Справа № 565/770/21
Провадження № 2/565/77/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2022 року м.Вараш

Кузнецовський міський суд Рівненської області під головуванням судді Малкова В.В.

з участю: секретарів судового засідання Рибчинчук Т.М., Панчук Г.І.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Кузнецовського міського суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та визнання майна спільним сумісним майном, визнання права власності на майно,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулась в суд з позовом до відповідачів, в якому просить: встановити факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_6 ; визнати автомобіль марки «ВАЗ 217030» 2008 р.в. НОМЕР_1 , який зареєстровано за ОСОБА_6 реєстраційний номер « НОМЕР_2 » (далі - спірний автомобіль) спільним сумісним майном та визнати за позивачем право власності на 1/2 вказаного майна; визнати квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (далі- спірна квартира) спільним сумісним майном та визнати за позивачем право власності на 1/2 вказаного майна (далі при спільному згадуванні - спірне майно). Позов обґрунтовується тим, що позивач із ОСОБА_6 з січня 2007 року по день його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 перебували у фактичних шлюбних відносинах. Проживали у квартирі позивача за адресою: АДРЕСА_2 , вели спільне господарство, разом відпочивали (поїздки за кордон, профілактично-санаторне лікування тощо), за спільні кошти придбали автомобіль, хоча кредитний договір на придбання автомобіля був оформлений на ОСОБА_6 і право власності зареєстроване за ОСОБА_6 , проте кредит погашався за спільні кошти. У спірній квартирі ОСОБА_6 не проживав, у цій квартирі під час їх спільного проживання був зроблений капітальний ремонт, на проведення якого витрачено 100000 гривень.

Тому позивач на підставі ст.74, ч.1 ст.60, ст.62, ч.1 ст.69-ст.71 СК просить встановити факт спільного проживання однією сім`єю з ОСОБА_6 без реєстрації шлюбу, визнати спірне майно спільним сумісним і поділити це майно між подружжям у рівних частках.

Під час розгляду справи позивач просила позов задовольнити і дала такі пояснення. Вона і ОСОБА_6 були сусідами, після смерті її чоловіка позивача і розлучення ОСОБА_6 вони зійшлись і ОСОБА_6 переїхав проживати до неї. Вони жили як чоловік і жінка, шлюб не реєстрували, вели спільне господарство, мали спільний бюджет і спільні кошти витрачали на потреби сім`ї та розвиток її бізнесу, так як вона є приватним підприємцем. Квартиру, належну ОСОБА_6 - однокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_2 (спірна квартира) ОСОБА_6 здавав в оренду і проживав у позивача у її трикімнатній квартирі. У період спільного проживання і ведення спільного господарства, за спільні кошти позивача і ОСОБА_6 та за їх взаємної участі був зроблений капітальний ремонт спірної квартири (зокрема замінені вікна і двері), також після виселення чергових квартирантів, у спірній квартирі за рахунок спільних коштів та спільної праці позивача і ОСОБА_6 кілька разів робився косметичний ремонт (зокрема фарбування, переклеювання шпалер). ОСОБА_6 крім незначної пенсії не мав інших доходів, вона є приватним підприємцем і більшу частину вартості ремонту спірної квартири внесено нею. У 2008 році ОСОБА_6 придбав автомобіль в кредит, автомобіль був придбаний у м.Луцьку, хоча кредитний договір на придбання автомобіля був оформлений на ОСОБА_6 і право власності зареєстроване за ОСОБА_6 , проте кредит погашався за спільні кошти, в основному за її доходи від підприємницької діяльності. Також вона з ОСОБА_6 разом відпочивали, подорожували, в тому числі разом із її онуком та онуком ОСОБА_6 . Коли ОСОБА_6 тяжко захворів, вона витратила багато коштів на лікування і доглядала за ним, хоча сама хворіє. Діти ОСОБА_6 (відповідачі по справі) будь-яких коштів на лікування не надавали, відповідач ОСОБА_3 лише кілька разів навідував батька в лікарні. Спірний автомобіль перебуває у її володінні, за життя ОСОБА_6 оформив на її ім`я довіреність на спірний автомобіль, документів на спірну квартиру і доступу до цієї квартири вона не має. До нотаріуса з заявою про прийняття спадщини вона не зверталась. З січня 2007 року по даний час вона у зареєстрованому шлюбі не перебувала.

