Провадження 2/127/1999/21
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2022 року

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Вохмінової О.С.
з участю секретаря судових засідань Мельник В.В.
розглянувши в загальному провадженні у відкритому судовому засіданні в м.Вінниці цивільну справу за позовом КС «Істок» до ОСОБА_1 про стягнення боргу, -
в с т а н о в и в:

позов мотивований тим, що з 25.05.2017 року ОСОБА_2 є членом КС «Істок» і 23.06.2020 року він звернувся з заявою про отримання кредиту. 23.06.2020 року КС «Істок» та ОСОБА_2 уклали кредитний договір № ДКВ-2866 та додатковий договір № 1.
На підставі договору відповідачу був наданий кредит в сумі 75 000 грн. на умовах зворотності, платності, строковості, забезпеченості та цільового використання. Строк дії договору 24 календарні місяці, до 23.06.2022 року, із відсотковою ставкою за користування кредитом 0,001 % (п.3.2), із платою за надання кредиту 88,35 грн. щоденно (п.2.5).
Кредитні кошти були видані позичальнику згідно касового ордера № 102 від 23.06.2020 року в сумі 50 000 грн. та згідно касового ордера № 104 від 24.06.2020 року в сумі 25 000 грн.
Відповідач використав кредитні кошти, але не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання і не погасив борг, тому заборгованість відповідача перед КС «Істок» за кредитним договором № ДКВ-2866 від 23.06.2020 року станом на 30.04.2021 року становить 300 351,16 грн.
Дана сума складається з: заборгованості за основною сумою кредиту 72 774,69 грн.; заборгованості за платою по супроводу 83 993,59 грн.; заборгованості по відсотках 0,64 грн.; 200% річних згідно ст. 625 ЦК України та п. 4.7.2 кредитного договору 136 582,24 грн.; штрафу 7 000 грн.
Представник КС «Істок» Колеснік В. просив суд стягнути з відповідача борг за кредитним договором № ДВК-2866 від 23.06.2020 року в загальній сумі 300 351,16 грн. та судові витрати 4 550,37 грн.
Ухвалою суду від 20.05.2021 року прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження в цивільній справі № 127/11389/21 за позовом КС «Істок» до ОСОБА_1 про стягнення боргу (а.с. 43).
14.09.2021 року було закрито підготовче провадження у даній справі (а.с. 77).
Представник КС «Істок» - Колеснік В.В. в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи без його присутності, вказав, що позов підтримує (а.с. 53). Надав відповідь на відзив, яку приєднано до матеріалів справи (а.с. 87-88) та уточнену бухгалтерську довідку розрахунку боргу по кредитному договору від 23.06.2020 року (а.с. 105-106).
В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_3 (довіреність а.с. 58) позов визнала частково, на суму боргу по тілу кредиту. Підтримала письмовий відзив на позов, що був приєднаний до матеріалів справи (а.с. 66-70). Зауважила, що на час розгляду справи відповідач, який є військовослужбовцем в/ч НОМЕР_1 , перебуває на військові службі, брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях.
В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Чернілевська Р.В. позов визнала частково, не заперечила щодо стягнення тіла кредиту із врахуванням погашеної заборгованості, в загальному розмірі 49 100 грн. Підтримала додаткові письмові пояснення, що приєднані до матеріалів справи (а.с. 92-97). Наголосила, що відповідач є військовослужбовцем, тому згідно п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» проценти, штрафи та пеня по кредитному договору не нараховуються. Плату за надання кредиту в сумі 530,12 грн. щоденно вважає несправедливою, оскільки така сума не була включена в орієнтовну сукупну вартість кредиту і в графік погашення заборгованості.
Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.
Судом встановлено, що 25.05.2017 року ОСОБА_2 звернувся до КС «Істок» із заявою про прийняття його до членів КС. Із Статутом та всіма положеннями КС був ознайомлений, погодився та зобов`язався їх виконувати в повному обсязі (а.с. 7).
25.05.2017 року ОСОБА_4 сплатив вступний внесок, та членський обов`язковий пайовий внесок та набув членства у КС «Істок» (а.с. 10).
