Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

№ 384/306/21

№пр. 2/384/12/2022

01 червня 2022 року смт. Вільшанка

Вільшанський районний суд

Кіровоградської області

в складі:

головуючого судді Сорокіної О.О.,

з участю секретаря судового засідання Рябова М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Вільшанка в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом виконавчого комітету Вільшанської селищної ради як органу опіки та піклування до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - служба у справах дітей Голованівської районної державної адміністрації Кіровоградської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дітей, -

в с т а н о в и в:

Виконавчий комітет Вільшанської селищної ради звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - служба у справах дітей Голованівської районної державної адміністрації Кіровоградської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дітей, посилаючись на те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками малолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . ОСОБА_1 є також матір`ю неповнолітнього сина ОСОБА_7 . ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають низький рівень батьківського потенціалу, не є авторитетами для дітей. Батько часто вживає алкогольні напої, обоє безробітні, утримують дітей за рахунок тимчасових заробітків. В родині панує напружений психоемоційний стан, батьки сваряться в присутності дітей. ОСОБА_1 неодноразово притягувалася до відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків. На підставі викладеного, просить позбавити батьківських прав ОСОБА_1 відносно її неповнолітнього сина ОСОБА_7 , а також ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відносно спільних малолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , передавши їх виконавчому комітету Вільшанської селищної ради Кіровоградської області, як органу опіки та піклування, для подальшого влаштування, стягнути з ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в розмірі половини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення повноліття, стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в розмірі половини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення повноліття.

Ухвалою Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 07 жовтня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Підготовче засідання призначено на 10 листопада 2021 року.

10 листопада 2021 року підготовче засідання відкладено на 23 листопада 2021 року за клопотанням відповідачів.

23 листопада 2021 року підготовче засідання відкладено на 10 січня 2022 року у зв`язку з неявкою відповідачів.

Ухвалою Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 10 січня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 15 лютого 2022 року.

15 лютого 2022 року розгляд справи відкладено на 14 березня 2022 року у зв`язку з неявкою учасників справи.

14 березня 2022 року розгляд справи відкладено на 01 червня 2022 року за клопотаннями відповідачів.

Представник позивача, органу опіки та піклування виконавчого комітету Вільшанської селищної ради Кіровоградської області Ярута Н.М. в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, подали до суду заяви в яких просили справу слухати у їх відсутність. Просили не позбавляти їх батьківських прав.

Представник служби у справах дітей Голованівської РДА Кіровоградської області у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила справу слухати у її відсутність.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, суд дійшов наступних висновків.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_7 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 25 січня 2007 року Станкуватською сільською радою Вільшанського району Кіровоградської області. Батьками у вказаному свідоцтві зазначені ОСОБА_8 та ОСОБА_1 (а.с.5).

Крім цього, відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 , серії НОМЕР_3 , серії НОМЕР_4 та серії НОМЕР_5 (а.с. 6-9).

Згідно з копією довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої Вільшанською селищною радою Кіровоградської області 27 вересня 2021 року за №1325, ОСОБА_1 проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 . До складу її сім`ї входять: співмешканець ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , дочка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_11 (а.с.20).

Відповідно до копій довідок-характеристик від 27 вересня 2021 року за №№1323, 1324, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за час проживання на території Вільшанської селищної ради до відповідальності селищною радою не притягувалися. Скарг від сусідів та жителів селища не надходило (а.с. 21).

Згідно з копією листа Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Вільшанської селищної ради від 03 вересня 2021 року №181, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають низький рівень батьківського потенціалу, не є авторитетом для дітей. Територіальний центр соціального обслуговування тричі виносив питання на розгляд комісії з прав захисту дитини виконавчого комітету селищної ради щодо неналежного виконання батьківських обов`язків ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відносно своїх неповнолітніх дітей (а.с. 22-23).

Відповідно до копії характеристики здобувача освіти 9-го класу ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , виданої Піщанобрідською спеціальною школою Кіровоградської обласної ради, ОСОБА_9 засвоює програмовий матеріал на середньо-достатньому рівні. Батьки не приділяють належної уваги вихованню сина. Вдома ОСОБА_9 палить та вживає спиртні напої (а.с.26).