Представник позивача в судовому засіданні просив позов задовольнити, з вказаних у позові підстав.

У відзиві на позов представник відповідача ОСОБА_3 просить відмовити у задоволенні позову з таких підстав. У позові не вказано за який період часу позивач просить встановити факт спільного проживання без реєстрації шлюбу позивача та ОСОБА_6 . Після розірвання шлюбу із ОСОБА_7 у 2006 році, ОСОБА_6 продовжував фактичне проживання із колишньою дружиною до 2012 року. Не надано будь-яких доказів придбання спірного майна за спільні кошти позивача і ОСОБА_6 під час перебування у незареєстрованому шлюбі. Право власності на спірну квартиру набуте ОСОБА_6 у 1998 році. Представником відповідача були зроблені фотознімки стану всередині спірної квартири (Том1 а.с. 209-229). Пенсія ОСОБА_6 становила приблизно 7000 гривень на місяць, про що додані виписки з карткового рахунку з 01.01.2018-23.12.2020 р.

Під час розгляду справи представник відповідача ОСОБА_3 просила у позові відмовити, з вказаних у відзиві підстав. Також пояснила, що ключі від вхідних дверей спірної квартири знаходяться у ОСОБА_3 , зараз у цій квартирі живуть квартиранти. З дозволу квартирантів представником відповідача були зроблені фотознімки у спірній квартирі.

Відповідач ОСОБА_3 під час судового засідання дав такі пояснення. Його батько ОСОБА_6 з 2007 по 2012 проживав з його матір`ю, про проживання батька з позивачем і ведення ними спільного господарства йому нічого невідомо, доходи батька йому невідомі, про спільні поїздки батька з позивачем на відпочинок нічого невідомо, похорони батька організовував він.

У відповіді на відзив представник позивача спростовує доводи відзиву на позов, вказуючи на їх бездоказовість і зазначає, що дохід позивача, окрім пенсії становив за 2008 рік 12 тис. грн.., у 2009 р. - 83 тис. грн.., у 2010 р. і у 2011 р. - по 12 тис. грн., кредит за придбаний автомобіль був погашений достроково, що ОСОБА_6 фізично зробити не міг.

Судом допитані свідки, за клопотанням позивача: ОСОБА_8 сусідка позивача, ОСОБА_9 подруга і колишня колега позивача по роботі в школі, ОСОБА_10 прибиральниця у б. АДРЕСА_3 , ОСОБА_11 знайома позивача. Свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_11 вказують, що з 1 червня 2007 року по 17 грудня 2020 року позивач і ОСОБА_6 були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права і обов`язки, разом проживали, робили ремонт у квартирі, їздили разом на машині на дачу. Свідок ОСОБА_8 вказує, що дуже часто з літа 2007 року по день смерті ОСОБА_6 часто зустрічала останнього у квартирі позивача ОСОБА_1 зранку і ввечері. Свідок ОСОБА_10 вказала, що позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_6 виходили зранку із під`їзда разом, часто бачила як ОСОБА_1 та ОСОБА_6 разом сідали в машину і казали, що їдуть на дачу.

Свідок ОСОБА_12 , який був викликаний і допитаний в суді за клопотанням позивача і являється чоловіком сестри позивача ОСОБА_1 , свідчив в суді, що робив ремонт у 2009, 2012, 2015 роках в квартирі ОСОБА_6 , який разом з позивачем були замовниками цих ремонтних робіт.

