РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.05.2022 року м. Житомир

Богунський районий суд м. Житомира в складі головуючого судді Перекупка І.Г., при секретарі Українця Р.Р., за участю представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Гончарук О.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Богунського районного суду м. Житомира справу за позовом ОСОБА_3 до Акціонерне товариство «Оператор газорозподільних систем «Житомиргаз» про стягнення збитків за порушення зобов`язання по встановленню лічильника газу, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Богунського районного суду м. Житомира перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до Акціонерне товариство «Оператор газорозподільних систем «Житомиргаз» (далі АТ «ОГС «Житомиргаз») про стягнення збитків за порушення зобов`язання по встановленню лічильника газу. В обгрунтування позовних вимог позивач вказав, що він, ОСОБА_3 , є власником квартири АДРЕСА_1 та споживачем природного газу, який постачається останньому посередництвом оператора ГРМ АТ «ОГС «Житомиргаз». У жовтні 2019 р. він, ОСОБА_3 звернувся до оператора ГРМ АТ «Житомиргаз» з прохання встановити у його помешканні індивідуальний лічильник безкоштовно, як побутовому споживачу на виконання вимог Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу». На вказане прохання АТ «ОГС «Житомиргаз» проінформував, що у багатоквартирному будинку, в якому він, ОСОБА_3 проживає, встановлений загальнобудинковий лічильник, що забезпечує на 100% потреби споживачів в обліку спожитого природнього газу. Зважаючи на це, він, ОСОБА_3 неодноразово повідомлялось АТ «ОГС «Житомиргаз», що загальнобудинковий лічильник газу ніяким чином не відображає обсяг спожитого саме ним, ОСОБА_3 газу, а враховує втрати газу у мережі тощо.

14 лютого 2020 р. він, ОСОБА_3 черговий раз змушений був звернутись до АТ «ОГС «Житомиргаз» та вимагав встановити йому індивідуальний газовий лічильник безкоштовно, посилаючись на норми чинного законодавства та висновки Верховного Суду.

Відповіді на зазначене звернення він, ОСОБА_3 не отримав, а тому у червні 2021 р. був змушений самостійно фінансувати витрати з встановлення індивідуального лічильника. Вартість індивідуального лічильника та робіт з встановлення лічильника становила 6 322,72 грн. Виконавцем робіт з встановлення лічильника є АТ «ОГС «Житомиргаз».

18 жовтня 2021 р. ОСОБА_3 звернувся до АТ «ОГС «Житомиргаз» з вимогою компенсувати йому витрати, пов`язані з встановлення індивідуального лічильника. Листом вих. № 100-Д6-21491-1121 від 12 листопада 2021 р. АТ «ОГС «Житомиргаз» відмовив у компенсації таких витрат.

В судовому засіданні представник позивача наполягав на задоволені позовних вимог обгрунтовуючи їх наведеними у позові фактами та документами.

Представник відповідача заперечувала проти задоволення позовних вимог обгрунтовуючи їх фактами викладеними у відзиві на позовну заяву. (а. с. 34-39).

Дослідивши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, заслухавши учасників процесу, оцінивши безпосередньо в судовому засіданні всі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд, керуючись своїм внутрішнім переконанням, дійшов висновку що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є власником квартири АДРЕСА_1 та споживачем природного газу, який постачається останньому посередництвом оператора ГРМ АТ «ОГС «Житомиргаз».

Згідно договору купівлі-продажу від 25.10.2014 р. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 продала а ОСОБА_3 купив квартиру АДРЕСА_1 . (а. с. 8-10).

23 жовтня 2019 р. ОСОБА_3 звернувся до оператора ГРМ АТ «Житомиргаз» з прохання встановити у його помешканні індивідуальний лічильник безкоштовно, як побутовому споживачу на виконання вимог Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу». (а. с. 10).

На вказане прохання АТ «ОГС «Житомиргаз» проінформував, що у багатоквартирному будинку, в якому ОСОБА_3 проживає, встановлений загальнобудинковий лічильник, що забезпечує на 100% потреби споживачів в обліку спожитого природнього газу. (а. с. 11)

Зважаючи на це, ОСОБА_3 неодноразово повідомлялось АТ «ОГС «Житомиргаз», що загальнобудинковий лічильник газу ніяким чином не відображає обсяг спожитого саме ним, ОСОБА_3 газу, а враховує втрати газу у мережі тощо.

14 лютого 2020 р. ОСОБА_3 черговий раз змушений був звернутись до АТ «ОГС «Житомиргаз» та вимагав встановити йому індивідуальний газовий лічильник безкоштовно, посилаючись на норми чинного законодавства та висновки Верховного Суду. (а. с. 12-13).