Згідно з копією характеристики здобувача освіти 8-го класу ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , виданої Піщанобрідською спеціальною школою Кіровоградської обласної ради, ОСОБА_10 зарекомендував себе як такий, якому нічого не потрібно. Володіє учбовим матеріалом на середньому рівні. До громадських доручень ставиться недбало. Батьки не приділяють належної уваги вихованню сина. Вдома палив та вживав спиртні напої зі старшим братом (а.с.27).

У відповідності до копії характеристика учня 4-А класу Вільшанського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Вільшанської селищної ради ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , ОСОБА_4 на даний час має початковий рівень навчальних досягнень. Ставлення до навчання задовільне. Не завжди дотримується правил поведінки. Школу відвідує не систематично. Мати до школи приходить дуже рідко, лише за викликом. Вдома не приділяється належна увага навчанню дитини (а.с. 28)

Згідно з копією характеристики учениці 6-А класу Вільшанського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Вільшанської селищної ради ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_11 зарекомендувала себе як старанна працьовита учениця. Підтримує дружні стосунки з учнями класу. Батьки періодично цікавляться навчанням дитини, забезпечують приладдям та посібниками на належному рівні (а.с. 29).

Відповідно до копії характеристики учениці 1-Б класу Вільшанського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Вільшанської селищної ради ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_12 навчається в школі з першого вересня, відвідувала школу три дні. Батьки не займаються вихованням дитини, ведуть неналежний спосіб життя (а.с. 30).

Згідно з копією акту обстеження умов проживання №111 від 14 вересня 2021 року, було проведено обстеження умов проживання житла, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Умови проживання незадовільні, в кімнатах безлад, речі розкидані, працює телевізор, на столі біля нього посуд із залишками їжі, на одному з ліжок миска з кашою (а.с.32).

Відповідно до копії акту обстеження умов проживання від 01 жовтня 2021 року, було проведено обстеження умов проживання житла, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Умови проживання не відповідають нормі, в кімнаті продовжується ремонт, ще частина стелі покрита ДСП, в іншій кімнаті безлад, розкидані речі та на столі біля телевізору не прибрано брудний посуд (а.с.33).

Згідно з висновком органу опіки та піклування Вільшанської селищної ради Кіровоградської області від 05 жовтня 2021 року №01-21/1704/1, на засіданні комісії з питань захисту прав дитини прийнято рішення вважати доцільним позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_7 , 2007 року народження, а також ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - відносно спільних малолітніх дітей ОСОБА_3 , 2008 року народження, ОСОБА_5 , 2010 року народження, ОСОБА_4 , 2011 року народження, та ОСОБА_6 , 2014 року народження (а.с. 42).

Відповідно до висновку за №01-34/90/2 від 05 листопада 2021 року служба у справах дітей Голованівської районної державної адміністрації Кіровоградської області вважає за доцільне позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_7 , 2007 року народження, а також ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - відносно спільних малолітніх дітей ОСОБА_3 , 2008 року народження, ОСОБА_5 , 2010 року народження, ОСОБА_4 , 2011 року народження, та ОСОБА_6 , 2014 року народження (а.с.67-68).

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно з частинами першою, другою, шостою статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ(далі - Конвенція про права дитини), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Статтею 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України.

Зокрема, вказаною нормою визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

У пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - Постанова) роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини і інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Пунктом 16 Постанови передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

У абз. 2 п. 18 зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України роз`яснено, що зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Звертаючись до суду із позовною вимогою про позбавлення батьківських прав відповідачів, позивач посилалася, зокрема на те, що відповідачі ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків.

Згідно зі ст.9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частин першої та другої статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у п.п.57, 58 рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини.

У п.100 рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Європейський суд з прав людини у справі «Савіни проти України» (заява від 18 грудня 2008 року № 39948/06) вказує, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції.