Допитані в суді за клопотанням представника відповідача свідки: ОСОБА_13 (колишня дружина ОСОБА_6 , мати відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_5 ) та ОСОБА_7 (колишня дружина ОСОБА_6 ), вказують, що після розірвання шлюбу у 2006 році ОСОБА_6 продовжував проживати з ОСОБА_7 у її квартирі до 2012 року, разом з ОСОБА_1 ОСОБА_6 в цей час не проживав. Проте показання свідків ОСОБА_13 і ОСОБА_7 суд відхиляє, оскільки ці особи зацікавлені у вирішенні спору не на користь позивача, а свідки позивача є особами незаінтересованими.

Судом допитані свідки, за клопотанням позивача: ОСОБА_8 сусідка позивача, ОСОБА_9 подруга і колишня колега позивача по роботі в школі, ОСОБА_10 прибиральниця у б. АДРЕСА_3 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , з показань яких суд приходить до висновку про те, що позивач та ОСОБА_6 з 1 червня 2007 року по 17 грудня 2020 року спільно проживали однією сім`єю, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права і обов`язки.

Доданими до позовами копіями свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу і квитанції до прибуткового касового ордера від 11.09.2008 року підтверджується, що власником спірного автомобіля і особою, яка внесла плату в розмірі 63800 грн. за цей автомобіль є ОСОБА_6 . Автомобіль був придбаний у кредит, що підтверджується іпотечним договором від 04.09.2008 року, що укладений між ОСОБА_6 та Акцонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство), згідно з яким ОСОБА_6 передав в іпотеку банку кв. АДРЕСА_4 за кредитним договором №194 від 02.09.2008 року на суму 60100 гривень. До позову додані копії квитанцій з вересня 2008 - червня 2011 років (Том 1 а.с. 27-61, частину яких прочитати неможливо) про внесення ОСОБА_6 через касу відділення АТ «Ощадбанк» коштів на поповнення рахунку в Ф-Я від. ПІБ м. Кузнецовськ, як вказує позивач кошти за автомобіль спільні, проте перераховував кошти ОСОБА_6 на погашення кредиту, який уклав кредитний договір на купівлю автомобіля. Згідно доданого до позову свідоцтва про право власності на житло від 16.02.2008 року спірна квартира належить на праві власності ОСОБА_6 , квартира приватизована згідно Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». З витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 22.12.2020 року слідує, що у Володимирецькій районній державній нотаріальній конторі зареєстрована спадкова справа, спадкодавець ОСОБА_6 , місце зберігання спадкової справи - Вараська міська державна нотаріальна контора. Заявою від 22.12.2020 року підтверджується, що єдиною особою, яка подала заяву про прийняття спадщини померлого ОСОБА_6 є його син ОСОБА_3 . З пояснень представника відповідача ОСОБА_3 слідує, що свідоцтво про право на спадщину не видане, через відсутність правовстановлюючих документів на спірне майно, щодо оскарження рішення нотаріуса представник інформацією не володіє. Про витребування інформації щодо спадкової справи суду клопотань не заявлено.

З пояснень позивача слідує, що вона із заявою про прийняття спадщини ОСОБА_6 не зверталась, даних про інших осіб, що у встановлений строк звернулись про прийняття спадщини ОСОБА_6 судом не здобуто. Відповідач ОСОБА_5 , яка, як вказує позивач, є дочкою ОСОБА_6 в суд не з`явилась, хоча була повідомлена про дату, час і місце проведення підготовчих і судових засідань, відзиву на позов, заяв, клопотань суду не подавала. Позивач ОСОБА_1 і ОСОБА_6 в зареєстрованому шлюбі з січня 2007 до дня смерті ОСОБА_6 не перебували, що не спростовується відповідачами.

Постановою Верховної Ради України від 19.05.2016 року № 1377-VIII «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» (постанова набрала чинності 03.06.2016 року) місто Кузнецовськ Рівненської області перейменоване в місто Вараш.

Заслухавши пояснення сторін і їх представників, дослідивши докази, надані сторонами у їх сукупності та взаємозв`язку із дослідженими судом обставинами справи і показаннями свідків, керуючись законом, суд прийшов до наступного висновку.

