У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2022 року Суддя Подільського районного суду міста Києва А.М.Анохін розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» про визнання недійсним кредитного договору, визнання права власності на квартиру та грошові кошти, -

В С Т А Н О В И В:

До Подільського районного суду м. Києва з Святошинського районного суду м. Києва надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» про визнання недійсним кредитного договору, визнання права власності на квартиру та грошові кошти - для розгляду за підсудністю на підставі ухвали від 29.11.2021.

30 грудня 2021 року до Подільського районного суду м. Києва надійшла заява позивача ОСОБА_1 надійшла заява про відвід.

Вивчивши заяву позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, приходжу наступного.

За приписами ч. 1 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини другої цієї ж статті суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Як визначено п.п. 2 та 11 ч. 3 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом і неприпустимість зловживання процесуальними правами є основними засадами (принципами) цивільного судочинства.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 43 Цивільного процесуального кодексу України учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч. 1 ст. 44 Цивільного процесуального кодексу України).

За змістом ч. 2 ст. 44 Цивільного процесуального кодексу України перелік дій, що суперечать завданню цивільного судочинства та які залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами, не є вичерпним.

Так, у своїй заяві від 30.12.2021 року позивач, ОСОБА_1 використовує образливі вислови та безпідставні звинувачення на адресу головуючого судді, а також інших суддів Подільського районного суду м. Києва, висловлює погрози та провокативні висловлювання, що є неприпустимим.

У постанові від 13 березня 2019 року по справі № 199/6713/14-ц Велика Палата Верховного Суду переконана, що використання одними учасниками судового процесу та їх представниками нецензурної лексики, образливих і лайливих слів чи символів у поданих до суду документах і у спілкуванні з судом (суддями), з іншими учасниками процесу та їхніми представниками, а також вчинення аналогічних дій є виявом очевидної неповаги до честі, гідності зазначених осіб з боку тих, хто такі дії вчиняє. Ці дії суперечать основним засадам (принципам) цивільного судочинства (пунктам 2 і 11 частини третьої статті 2 ЦПК України), а також його завданню, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частини перша та друга вказаної статті). З огляду на це вчинення таких дій суд може визнати зловживанням процесуальними правами та застосувати, зокрема, наслідки, передбачені частиною третьою статті 44 ЦПК України.

Аналогічно Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), застосовуючи підпункт «а» пункту 3 статті 35 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, подану згідно зі статтею 34, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на її подання. Для прикладу, ЄСПЛ констатує зловживання правом на подання заяви, коли заявник під час спілкування з ЄСПЛ вживає образливі, погрозливі або провокативні висловлювання проти уряду-відповідача, його представника, органів влади держави-відповідача, проти ЄСПЛ, його суддів, Секретаріату ЄСПЛ або його працівників (див., ухвали щодо прийнятності у справах «Ржегак проти Чеської Республіки» від 14 травня 2004 року (Rehak v. the Czech Republic, заява № 67208/01), «Дюрінже та Грандж проти Франції» від 4 лютого 2003 року (Duringer and Grunge v. France, заяви № 61164/00 і № 18589/02)).

У відповідності до ч. 4 ст. 263 Цивільного процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, неодноразове використання позивачем образливих висловів та звинувачень, а також погроз та провокативних висловлювань в адресу суду у заявах по суті справи суд вважає виявом неповаги до суду й інших учасників процесу та констатує, що подання таких заяв є зловживанням позивачем його процесуальним правом, невиконанням обов`язку керуватися завданням цивільного судочинства.

Згідно ч. 3 ст. 44 Цивільного процесуального кодексу України, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Відповідно до ч. 4 ст. 44 Цивільного процесуального кодексу України суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

З урахуванням викладеного, суд приходить висновку про визнання зловживанням процесуальними правами дій позивача ОСОБА_1 , що є підставою для залишення позову

без розгляду.

Крім того, відповідно до ч. 1 статті 188 ЦПК України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Всупереч вимоги ст. 188 ЦПК України, фактично, позивач об`єднав в одній позовній заяві вимоги щодо захисту своїх прав та ОСОБА_2 , яка не є стороною, у даній справі.

Отже, має місце порушення правил об`єднання позовних вимог, позовні вимоги заявлені з різних підстав, позивач звертається за захистом не тільки своїх прав, а й ОСОБА_2 , яка не є стороною у справі, тому сумісний розгляд цих вимог перешкоджатиме з`ясуванню прав і взаємовідносин сторін та суттєво утруднить вирішення спору.

Відтак, заявлені вимоги не можуть бути об`єднані в одне провадження.

За нормою ч. 2 ст. 257 Цивільного процесуального кодексу України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Керуючись ст.ст. 44, 258-261, 268, 352-354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ :

Визнати зловживанням процесуальними правами дії позивача ОСОБА_1 .

Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» про визнання недійсним кредитного договору, визнання права власності на квартиру та грошові кошти - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя А.М.Анохін