23.06.2020 року відповідач ОСОБА_5 НОМЕР_2 ) О.С., військовослужбовець в/ч НОМЕР_1 , як член КС «Істок», звернувся до КС із заявою на отримання кредиту (а.с. 11).
23.06.2020 року кредитний комітет КС «Істок» прийняв рішення про надання кредиту відповідачеві (а.с. 12).
23.06.2020 року КС «Істок» та ОСОБА_2 уклали договір про споживчий кредит № ДКВ-2866 із графіком повернення кредиту (а.с. 13-14) та додатковий договір № 1 до договору про споживчий кредит № ДКВ-2866 від 23.06.2020 року (а.с. 15).
Кредит позичальнику був виданий згідно касового ордера № 102 від 23.06.2020 року на суму 50 000 грн. та згідно касового ордера № 104 від 24.06.2020 року на суму 25 000, 00 грн. (а.с. 27, 28).
Споживчий кредит в сумі 75 000 грн. був наданий відповідачеві на придбання автомобіля на строк 24 календарні місяці, до 23.06.2022 року, але не менш ніж на строк повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором (п.1.1).
Згідно п. 2.5 договору плата за надання кредиту становить 88,35 грн. щоденно.
Нарахування плати розпочинається з дня фактичного отримання позичальником грошових коштів в касі кредитора або з дня відправки кредитором коштів на рахунок позичальника та здійснюється щомісячно, виходячи з фактичної кількості днів у році до дня повного погашення кредиту (п. 2.6, п. 3.1).
Процентна ставка за користування кредитом за даним договором становить 0, 001% річних (п.3.2).
При розрахунку за договором приймається рік, що містить 365 календарних днів (п.3.3). Базою для нарахування відсотків є сума кредиту, вказана в п. 1.1 75 000 грн. (п.3.4). Тип процентної ставки фіксована процентна ставка, яка є незмінною протягом усього строку дії договору (п. 3.5). Сплата нарахованих відсотків за користування кредитом здійснюється в день повного погашення зобов`язань по договору (п. 3.6). Орієнтовна вартість кредиту для позичальника на дату укладення договору 139 441, 06 грн. До вказаної вартості не включаються платежі, що підлягають сплаті позичальником у разі невиконання або несвоєчасного виконання його обов`язків, передбачених договором (п. 3.7).
Позичальник погодився з тим, що вартість кредиту в договорі чітко та однозначно визначена та є прийнятною (п.3.8).
Порядок та строки повернення кредиту і сплати зобов`язань визначені у пункті 4 договору.
Позичальник щомісячно сплачує кредитору платіж, що складається з нарахованої плати та частини кредиту, до дати та у розмірі, що вказані у графіку повернення кредиту та сплати зобов`язань, наведеному в додатку до договору, який є його невід`ємною частиною (п. 4.1).
Згідно п. 4.2, в графіку платежів у колонці «до сплати всього» відображені суми чергових платежів для погашення основної суми кредиту та нарахованих зобов`язань у разі їх внесення до вказаної у графіку платежів дати включно. Сплата відповідного платежу в розмірі меншому, ніж зазначено у графіку платежів та/або після спливу дати, зазначеної у графіку платежів, є порушенням графіку платежів.
Платежі проводяться позичальником згідно з графіком платежів в повному обсязі шляхом внесення готівки в касу кредитора або шляхом перерахування коштів на відповідний рахунок (п. 4.3).
Сторони визначили, що порушення позичальником графіку платежів не є зміною графіку платежів та не потребує внесення змін у договір (п.4.4).
При внесенні чергового платежу після спливу дати, вказаної у графіку платежів та/або після закінчення строку дії договору, вказаного в п.1.2, плата та відсоткова ставка, що визначені у договорі, нараховуються до сплати по день фактичного повного виконання зобов`язань, згідно умов договору (п. 4.5).
Відповідальність сторін за порушення умов договору визначена в п.4.7. У разі порушення позичальником виконання зобов`язань зі сплати платежів за договором, можуть настати правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: дострокове повернення позичальником кредиту з підстав та в порядку, передбаченому в п.п. 6.2.2 договору (п.4.7.1); сплата позичальником штрафу в розмірі 1 000 грн. за порушення сплати кожного платежу згідно графіку (п.4.7.2); повернення позичальником суми боргу (основної суми кредиту, плати та процентів) з урахуванням встановленого індексу інфляції та 200% річних від простроченої суми за весь час прострочення сплати зобов`язань за договором згідно ст. 625 ЦК України (п.4.7.3).