Згідно ст.74 СК якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Суд вважає, що надані позивачем і приведені у рішенні докази підтверджують той факт, що позивач ОСОБА_1 (жінка) і ОСОБА_6 (чоловік) спільно проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 01 червня 2007 року до 17 грудня 2020 року. Цей висновок суду ґрунтується на показаннях допитаних судом свідків за клопотанням позивача і доданими до позову копіями фотознімків, довідкою туристичного агентства і санаторно-курортними книжками (Том 1 а.с. 62-94), Тому позов у цій частині підлягає до задоволення.

Суд відхиляє доводи представника відповідача ОСОБА_3 про недоведеність цього факту, через відсутність належних доказів.

Як передбачено ст.ст.60-62 СК майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Речі для професійних занять (музичні інструменти, оргтехніка, лікарське обладнання тощо), придбані за час шлюбу для одного з подружжя, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Якщо один із подружжя своєю працею і (або) коштами брав участь в утриманні майна, належного другому з подружжя, в управлінні цим майном чи догляді за ним, то дохід (приплід, дивіденди), одержаний від цього майна, у разі спору за рішенням суду може бути визнаний об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ч.1, 2 ст.70, ч.1 і ч.2 ст. 71 СК у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Оскільки майно, набуте жінкою та чоловіком, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, слід визнати, що спірний автомобіль, придбаний у 2008 році, є спільною сумісною власністю ОСОБА_6 і позивача ОСОБА_1 .

Разом з тим, право приватної (особистої, як вказано у свідоцтві про право власності на житло) власності на спірну квартиру набуте ОСОБА_6 до того, як він і позивач стали проживати однією сім"єю як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу. Доводи позивача, що за її кошти у спірній квартирі здійснено капітальний ремонт і витрачено на це 100000 гривень (як вказано у позові) в результаті чого вартість майна істотно збільшилась не підтверджені доказами.

Так, позивач не змогла назвати точно періоду проведення саме капітального ремонту, вказавши, що замінювались вікна і двері, також проведено косметичний ремонт після квартирантів. Свідок ОСОБА_12 повідомив, що неодноразово робив ремонт у спірній квартирі у 2009 році - стіни, частково вікна, пофарбував підлогу, потім у 2012 році ремонт у санвузлі, у 2015 році замінені вікна, рами балкону, відкоси, пофарбовано, ремонт робив і на дачі. Як зрозумів суд зі слів цього свідка, ремонти носили косметичних характер, за чиї кошти закуплялись матеріали для ремонту він сказати не зміг. Тобто за чиї кошти проводився ремонт свідок не вказав, а позивач не довів, що саме вона сплачувала за роботу і придбання необхідних для ремонту квартири матеріалів та що ці покращення спірної квартири значно (істотно) збільшили вартість цієї квартири.

Із позову слідує, що середня вартість однокімнатної квартири в м.Вараш становить 600000 гривень за даними інтернет-сайту. Разом з тим, середня ринкова вартість залежить, зокрема від: кількості поверхів будівлі, розташування, дати введення житла в експлуатацію тощо. Із доданого до позову іпотечного договору від 04.09.2008 рік слідує, що спірна квартира обтяжена іпотекою, доказів скасування відповідних обтяжень суду не надано, експертна оцінка вартості спірної квартири не проведена. Отже на сьогодні дійсна середня ринкова вартість спірної квартири не визначена. Крім того, додані до відзиву на позов фотознімки, стану спірної квартири (зокрема приміщення кухні, балкону і санвузла), у сукупності із іншими обставинами і доказами, дослідженими судом, не дають суд підстав вважати, що вартість спірної квартири значно (істотно) збільшилась у своїй вартості внаслідок грошових затрат позивача під час її проживання разом з ОСОБА_6 .

Отже, в результаті правового аналізу положень ст.ст. 60-62 СК у сукупності із наданими сторонами і дослідженими судом доказами, суд приходить до висновку про відмову у позові в частині вимог про визнання спірної квартири спільною сумісною власністю позивача і ОСОБА_6 .

