ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/834/15-ц
Провадження № 4-с/210/16/22
У Х В А Л А

іменем України

"01" червня 2022 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді Сільченко В. Є.,

при секретарі судового засідання Яблочної А. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду ОСОБА_1 на дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Борисюк Романа Анатолійовича у виконавчому провадженні №ВП 58786914 на постанову про закінчення виконавчого провадження у справі №210/834/15-ц,

ВСТАНОВИВ:

В провадження судді Сільченко В. Є. надійшла скарга ОСОБА_1 на дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Борисюк Романа Анатолійовича у виконавчому провадженні №ВП 58786914 на постанову про закінчення виконавчого провадження у справі №210/834/15-ц.

В обґрунтування скарги зазначив, що у 2019 році відкрито виконавче провадження №58786914 щодо стягнення грошових коштів з Фонду ГВФО АТ «Банк Фінанси та Кредит» на підставі виконавчого листа виданого 19.03.2019 року на підставі ухвали суду від 01.02.2019 року. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 04.07.2019 року скасовані ухвали Дзержинського районного суду від 11.07.2018 року та 03.08.2018 року. Інформація про судові рішення у справі №210/834/15 від 23.03.2015 року, 11.07.2018 року, 03.08.2018 року, 01.02.2019 року та 04.07.2019 року скаржником були доведені до виконавчої служби та було вирішено зачекати деякий час до вирішення питань щодо перегляду ухвали Дзержинського районного суду від 01.02.2019 року у справі №210/834/15-ц.

08.02.2022 року скаржник на пошті отримав постанову від 31.01.2022 року про закінчення виконавчого провадження №58786914 без виконання. Відповідно до інформації з сайту Фонду ГВФО від 14.12.2020 року №2081 управління майном, задоволення вимог кредиторів та іншим доручено на невизначений строк посадовій особі департаменту ліквідації банків Фонду ГВФО Грошовій С. В. тобто на деякий час. Строк ліквідації АТ «Банк Фінанси та Кредит» закінчився. Рішення від 23.03.2016 року набрало законної сили 05.05.2016 року, ухвала від 01.02.2019 року набрала законної сили 19.02.2019 року по справі №210/834/15-ц. У зв`язку з викладеним, скаржник просив суд визнати незаконними дії Шевченківського відділу ДВС у м. Києві, що полягає у прийнятті 31.01.2022 року постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №58786914 без виконання; зобов`язати Шевченківський відділу ДВС у м. Києві скасувати постанову від 31.01.2022 року, стягнути грошові кошти з відповідачів у сумі 300792,55 грн. та перерахувати на рахунок ОСОБА_1 ; стягнути з Шевченківського відділу ДВС у м. Києві на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 699207,45 грн., матеріальну шкоду 300792,55грн.

До початку судового засідання від скаржника надійшла заява про розгляд скарги у його відсутність.

Державний виконавець про дату, час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином, до зали суду не прибув, заяв про відкладення розгляду справи не надав, при цьому надав в судове засідання матеріали виконавчого провадження.

Враховуючи, що відповідно до ч.2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду, тому суд вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності сторін, фіксація судового засідання не відбувалась.

Дослідивши письмові матеріали скарги, цивільної справи та матеріали виконавчого провадження, суд доходить до наступного висновку:

Так, судом встановлено, що рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 23.03.2016 року стягнуто з АТ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_1 4114,31 Євро, що становить 105848,19 грн., 8119,98 доларів США, що становить 194928,69 грн., 15,67 грн. (а.с. 69-71).

03 травня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу його дублікату.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 11.05.2018 року задоволено заяву ОСОБА_1 , поновлено строк для пред`явлення виконавчого листа, виданого на підставі рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 23.03.2016 року, до виконання та видано дублікат виконавчого листа.

Згідно повідомлення Шевченківського відділу ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві від 19.06.2018 року виконавчий документ повернуто стягувачу без прийняття до виконання. Повідомлено, що постановою Правління Національного банку України від 17 грудня 2015 року № 898 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 18 грудня 2015 року № 230 «Про початок процедури ліквідації АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та делегування повноважень ліквідатора банку». Згідно з даним рішенням у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» розпочато процедуру ліквідації, призначено уповноважену особу Фонду, якому делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора АТ «Банк «Фінанси та Кредит», визначені ст.ст. 37-39, 47-51 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 11.07.2018 року, описки у якій виправлено ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 03.08.2018 року, заяву ОСОБА_1 задоволено, замінено у виконавчому провадженні по виконанню виконавчого листа Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу по справі № 210/834/15-ц, провадження № 2/210/195/16, сторону виконавчого провадження, а саме: Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» на Фонд гарантування вкладів фізичних осіб.