Відповіді на зазначене звернення ОСОБА_3 не отримав, а тому 02 червня 2021 р. був змушений самостійно фінансувати витрати з встановлення індивідуального лічильника. Вартість індивідуального лічильника та робіт з встановлення лічильника становила 6 322,72 грн. Виконавцем робіт з встановлення лічильника є АТ «ОГС «Житомиргаз». (а. с. 14-25)

18 жовтня 2021 р. ОСОБА_3 звернувся до АТ «ОГС «Житомиргаз» з вимогою компенсувати йому витрати, пов`язані з встановлення індивідуального лічильника. Листом вих. №100-Д6-21491-1121 від 12 листопада 2021 р. АТ «ОГС «Житомиргаз» відмовив у компенсації таких витрат. (а. с. 26).

Дана справа розглядається в рамках цивільного судочинства. Положеннями процесуального закону, який регулює правила розгляду таких справ, визначено, що розглядаючи цивільні справи суд керується принципом диспозитивності та змагальності, які визначають, що кожна сторона повинна самостійно подавати докази та доводити ті обставини на які посилається, в тому числі, шляхом подання доказів, заявлення клопотань і несе ризик настання наслідків пов`язаних із вчиненням або не вчиненням нею процесуальних дій. Доказування заявлених вимог не може перебирати на себе суд або інша сторона. (ст. ст. 12, 13 та 81 ЦПК України).

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона, повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст.13 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст. 77 ЦПК України).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст.78 ЦПК України).

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно з частиною першою статті 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов`язані, зокрема, забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується тільки для приготування їжі - до 1 січня 2021 р.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством.

Виконавцями робіт із встановлення вузлів обліку природного газу є суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території (ст. 4 цього Закону).

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» щодо перегляду термінів встановлення споживачам лічильників природного газу» від 05.03.2021 р. № 1338-IX було внесено зміни до частини першої статті 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» Суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов`язані: забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується тільки для приготування їжі - до 01 січня 2023 р.

Відповідно до глави 1 розділу 1 Кодексу ГРС Оператор ГРМ - суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка заходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління.

Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «ЖИТОМИРГАЗ» є оператором ГРМ.

Встановлено, що ОСОБА_3 є споживачем природного газу, а відповідач - Оператором ГРМ, виконавцем комунальної послуги, спрямованої на задоволення потреби фізичної особи у забезпеченні газопостачанням.

Верховний Суд неодноразово роз`яснював обов`язок відповідача встановити споживачу індивідуальний газовий лічильник саме за рахунок оператора ГРМ.

Так, Верховний Суд у Постанові від 21.02.2108 р. у справі № 908/1312/17 дійшов до висновку про обов`язок відповідача, як суб`єкта господарювання, що здійснює розподіл природного газу на відповідній території, за власний рахунок придбати та встановити газові лічильники в квартирах споживачів у строки, передбачені законом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.10.2019 р. в справі № 524/7637/16-ц (провадження № 14-470цс19) вказано, що «відповідно до частини першої статті 3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством. Питання щодо визнання права на забезпечення та встановлення споживачам індивідуальних газових лічильників суб`єктами господарювання, що здійснюють розподіл природного газу, було предметом розгляду Великою Палатою Верховного Суду у справі № 214/2435/17 (провадження № 14-347цс18). За результатом розгляду вказаної справи було прийнято постанову від 07 листопада 2018 р. та викладено такі правові висновки. Зі змісту статті 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» № 3533-VI вбачається обов`язок встановлення відповідними суб`єктами господарювання - газорозподільними організаціями лічильників для такої категорії споживачів природного газу, як населення у вигляді приладів обліку природного газу, що дозволяють визначати обсяги споживання газу кожним окремим споживачем. При цьому таких споживачів не зобов`язано відшукувати джерела фінансування вказаних приладів та робіт, оскільки відповідне фінансування уже закладено у тариф на оплату спожитого газу. Стаття 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» № 3533-VI визначає обов`язок газорозподільної організації встановити саме квартирні прилади обліку газу в багатоквартирному будинку. Таким чином, позивач правомірно просив встановити йому індивідуальний газовий лічильники, а не загальнобудинковий, як на те наполягав відповідач, тому в ПАТ «Кременчукгаз» не було законних підстав для нарахування йому об`ємів природного газу в розмірі граничної місячної норми споживання на одну особу, визначеному в Додатку № 10 до Кодексу газорозподільних систем».

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25.06.2020 р. в справі № 212/7490/17-ц (провадження № 61-1511св19) вказано, що «вирішуючи питання про те, за чий рахунок повинно проводитись фінансування робіт з оснащення позивачів лічильниками газу, апеляційний суд правильно вважав, що, саме, на відповідача покладено обов`язок встановлення лічильників газу, лише він повинен вживати заходів щодо залучення інших джерел фінансування цих робіт і покладання такого обов`язку на споживачів є неправомірним. При цьому, апеляційний суд дійшов правильного висновку про те, що до спірних правовідносин необхідно застосувати положення статті 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» в редакції на час розгляду справи, а не на час виникнення спірних правовідносин, де зазначався строк встановлення газових лічильників для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується тільки для приготування їжі - до 01.01.2018 р., а так як відповідачем було відмовлено у встановленні таких лічильників, - позовні вимоги позивачів підлягають задоволенню в повному обсязі, як законні та обґрунтовані. Такий висновок відповідає правовій позиції, викладеній в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 р. у справі 214/2435/17. Враховуючи те, що за час розгляду справи в Закон України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» були внесені зміни, зокрема і в статтю 6 цього Закону, якою передбачається строк встановлення газових лічильників для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується тільки для приготування їжі - до 01.01.2021 р., апеляційним судом правильно застосовано указаний Закон оскільки спірні правовідносини є триваючими».

