Справа № 461/2622/22
Провадження № 2/461/916/22
01.06.2022 року, суддя Галицького районного суду м. Львова Мироненко Л.Д., розглянувши заяву позивача про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «АВАНСАР», за участі третіх осіб: приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Онишкевича Р.І. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-
В провадженні суду перебуває вказана цивільна справа.
Разом з позовною заявою до суду було надано заяву про забезпечення позову. Позивач зазначила, що існує необхідність у забезпеченні позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документу, який оскаржується в судовому порядку, оскільки в іншому випадку всі грошові кошти буде списано з її банківських рахунків в рахунок погашення заборгованості на підставі виконавчого напису нотаріуса, який оскаржується.
Розгляд заяви здійснено судом в порядку письмового провадження за наявними у суду матеріалами без повідомлення учасників справи та проведення судового засідання, що відповідає правилам ч. 13 ст. 7 та ч. 1 ст. 153 ЦПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Частиною 2 ст. 149 ЦПК України визначено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до п. 2-4, 7 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов може бути забезпечено, зокрема, забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання, або передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору.
Проаналізувавши документи, додані до позову, суд вважає, що клопотання про забезпечення позову не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання виконавчого напису таким що не підлягає виконанню.
Згідно із п. п. 4-6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати або знецінити і, що такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання можливого рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим.
Співмірність у застосуванні заходів забезпечення позову передбачає дотримання судом такого балансу інтересів сторін, що виключає як надмірні негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову для приватних прав та інтересів відповідача, так і негативні наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів для прав та інтересів позивача, пов`язаних із публічних інтересів правосуддя, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Відповідно до п.2 ч.1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.
З матеріалів справи вбачається, що на підставі постанови приватного виконавця, станом на день подання позовної заяви відповідачем здійснюється стягнення з позивача заборгованості за виконавчим написом нотаріуса, в тому числі з заробітної плати.
На момент розгляду заяви про забезпечення позову, Указом Президента №64/2022, який затверджений Верховною Радою України, введено в Україні воєнний стан із 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому був продовжений. По всій території України проводяться воєнні дії, під час яких Російською Федерацією завдаються нищівні удари по цивільним об`єктам та мирним жителям України, здійснюється руйнування економіки країни. В цей особливий період, стягнення заборгованості з доходів позивача у справі, про визнання виконавчого напису таким що не підлягає виконанню,- може позбавити позивача та її родину засобів для існування.
Враховуючи наведене, а також приймаючи до уваги те, що між сторонами виник спір, предметом якого є визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, суд вважає, що заява про забезпечення позову шляхом зупинення примусового стягнення є обґрунтованою, в зв`язку з чим підлягає задоволенню, оскільки, невжиття таких заходів може істотно ускладнити поновлення оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
Враховуючи викладене та керуючись ст. ст.ст. 149-153 ЦПК України суд, -
Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідент.номер НОМЕР_1 ).
Третя особа : Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, адреса: м.Київ, вул. Мала Житомирська, 6/5.
Третя особа : Приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Онишкевич Роман Іванович , адреса:м.Львів, вул.Вербицького,12/1.
Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.
Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.
Строк пред`явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову три роки.
Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.
Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова.
Головуючий суддя Мироненко Л.Д.