Справа № 301/2291/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"01" червня 2022 р. м. Іршава
Іршавський районний суд Закарпатської області в особі головуючої Пітерських М.О., при секретарі Чийпеш А.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Іршава в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,
в с т а н о в и в :
Ухвалою Іршавського районного суду від 10.09.2021 року відкрито провадження у справі та призначено справу на підготовче судове засідання на 05.10.2021 року за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою Іршавського районного суду від 01.12.2021 року підготовче провадження по даній справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 13.12.2021 року.
21 грудня 2021 року Іршавський районний суд ухвалив заочне рішення по даній справі, яке скасовано ухвалою Іршавського районного суду від 31.03.2022 року за заявою ОСОБА_2 та призначено справу до судового розгляду за правилами загального позовного провадження на 27.04.2022 року.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 не з`явилися, про розгляд справи були належним чином повідомлені. Представник позивача подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила такі задовольнити та розглянути справу по суті без їх участі (а.с. 130, 131, 133).
Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання повторно не з`явилася, про розгляд справи була належним чином повідомлена, причини неявки до суду не повідомила, поважність неявки не підтвердила, відзиву на позов не подала (а.с. 125, 132).
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позовні вимоги задовольнити частково, виходячи з наступного.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи; учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12, 13 ЦПК України).
Відповідно до вимог ст. 11-16, 509, 526, 530, 610, 614, 625, 629 ЦК України цивільні зобов`язання, що виникають з договорів, повинні належно виконуватися, тобто відповідно до умов договору у вказаний у договорі строк; особа здійснює свої права на власний розсуд, а також виконує цивільні обов`язки у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства і повинна діяти добросовісно, не завдаючи шкоди іншій особі; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.
Згідно з ст. 1046, 1049 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) у строк, що встановлений договором.
Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми (ст. 1047 ЦК України).
Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1967цс15, та правової позиції Верховного Суду у постановах від 10 грудня 2018 року у справі № 319/1669/16, від 08 липня 2019 року у справі № 524/4946/16, від 12 вересня 2019 року у справі № 604/1038/16 розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.
Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
Згідно зі статтями 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Між сторонами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики. Вказане підтверджується копією відповідної розписки ОСОБА_2 від 21.01.2021 року (а.с. 6).
Згідно з ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Однак, позивач ОСОБА_1 не надав суду доказів укладення договору позики із ОСОБА_2 саме 24.08.2015 року, а не 21.01.2021 року, тобто в день написання нею розписки. Доказів погашення ОСОБА_2 відсотків за договором позики з 01.08.2015 року по 31.12.2015 року, тобто до 01.01.2016 року в сумі 2600 доларів США (згідно наданого позивачем розрахунку) суду також не надано.
Оскільки позивачем не доведено наявність договірних відносин з відповідачкою за період з 24.08.2015 року до 21.01.2021 року, а відповідачка ОСОБА_4 за вказаний період такі заперечувала, тому позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за відсотками за користування грошовими коштами за період з 24.08.2015 року до 20.01.2021 року не підлягають до задоволення.
Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Враховуючи викладене суд вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Оскільки зі спливом строку, на який була надана позика, припинилося право позивача нараховувати проценти за договором позики, то після 20 липня 2021 року позивач не міг нараховувати такі проценти.
Враховуючи наведене суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за відсотками за користування грошовими коштами за період з 21.07.2021 року до 31.07.2021 року не підлягають до задоволення
Дана позиція суду узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду від 03.10.2018 року у справі № 390/1875/16-ц та від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12.
Стягненню з відповідача підлягає заборгованість за відсотками тільки за період дії договору позики - з 21.01.2021 року по 20.07.2021 року, тобто за 6 місяців, в розмірі 3900 доларів США (2,5% на місяць = 650 доларів, 650 доларів по шість місяців + 3900 доларів США).
Позивач просив стягнути з відповідачки суму боргу в доларах США, що не суперечить вимогам закону. Дана обставина узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц.
Суд вважає відповідно до ст.141 ч.2 ЦПК України стягнути з відповідачки на користь позивача судові витрати, що складаються з судового збору в сумі 8497,10 грн. (8043,10 грн. за подання позову пропорційно розміру задоволених позовних вимог, виходячи з офіційного курсу НБУ 26,90 грн. за 1 долар США (а.с.7), а також 454 грн. за подачу заяви про забезпечення позову).
Згідно з ст. 158 ч. 7 та ч. 8 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.
Враховуючи наведене суд вважає заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Іршавського районного суду від 10.09.2021 року, залишити в силі.
Керуючись ст. 526, 530, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст. 12, 13, 76-81, 263-265, 288, 354 ЦПК України,
р і ш и в :
Позов задовольнити частково.
В решті позовних вимог відмовити.
Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку.
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне судове рішення складено 01 червня 2022 року.
Головуюча : М. О. Пітерських