Вказані 200% виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, мають компенсаційний характер, не мають штрафного характеру та не є неустойкою (штрафом, пенею).
Згідно п.7.2, сторони встановили строк позовної давності за цим договором 10 років.
Згідно графіку повернення кредиту та сплати зобов`язань, основна сума боргу 75 000 грн., зобов`язання 64 441, 06 грн., загалом до сплати 139 441, 06 грн. (зворот а.с. 14).
23.06.2020 року сторони також уклали додатковий договір № 1 (а.с. 15), згідно якого сторони дійшли згоди внести зміни в договір, виклавши п. 2.5 в наступній редакції: плата за надання кредиту становить 530,12 грн. щоденно (далі по тексту плата) та погодили, що розуміють, що зміна плати призведе до змін нарахованих платежів до сплати, відображених у графіку платежів, дійшли згоди, що така зміна не потребує укладення нового графіку платежів, розмір нарахувань до сплати розраховується згідно умов договору з урахуванням змін, внесених в п. 2.5 договору. Сторони погодили, що у зв`язку зі зміною плати збільшується орієнтовна загальна вартість кредиту.
За таких обставин суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України та Законом України «Про кредитні спілки», «Про споживче кредитування», «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакціях, що діяли станом на 23.06.2020 року.
Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який відповідатиме загальним засадам цивільного законодавства, в тому числі справедливості, добросовісності і розумності.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.
Згідно ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
В зв`язку з неналежним виконанням зобов`язання за кредитним договором виникла заборгованість, яка складається з:
-заборгованості за тілом кредиту - 72 774, 69 грн.
-заборгованості за платою по супроводу 83 993,59 грн.
-заборгованості по відсотках 0,64 грн.
-заборгованості по сплаті інфляційних і 200 % річних на підставі ст. 625 ЦК України 136 582,24 грн.
-штрафу в сумі 7 000 грн.
Дана сума підлягає частковому стягненню з відповідача.
Так, в судовому засіданні було встановлено, що відповідач ОСОБА_1 є військовослужбовцем, з 27.03.2020 року перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 (а.с. 71), в період з 27.03.2020 по 12.05.2020, з 21.05.2020 по 27.05.2020, з 12.08.2020 по 09.09.2020, з 18.09.2020 по 05.11.2020, з 30.11.2020 по 21.02.2021 року ОСОБА_1 брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій і Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо та в період здійснення зазначених заходів: у н.п. Піски, Ясинуватського району Донецької області (а.с. 72), має статус учасника бойових дій (посвідчення серії НОМЕР_3 , видане 23.05.2019 року, а.с. 73).
Згідно Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх уразі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Законодавство про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей базується на Конституції України і складається з цього Закону та інших нормативно-правових актів.
Військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.
У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Пунктом 15 ст. 14 вказаного закону визначено, що військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.
Відповідно до Указу Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію» оголошено часткову мобілізацію, у зв`язку з чим в Україні настав особливий період.
Указом Президента України від 26 вересня 2016 року № 411/2016 «Про звільнення в запас військовослужбовців військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, призваних під час третьої черги часткової мобілізації відповідно до Указу Президента України від 14 січня 2015 року № 15» прийнято рішення про звільнення в запас військовослужбовців військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, крім тих, які висловили бажання продовжувати військову службу. При цьому рішення щодо проведення демобілізації Президентом України не приймалося.
Вищий адміністративний суд України у постанові від 16 лютого 2015 року (справа № 800/582/14), виходячи із системного аналізу норм Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», зазначив, що закінчення періоду мобілізації не є підставою для припинення особливого періоду.
Верховний Суд у листі від 13 липня 2018 року № 60-1543/0/2-18 на звернення Головнокомандувача Збройних Сил України надав відповідь, що особливий період діє у державі починаючи від 17 березня 2014 року, після оприлюднення Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року № 303/2014. Президент України відповідного рішення про переведення державних інституцій на функціонування в умовах мирного часу не приймав. Завершення заходів мобілізації не припиняє особливого періоду.