13.08.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця Шевченківського районного ВДВС м. Києва Борисюк Р.А. щодо винесення постанови про повернення виконавчого документу без прийняття до виконання №56623703 від 19.06.2018 року, в якій просив скасувати зазначену постанову державного виконавця та зобов`язати його подати заяву (подання) до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу про заміну сторони у виконавчому провадженні щодо виконання дублікату виконавчого листа №210/834/15-ц, виданого 06.06.2018 року про стягнення з АТ «Банк «Фінанси та Кредит» на його користь 24114,31 Євро, 8119,98 доларів США та 15,67 грн., з АТ «Банк «Фінанси та Кредит» на Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, а також поновити строк, пропущений з поважних причини.

Ухвалою Дзержинського районного суду від 27.08.2018 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 15.01.2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 27.08.2018 року - залишено без задоволення.

10 жовтня 2019 року заявник ОСОБА_1 звернувся до Дзержинського районного суду з заявою про видачу дублікату виконавчого листа.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 01 лютого 2019 року заяву ОСОБА_1 про видачу дублікату виконавчого листа задоволено, видано дублікат виконавчого листа по справі № 210/834/15-ц, провадження № 2/210/195/16, про стягнення з АТ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_1 грошових коштів.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 04.07.2019 року ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 11.07.2018 року, описки у якій усунуто ухвалою цього ж суду від 03.08.2018 року, скасовано та постановлено нове рішення, яким відмовлено ОСОБА_1 в задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 04.07.2019 року задоволено частково апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 01 лютого 2019 року скасовано та повернуто справу до суду першої інстанції для вирішення питання по заяві ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення.

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про роз`яснення ухвали Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 01 лютого 2019 року та порядок її виконання.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 грудня 2019 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення ухвали Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 01 лютого 2019 року.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 19.02.2020 року залишено без змін Ухвалу Дзержинського районного суду від 03.12.2019 року.

Також, матеріалами виконавчого провадження встановлено, що на підставі ухвали Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 11.07.2018 року, від 03.08.2018 року, про замінену у виконавчому провадженні по виконанню виконавчого листа Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу по справі № 210/834/15-ц, провадження № 2/210/195/16, сторону виконавчого провадження, а саме: Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» на Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, видано виконавчий лист №210/834/15-ц від 19.03.2019 року, на підставі якого відкритому виконавче провадження №58786914 від 04.04.2019 року про стягнення боргу у сумі 300792,55 грн. з боржника Фонд гарантування вкладів фізичних осіб на користь стягувача ОСОБА_1 .

Однак, у зв`язку з тим, що ухвали Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 11.07.2018 року, від 03.08.2018 року були скасовані згідно Постанови Дніпровського апеляційного суду від 04.07.2019 року, державним виконавцем 31.01.2022 року було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 13 Закону №1404-VIII передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з частиною першою статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною першою статті 26 Закону №1404-VIII визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Крім того, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

До того ж, стаття 6 Конвенції поширює свою дію і на таку стадію цивільного процесу як виконання судового рішення. У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини вказує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишалось невиконаним відносно однієї зі сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинне розглядатися як невід`ємна частина «процесу» в розумінні статті 6 Конвенції (рішення від 28.07.1999 у справі «Іммобільяре Саффі» проти Італії», рішення від 19.03.1997 у справі «Горнсбі проти Греції»).

При цьому, у відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі: скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

З вказаних підстав державним виконавцем була винесена оскаржувана постанова.

Приймаючи рішення по суті заявлених скаржником вимог, суд враховує ту обставину, що рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 23.03.2016 року, яким спір вирішено по суті, не скасовано, - а отже слід зробити висновок, що вирішальне значення у даному випадку має саме чинність судового рішення про задоволення вимог позивача.

Отже, у виконавця були відсутні підстави закінчувати виконавче провадження у зв`язку із скасуванням судового рішення, на підставі якого виданий виконавчий лист, тобто на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України Про виконавче провадження.

Скасування рішення, на підставі якого видано дублікат виконавчого листа (ухвала), не є підставою для застосування вимог п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України Про виконавче провадження, оскільки таке застосування може мати місце лише у разі скасування рішення, ухваленого за наслідками вирішення позову по суті.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.12.2021 року у справі №756/332/21, провадження №61-15502ск21.

За таких обставин, вимога щодо скасування постанови від 31.01.2022 року підлягає задоволення.

Що стосується вимог скаржника про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, суд зазначає наступне:

У відповідності до ст. 451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

У відповідності до ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 451 ЦПК України, суд доходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні скарги в частині відшкодування моральних та матеріальних збитків, оскільки вирішення вказаного питання виходить за межі вирішення питання в порядку, передбаченому Розділом VII ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ЦК України, ст.ст. 447-453 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Борисюк Романа Анатолійовича у виконавчому провадженні №ВП 58786914 на постанову про закінчення виконавчого провадження у справі №210/834/15-ц задовольнити частково.

Визнати дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Борисюк Романа Анатолійовича протиправними.

Постанову державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Борисюк Романа Анатолійовича від 31.01.2022 року про закінчення виконавчого провадження №58786914 скасувати.

В задоволенні іншої частини скарги відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: В. Є. Сільченко