Зокрема, Європейський суд з прав людини, у даній справі, зазначив, що під час розгляду справи українські суди дійшли висновку, що умови проживання дітей були небезпечні для життя і здоров`я, морального виховання (діти були брудними й голодними, стояли на обліку в диспансері, займались бродяжництвом). Однак ЄСПЛ не погодився, що матеріально - побутові умови дітей були справді небезпечними для їхнього життя і здоров`я.

Визнаючи основні інтереси дитини в кожному конкретному випадку суд має враховувати дві умови: по - перше, у якнайкращих інтересах дитини буде зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли сім`я особливо непридатна або виразно неблагополучна; по - друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечити її розвиток у безпечному, спокійному середовищі, яке не є неблагополучним.

Таким чином, з огляду на принципи, проголошені Європейським судом з прав людини, для розлучення дитини з батьками суд встановлює: 1) провинну поведінку батьків; 2) справжню небезпеку умов для дитини; 3) доказову базу зазначених обставин; 4) застосування проміжних заходів до батьків; 5) обов`язкове слухання свідчень самої дитини.

Зверненню до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтовна підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у справах вказаної категорії, мають оціночний характер, залежать від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин.

Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків.

Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.

Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 29 квітня 2020 року у справі № 522/10703/18, від 13 квітня 2020 року у справі № 760/468/18, від 11 березня 2020 року у справі № 638/16622/17, від 02 жовтня 2019 року у справі № 461/7387/16-ц, від 08 травня 2019 року у справі № 409/1865/17-ц.

Судова практика щодо застосування положень статті 164 СК України є усталеною.

Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, дотримуючись якої, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

В матеріалах справи відсутні неспростовні докази, які б свідчили про ухилення відповідачів від виконання своїх обов`язків щодо виховання дітей та їх винної поведінки, а позбавлення батьківських прав слід розглядати як крайній захід сімейно-правового характеру, який застосовується до батьків, що не забезпечують належного виховання своїх дітей.

З огляду на викладене суд доходить висновку, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 належним чином не виконують свої батьківські обов`язки, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, підготовку до самостійного життя, однак ситуація, в якій опинилися відповідачі, не є невиправною і може бути змінена на краще внаслідок докладання ними зусиль щодо активного виконання батьківського обов`язку - виховання дітей та їх матеріального забезпечення.

Збереження за відповідачами їх батьківських прав відносно дітей задля забезпечення їх права на батьківське піклування і виховання відповідає їх найкращим інтересам. При цьому враховується, що позбавлення батьківських прав є виключним заходом та допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо.

З урахуванням якнайкращих інтересів дітей та з огляду на відсутність виключних підстав для позбавлення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 батьківських прав, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позову про позбавлення відповідачів батьківських прав.

Разом з цим, враховуючи свідоме нехтування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 батьківськими обов`язками, суд вважає за необхідне попередити їх про необхідність якнайскоріше змінити ставлення до виховання та матеріального утримання неповнолітніх дітей на відповідальне і дієве, а на орган опіки та піклування покласти обов`язок здійснювати контроль за виконанням відповідачами своїх обов`язків.

Враховуючи те, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав відповідачів не підлягають задоволенню, тому у задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в розмірі половини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 263-265 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні позову виконавчого комітету Вільшанської селищної ради як органу опіки та піклування до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - служба у справах дітей Голованівської районної державної адміністрації Кіровоградської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дітей - відмовити.

Попередити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , про необхідність змінити ставлення до виховання дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Попередити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , про необхідність змінити ставлення до виховання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Покласти на орган опіки та піклування Вільшанської селищної ради Кіровоградської області контроль за виконанням ОСОБА_1 та ОСОБА_2 батьківських обов`язків.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Вільшанський районний суд Кіровоградської області.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: виконавчий комітет Вільшанської селищної ради Кіровоградської області, , вул. Центральна, 15, смт. Вільшанка Кіровоградської області.

Відповідачі: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: служба у справах дітей Голованівської районної державної адміністрації Кіровоградської області, , місцезнаходження: вул. Соборна, 48, смт. Голованівськ, Кіровоградська область.

Суддя О.О. Сорокіна