Станом на день ухвалення рішення особливий період не завершився.
Враховуючи наведені обставини і норми закону, суд вважає необхідним відмовити в задоволенні позову в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь КС «Істок» штрафу в розмірі 7 000 грн. і процентів в сумі 0,64 грн.
Крім того, суд вважає безпідставними вимоги щодо стягнення 200 % річних, які нараховані відповідно до ст. 625 ЦК України та п. 4.7.2 кредитного договору, в сумі 136 582,24 грн.
В судовому засіданні було встановлено, що кредитний договір від 23.06.2020 року є споживчим, кредит отриманий відповідачем для придбання транспортного засобу.
Закон України «Про споживче кредитування» визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері.
Метою цього Закону є захист прав та законних інтересів споживачів і кредитодавців, створення належного конкурентного середовища на ринках фінансових послуг та підвищення довіри до нього, забезпечення сприятливих умов для розвитку економіки України, гармонізація законодавства України із законодавством Європейського Союзу та міжнародними стандартами.
Договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.
Пунктом 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживчий кредит» визначено: у разі прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит (в тому числі, але не виключно, прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобов`язань зі сплати платежів) споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. Втому числі, але не виключно, споживач в разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язків сплачувати кредитодавцю неустойку (штраф, пеню) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин, інших ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), наступного за місяцем, в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19) (в тому числі, але не виключно, прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), наступного за місяцем, в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобов`язань зі сплати платежів). Норми цього пункту поширюються у тому числі на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону.
Постановою КМУ «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11.03.2020 р. № 211 з 12.03.2020 року до 22.05.2020 року був запроваджений карантин на всій території України.

В подальшому Постановами КМУ № 392 від 20.05.2020 року, № 641 від 22.07.2020 року, № 1236 від 09.12.2020 року (із внесеними змінами 17.02.2021 року, 21.04.2021 року тощо) були встановлені нові терміни карантину з 22.05.2020 року до 31.07.2020 року, з 01.08.2020 року до 31.12.2020 року, з 19.12.2020 року до 28.02.2021 року, з 19.12.2020 року до 30.04.2021 року, з 19.12.2020 року до 30.06.2021 року відповідно.

Враховуючи наведені обставини і норми закону підстав для нарахування плати за ст. 625 ЦК України в зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання та штрафу у позивача не було, тому в задоволенні позову в цій частині також слід відмовити.
Щодо стягнення плати за користування кредиту суд зазначає наступне.
Пунктом 2.5 договору було визначено, що плата за надання кредиту становить 88,35 грн. щоденно.
З врахуванням цієї щоденної плати за надання кредиту орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника становить 139441,06 грн.
КС «Істок» пред`явила позовні вимоги щодо стягнення плати за надання кредиту за періоди з 28.07.2020 року до 30.09.2020 року (65 днів), з 25.10.2020 року до 28.12.2020 року (65 днів), з 26.01.2021 року до 30.04.2021 року (95 днів), всього 225 днів.
Слід зазначити, що кількість днів, що вказана в позовній заяві і бухгалтерській довідці для нарахування плати за надання кредиту за ці періоди 308 днів, підрахована помилково та не відповідає дням у вказаних періодах (а.с. 106).
Виходячи з умов п. 2.5 договору про щоденну плату за надання кредитом 88,35 грн., відповідна сума за 225 днів складає 19 878,75 грн. (225?88,35 грн. = 19 878,75 грн.).
Нарахування позивачем плати за надання кредиту за періоди з 28.07.2020 року до 30.09.2020 року і з 26.01.2021 року до 30.04.2021 року виходячи із розміру 530,12 грн. щоденно (п. 1 додаткового договору № 1 від 23.06.2020 року) суд вважає безпідставним.
Так, умови додаткового договору № 1 від 23.06.2020 року передбачають плату за надання кредиту в сумі 530,12 грн. щоденно. Сторони розуміють, що зміна плати призведе до зміни нарахованих платежів до сплати, відображених в графіку платежів, дійшли згоди, що така зміна не потребує укладання нового графіку платежів. Розмір нарахувань до сплати розраховується згідно умов договору з урахуванням змін, внесених в п. 2.5 договору цим додатковим договором. Сторони погодили та визначили прийнятним для себе, що у зв`язку зі зміною плати збільшується орієнтовна загальна вартість кредиту згідно умов договору. Зазначені зміни дійсні з дати укладення сторонами цього додаткового договору. Інші положення договору залишаються без змін.
