарахованої заробітної плати.

Як вбачається з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, відповідно до ст.ст. 126, 133, 135 СК України від 23.02.2022, ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 від 29.04.2006, ОСОБА_14 та ОСОБА_7 зареєстрували шлюб 29.04.2006.

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_9 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , його батьками є: батько ОСОБА_14 та мати ОСОБА_15 .

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 05.09.2011 шлюб між ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , що зареєстрований 29.04.2006, розірвано.

Зі свідоцтва про шлюб серії від 11.05.2012 вбачається, що ОСОБА_16 та ОСОБА_15 уклали шлюб 11.05.2012; після реєстрації шлюбу прізвище дружини - ОСОБА_17 .

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 від 11.05.2012, у відповідачки ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син ОСОБА_10 ..

З довідки ТОВ «Дінтернал Ед`юкейшн Львів» від 04.10.2021 за № 5 вбачається, що ОСОБА_4 з квітня 2021 року по вересень 2021 року отримала зарплату в сумі 34765,81 грн.

Згідно довідки ТОВ «Дінтернал Ед`юкейшн Львів» від 16.05.2022 за №4, дохід ОСОБА_4 за період з 01.12.2021 по 13.05.2022 склав 22300,00 грн., з березня 2022 року відповідачка не отримувала зарплати.

Допитана у судовому засіданні, як свідок, ОСОБА_18 пояснила, що відповідач є дочкою її рідної сестри. Зазначила, що ОСОБА_4 у річному віці жила в її сім`ї, була їй як донька, оскільки ОСОБА_6 (мати відповідачки) навчалася та здавала сесію. А батько останньої - ОСОБА_3 вів аморальний спосіб життя, абсолютно не цікавився життям дочки, не брав участі в її вихованні, не надавав матеріальної допомоги. Вона проживала в одному будинку із сестрою та її донькою (відповідачкою), тому може стверджувати, що позивач не проживав з ними і ніколи не приходив туди. Згодом вона виїхала в м.Мукачево, проте, часто приїжджала в Дрогобич до сестри ОСОБА_6 та завжди підтримувала зв`язок з ОСОБА_4 . Крім цього, зазначила, що ОСОБА_6 ніколи не зверталася до суду з позовом про стягнення аліментів на дочку та не отримувала жодної матеріальної допомоги від позивача. Сестра їй завжди казала, що нічого не потребує від ОСОБА_3 , оскільки він дуже погано відносився до них з донькою.

Згідно з ч. 1 ст. 202 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін.

Як роз`яснено в п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 № 3, обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст. 204 СК).

Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів:1) походження дитини від матері, батька 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних обставин. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу. При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. Такий правовий висновок викладений Об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду в постанові від 05.09.2019 у справі № 212/1055/18-ц.

З огляду на вищевикладене вбачається, що право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. А необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Таким чином, сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання. Стан непрацездатності повинен супроводжуватися потребою батьків отримувати сторонню матеріальну допомогу.

Відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатними особами, зокрема, є особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами.

Позивач досяг встановленого законом пенсійного віку та є інвалідом ІІ групи, у зв`язку із чим отримує пенсію, відтак є непрацездатною особою. Згідно довідки про доходи №521131 пенсіонер ОСОБА_3 за період з березня 2021 року по червень 2021 року отримував пенсію в розмірі 1769,00 грн, з липня по серпень 2021 року - в розмірі 1854,00 грн, що не є нижче прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність станом на 2021 рік відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік».

Разом з тим, позивачем та його представником не надано суду доказів (належних, переконливих, достовірних) про щомісячний розмір понесених ним витрат. Посилання позивача на те, що розмір отримуваної ним пенсії не дозволяє йому забезпечити собі гідне існування, не забезпечує всіх потреб позивача, без надання доказів такої потреби, не може бути підставою для задоволення позову та визначення аліментів у будь-якому розмірі.

Не знайшли свого підтвердження і доводи позивача про те, що він потребує матеріальної допомоги через необхідність лікування. Адже надані позивачем відомості про його захворювання, про необхідність періодичного лікування, про перебування його на стаціонарному лікуванні не свідчать про понесені, пов`язані із цим, витрати. До того ж, представник позивача у судовому засіданні зазначив, що ОСОБА_3 отримував ліки безкоштовно.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що наявні підстави для відмови у задоволенні позову через недоведеність вимог позивача щодо потреби у матеріальній допомозі.

Також суд звертає увагу, що в обґрунтування можливості надавати відповідачем матеріальну допомогу, позивач посилається на те, що ОСОБА_4 має постійне місце роботи, заміжня, її чоловік не є інвалідом, працює.

Натомість, відповідач подала докази про те, що на її утриманні перебувають двоє дітей, з березня 2022 року вона не отримує доходів, товариство, в якому вона працювала, з початком війни припинило свою діяльність, відповідно, вона з дітьми перебуває на утриманні чоловіка.

Вказане свідчить, що позивачем не доведено можливість відповідача надавати матеріальну допомогу, що хоча і не пов`язується із виникненням обов`язку повнолітніх дітей утримувати непрацездатних батьків, однак, в силу ст. 205 СК України, має враховуватися судом.

У той же час, ОСОБА_3 не зазначає у позовній заяві й відомостей про можливість отримання матеріальної допомоги від іншої повнолітньої дитини, що також в силу ст. 205 СК України повинно враховуватися судом при вирішенні позову.

Окрім зазначеного вище, зокрема, як пояснили допитані у судовому засіданні свідки, позивач ухилявся від виконання своїх батьківських обов`язків щодо дочки. Відтак, суд вважає за необхідне зазначити, що на час розгляду справи не здобуто беззаперечних доказів протилежного. Натомість, судом встановлено, що позивач не приймав участі у вихованні та утриманні дочки. Досліджена в судовому засіданні довідка АТ «Львівгаз» від 18.03.2022 вказує лише на той факт, що з ОСОБА_3 стягувалися із нарахованої заробітної плати аліменти у період з 01.02.1989 по 17.01.1992, проте, достеменно встановити отримувача аліментів, враховуючи наявність у позивача на той час двох неповнолітніх дітей, не виявилось можливим.

Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, та обставина, що позивач, як батько, ухилявся від виконання батьківських обов`язків по відношенню до відповідача, як дочки, в контексті ст.204 СК України (дочка, син можуть бути звільнені судом від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків), є додатковою підставою для відмови в задоволенні позову.

Згідно ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів.

Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 81, 141, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів та додаткових витрат у твердій грошовій сумі на утримання батька відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського Апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 31.05.2022.

Суддя Грицай М.М.