Посилання позивача на положення ст.ст. 70-72 СК, як на підставу для визнання за нею права власності на 1/2 частку спірного автомобіля суд вважає некоректним. Оскільки правовий аналіз вказаних положень СК і ст.ст. 369, 370 ЦК, дає суду підстави вважати, що у даному спорі задоволення вимоги позивача про виділ (поділ) майна, що є спільним сумісним майном шляхом присудження їй частки у цьому майні, можливе за наявності умови, що це не стосується майна, що належало за життя одноосібно власнику (одному із подружжя), після його смерті.

Тому у відповідності із ст. 1226 ЦК визначена судом частка позивача на спірний автомобіль спадкується на загальних підставах, оскільки правовідносини щодо спадщини, яка відкрилась після смерті спадкодавця ОСОБА_6 , регулюються положеннями, визначеними Книгою Шостою Спадкове право ЦК.

За таких обставин та керуючись ст.ст.60-62 СК, ст.ст.369, 370, 1226 ЦК, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову про визнання спірного автомобіля спільною сумісною власністю позивача і ОСОБА_6 , оскільки в судовому засіданні доведено, що спірний автомобіль придбаний ОСОБА_6 під час проживання однією сім"єю із позивачем ОСОБА_1 без реєстрації шлюбу та визнання за позивачем 1/2 частки спірного автомобіля в порядку спадкування.

Додводами відповідача ОСОБА_3 вказаний висновок суду не спростовується.

Понесені позивачем та документально підтверджені ним судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідачів солідарно пропорційно до задоволеної частини вимог, згідно ст.141 ЦПК.

Даних про понесення відповідачем судових витрат суду не подано.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 60-62,70-72,74 СК України, ст.ст. 15, 16, 369, 370, 1226 ЦК України, ст.ст. 18, 141, 263-265 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги задовольнити частково. Встановити, що ОСОБА_1 (народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Борове Зарічненського району Рівненської області, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 , ідент.номер НОМЕР_3 ) та ОСОБА_6 (помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , був зареєстрований: АДРЕСА_1 , ідент.номер НОМЕР_4 ) спільно проживали однією сім"єю без реєстрації шлюбу з 01 червня 2007 року до 17 грудня 2020 року.

Визнати автомобіль марки «ВАЗ 217030» 2008 р.в. НОМЕР_1 , що зареєстрований за ОСОБА_6 реєстраційний номер « НОМЕР_2 » спільним сумісним майном ОСОБА_1 (народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Борове Зарічненського району Рівненської області, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 , ідент.номер НОМЕР_3 ) та ОСОБА_6 (помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , був зареєстрований: АДРЕСА_1 , ідент.номер НОМЕР_4 ) і визнати за ОСОБА_1 (народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Борове Зарічненського району Рівненської області, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 , ідент.номер НОМЕР_3 ) право власності на 1/2 вказаного майна в порядку спадкування.

Стягнути з ОСОБА_3 ( АДРЕСА_6 ), ОСОБА_5 ( АДРЕСА_7 ) солідарно на користь ОСОБА_1 (народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Борове Зарічненського району Рівненської області, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 , ідент.номер НОМЕР_3 ) 908 гривень понесених витрат по сплаті судового збору з вимоги немайнового характеру та 452 гривні 55 копійок з вимоги про визнання права власності на частку автомобіля.

Відмовити у задоволенні позову в частині вимог про визнання квартири за адресою: АДРЕСА_1 спільним сумісним майном ОСОБА_1 (народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Борове Зарічненського району Рівненської області, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 , ідент.номер НОМЕР_3 ) та ОСОБА_6 (помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , був зареєстрований: АДРЕСА_1 , ідент.номер НОМЕР_4 ) і на право власності ОСОБА_1 (народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Борове Зарічненського району Рівненської області, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 , ідент.номер НОМЕР_3 ) на 1/2 вказаного майна.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційна скарга подається до Рівненського апеляційного суду безпосередньо.

Головуючий

Повне рішення складене головуючим 26 січня 2022 року