Суд вважає, що дані умови додаткового договору є нікчемними.
Так, статтею 12 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції, що діяла станом на 23.06.2020 року), передбачено, що у договорі про споживчий кредит, зокрема, зазначаються: 3) загальний розмір наданого кредиту; 4) порядок та умови надання кредиту; 5) строк, на який надається кредит; 9) орієнтовна реальна річна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. У разі відсутності у кредитодавця інформації про вартість певної супровідної послуги, що надається споживачу третьою особою під час укладення договору про споживчий кредит, орієнтовна вартість такої послуги визначається відповідно до пункту 7 частини третьої статті 9 цього Закону. Усі припущення, використані для обчислення орієнтовної реальної річної процентної ставки та/або орієнтовної загальної вартості кредиту, повинні бути зазначені; 10) порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися);
У договорі про споживчий кредит можуть бути зазначені інші умови, визначені законом та за домовленістю сторін.
Умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь-які платежі, не зазначені у договорі про споживчий кредит.
Оскільки умови додаткового договору щодо збільшення плати за надання кредиту без зазначення орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, без включення цих платежів у графік повернення кредиту із визначеним порядком їх повернення, кількістю платежів, їх розміром та періодичністю, суперечать і обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими п. 9, 10 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», суд вважає, що умови додаткового договору № 1 є нікчемними.
Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
Згідно вимогам ч. 1 ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.
Відповідно до ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.
Враховуючи наведені обставини і норми закону нарахування позивачем плати за надання кредиту із розрахунку 530,12 грн. щоденно є неправомірним.
Згідно бухгалтерської довідки розрахунку боргу (а.с. 106) відповідач ОСОБА_1 сплатив 25 900 грн. коштів на погашення кредиту, з яких 16 640,44 грн. було спрямовано на виконання умов нікчемного правочину щодо стягнення плати за надання кредиту і лише 9 259,56 грн. на погашення основної суми кредиту.
Суд вважає, що позивачем також порушений порядок зарахування коштів на погашення заборгованості, визначений ст. 19 Закону України «Про споживче кредитування», згідно якої у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за договором про споживчий кредит у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості: 1) у першу чергу сплачуються прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом; 2) у другу чергу сплачуються сума кредиту та проценти за користування кредитом; 3) у третю чергу сплачуються неустойка та інші платежі відповідно до договору про споживчий кредит.
Враховуючи наведені обставини, внесену відповідачем ОСОБА_1 суму для виконання зобов`язання за договором 25 900 грн. слід зарахувати на погашення боргу по основній сумі кредиту.
Таким чином, заборгованість по основній сумі кредиту становить 49 100 грн. (75 000 грн. 25 900 грн. = 49100 грн.)
Враховуючи наведені обставини загальна сума, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 68 978,75 грн.: заборгованість по основній сумі кредиту 49 100 та плата за надання кредиту - 19 878,75 грн.
Оскільки позовні вимоги задоволені частково (на 22,97%), відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог, в сумі 1 045,22 грн. (4 550,37 грн. ? 22,97%?100) (а.с. 37).
Керуючись ст.ст. 3, 6, 526, 625, 629, 1054 ЦК України, Законами України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про споживче кредитування», ст.ст. 4, 5, 10, 76-82, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

позов задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Кредитної спілки «Істок» заборгованість за кредитним договором від 23.06.2020 року № ДКВ2866 в сумі 68 978 (шістдесят вісім тисяч дев`ятсот сімдесят вісім) грн. 75 коп., а також судовий збір в сумі 1045,22 грн.
В решті позову відмовити.
Рішення може бути оскаржене. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення відповідно до вимог ст.ст. 354, 355 ЦПК України, розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України.
Учасники справи:
позивач КС «Істок», 65049, м. Одеса, Адміральський проспект, 7/2,
відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2
Повне судове рішення складене 21 січня 2022 року.

Суддя: