Ухвала

27 січня 2022 року

м. Київ

справа № 172/456/21

провадження № 61-650ск22

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Луспеника Д. Д. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 21 вересня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 08 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 треті особи: орган опіки та піклування Васильківської селищної ради Дніпропетровської області, орган опіки та піклування Томаківської селищної ради Дніпропетровської області, служба у справах дітей виконавчого комітету Томаківської селищної ради Дніпропетровської області про встановлення графіку спілкування з онуками,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним вище позовом.

Рішенням Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 21 вересня 2021 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 08 грудня 2021 року, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Встановлено ОСОБА_1 наступний час спілкування з малолітніми онуками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 : щосуботи з 10:00 год до 18:00 год за місцем проживаня дітей та їх матері ОСОБА_3 . Зобов`язано ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_1 перешкоди у спілкуванні з онуками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

У січні 2022 року до Верховного Суду через засоби поштового зв`язку ОСОБА_1 подано касаційну скаргу на рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 21 вересня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 08 грудня 2021 року, у якій просить оскаржувані судові рішення в частині відмови у задоволенні позову скасувати, прийняти нову постанову про задоволення позову.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права

чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення

від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду,

в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Касаційна скарга ОСОБА_1 не відповідає зазначеним вище вимогам закону.

Так, заявниця узагальнено посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, проте

не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.

За таких обставин, ОСОБА_1 необхідно надіслати до суду касаційної інстанції уточнену редакцію касаційної скарги та її копію відповідно до кількості учасників справи, із зазначенням обов`язкових підстав для такого оскарження.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про

що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 136, 185, 392, 393 ЦПК України, статтями 4, 6, 8 Закону України «Про судовий збір», Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 21 вересня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 08 грудня 2021 року залишити без руху.

Надати строк для усунення недоліків касаційної скарги, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Д. Д. Луспеник