Справа № 185/122/22
Провадження № 2/185/1477/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 червня 2022 року м.Павлоград
Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської обсласті у складі:
головуючого - Перекопського М.М.,
з участю секретаря судового засідання Єгоричевою К.Ю.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження позов виконавчого комітету Павлоградської міської ради до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
У січні 2022 року до суду надійшла вказана позовна заява, відповідно до якої позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що дана квартира була надана відповідачу згідно поквартирній картці, не приватизована і перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Павлограда. Позивач з 1994 року в квартирі не проживає без поважних причин, її станом не цікавиться, комунальні платежі не сплачує. У зв`язку з цим позивач звернувся до суду із вказаним позовом.
Сторони у судове засідання не з`явились, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав повністю, просив суд їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував.
У відповідності до п.3, п.4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідач своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи у спрощеному порядку, не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду представника позивача, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення.
Ухвалою від 17.01.2022 року провадження у справі відкрито, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд прийшов наступних висновків.
Судом встановлено, що відповідач є головним наймачем житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2 безстроково, що підтверджується копією поквартирної карточки від 21.06.1991 року.
Згідно довідці від 05.11.2021 року право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 не зареєстровано.
Відповідно до довідки про реєстрацію та склад сім`ї від 01.10.2021 року №4413, вбачається, що за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровано одну особу, а саме відповідача.
Згідно з актом про фактичне проживання/непроживання особи від 05.12.2021 року, відповідач не проживає за адресою: АДРЕСА_2 з 1994 року.
Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Правовідносини між сторонами врегульовані житловим кодексом України як такі, що виникли з підстав надання ордеру на жиле приміщення в державному та/або комунальному житловому фонді, і з фактичного договір найму житлового приміщення державного та/або комунального житлового фонду, і на них не поширюються положення, що регулюють житлові правовідносини у жилих приміщеннях приватного фонду.
Згідно ст.9 ЖК України громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду.
Згідно зі ст. 58 ЖК України на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.
Відповідно ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення, який укладається на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем, житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок.
Згідно ст. 63 ЖК України предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення.
У відповідності до ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.
Стаття 71 ЖК України встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами.
За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Як роз`яснено у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.
Поважність причин відсутності особи за місцем проживання визначається судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та правил ст. 89 ЦПК України щодо оцінки доказів.
Таким чином, ключовою обставиною, встановлення якої є необхідним для правильного вирішення цього спору, є наявність чи відсутність поважних причин відсутності відповідача у жилому приміщенні понад строки, встановлені ст.71 ЖК України.
Згідно ст.72 ЖКУ визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках
Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, судом встановлено, що відповідач не проживає у спірному домоволодінні понад встановлений законом строк, збереження права користування ним, поважних причин не проживання чи перешкод йому у користуванні таким, суду не надано.
Відповідно до встановленого ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням.
На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що відповідач є таким, що втратив право користування житловим приміщенням (будинком), а реєстрація відповідача у вищевказаному житловому приміщенні порушує законні права та інтереси позивача, тому зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення вказаного позову.
Відповідно до ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне покласти судові витрати у справі, а саме сплачений позивачем судовий збір на позивача в сумі 2270 грн.
Керуючись ст.ст.4,10,12,13,76-82,141,258-259,265,280-283 ЦПК України, суд
Задовольнити позов виконавчого комітету Павлоградської міської ради до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники справи, яким повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, мають право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30 днів, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його підписання.
Позивач: виконавчий комітет Павлоградської міської ради, ідентифікаційний код: 04052229, місце знаходження: м. Павлоград Дніпропетровської області, вул. Соборна, 95.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - невідомий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .
Суддя М. М. Перекопський