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08.07.2020 р. в справі № 210/5132/19 (провадження № 61-4893св20) зазначено, що «стаття 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» визначає обов`язок газорозподільної організації встановити лічильники газу для населення, що проживає у квартирах, в яких газ використовується тільки для приготування їжі, до 01.01.2021 р. Аналіз положень вказаного Закону свідчить про те, що Оператор ГРМ звільняється від обов`язку встановити лічильник газу для населення лише у випадку відмови побутового споживача від встановлення Оператором ГРМ лічильника газу чи самостійного встановлення побутовим споживачем лічильника газу із подальшою компенсацією таких витрат за рахунок коштів, які ними сплачуються за тарифом на розподіл природного газу. Із урахування наведеного відмова встановити індивідуальні лічильники позивачам суперечить вимогам законодавства, порушує права позивачів».

Оскільки ОСОБА_3 сплачував за газопостачання за встановленими тарифами, в яких були передбачені витрати на встановлення лічильників газу, у тому числі безпосередньо індивідуальних, - Відповідач зобов`язаний надавати послуги, які оплачені Позивачем, та відповідно до частини першої статті 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» (у редакції чинній на момент звернення Позивача) забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах, у яких газ використовується тільки для приготування їжі, - до 01.01.2021 р., адже зміна терміну встановлення таких лічильників для вказаної категорії осіб відбулася після встановлення лічильника ОСОБА_3 .

У рішенні від 31.07.2003 р. у справі «Дорани проти Ірландії» ЄСПЛ зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

Так, у справі «Салах Шейх проти Нідерландів» ЄСПЛ вказав, що ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

Відповідно до рішення ЄСПЛ від 17.07.2008 р. у справі «Каіч та інші проти Хорватії» для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Держава несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема, через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Верховний Суд у постанові від 18.10.2018 р. у справі № 815/1048/16 зазначив, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії, чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникає з підстав, встановлених у ст. 11 цього Кодексу, зокрема, в ч. 3 цієї статті вказується, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (ч. 1 ст. 510 ЦК України).

Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.(ст. 526 ЦК України)

Відповідно до ст. 621 ЦК України, у разі невиконання боржником для кредитора певної роботи чи ненадання йому послуги кредитор має право виконати цю роботу власними силами або доручити її виконання чи надання послуги третій особі і вимагати від боржника відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов`язання.

Після неодноразових звернень Позивача - кредитора, Відповідач так і не виконав свого обов`язку відшкодувати збитки Позивачу.

Звертаю увагу суду, на те, що Відповідач не встановив лічильника позивачу в строки передбачені вищезгаданим Законом, і, судячи з відповідей Відповідача на неодноразові звернення Позивача, і не мав намірів встановлювати його в ці строки за власний рахунок, так як вважав, що свій обов`язок підприємство виконало, встановивши загальнобудинковий лічильник.

Збитками, крім іншого зазначеного в ст. 22 ЦК України, є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Враховуючи встановлене, суд вважає, що ОСОБА_3 має право на відшкодування суми збитків у зв`язку з невиконанням свого обов`язку АТ «ОГС «Житомиргаз», у розмірі 6 322,72 грн.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з АТ «ОГС «Житомиргаз» на користь держави судовий збір в сумі 908,00 грн.

Керуючись ст. ст. 22, 509, 621 ЦК України, Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», ст. ст. 4, 5, 12, 13, 19, 76 - 82, 89, 188, 263, 273, 274, 279 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до Акціонерне товариство «Оператор газорозподільних систем «Житомиргаз» про стягнення збитків за порушення зобов`язання по встановленню лічильника газу, задовольнити.

Стягнути з Акціонерне товариство «Оператор газорозподільних систем «Житомиргаз» на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ідентифікаційний № НОМЕР_1 компенсацію витрат з встановлення індивідуального газового лічильника у розмірі 6 322,72 грн.

Стягнути з Акціонерне товариство «Оператор газорозподільних систем «Житомиргаз» на користь держави судовий збір в сумі 908,00 грн.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 20.05.2022.

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_2

Відповідач: Акціонерне товариство «Оператор газорозподільних систем «Житомиргаз» , 10002, м. Житомир, вул. Фещенко-Чопівського, 35.

Суддя Богунського районного

суду м. Житомир І.Г. Перекупка