Справа № 712/7673/21
Провадження № 2/712/308/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 січня 2022 року м. Черкаси
Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого судді Романенко В.А.,
при секретарі Назаренко М.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку, -
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку, посилаючись на те, що 24 червня 2020 року між ним та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 укладено трудовий договір, згідно якого він зобов`язується виконувати роботу керуючого магазином, визначену цим договором, а відповідач зобов`язується виплачувати йому заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю.
На сьогодні трудові відносини тривають, трудовий договір не розірваний, строк його дії не закінчений, трудова книжка не видавалась, однак, з дня прийняття на роботу та по сьогоднішній день заробітна плата йому не виплачується, що є грубим порушенням чинного трудового законодавства.
З моменту укладення трудового договору відповідач жодного разу не виплатив йому заробітну плату, посилаючись на нестачу коштів та обіцяючи з часом виплатити її в подвійному розмірі, враховуючи облік відпрацьованого часу.
Він неодноразово, в усній формі звертався до відповідача, з метою виплати йому заробітної плати за виконану роботу, однак, на жодне звернення відповідач не відповів.
08 жовтня 2020 року до Головного управління ДПС у Черкаській області направлений адвокатський запит щодо необхідності надання наступної інформації: довідки про розмір нарахованої заробітної плати ОСОБА_1 за весь період дії (по місяцям) укладеного між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 трудового договору від 24.06.2020 р.; наявність чи відсутність інформації про виплату заробітної плати за вищевказаним договором чи наявність заборгованості; довідки про розрахунок середньоденної заробітної плати ОСОБА_1 за укладеним між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 трудового договору від 24.06.2020 р.; докази сплати ОСОБА_1 заробітної плати за весь період дії укладеного між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 трудового договору від 24.06.2020 р.; докази сплати податків, внесків, інших обов`язкових відрахувань, згідно вимог чинного законодавства, із заробітної плати ОСОБА_1 за весь період дії укладеного між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 трудового договору від 24.06.2020 р.; належну чином завірену копію укладеного між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 трудового договору від 24.06.2020 р. (адвокатський запит, докази направлення та отримання додаються).
21 жовтня 2020 року листом Головного управління ДПС у Черкаській області проінформовано, що за другий квартал 2020 року (з 01.04.2020 по 30.06.2020 р.) отримана ним сума доходу складає - 964,60 грн., сума податку перерахованого в бюджет складає - 173,63 грн., інформація за інші квартали відсутня.
Однак, вищезазначеної заробітної плати він не отримував, звітності про її отримання не підписував. Жодних повідомлень від відповідача про звільнення в письмовій чи усній формі не отримував, заяви на звільнення не писав, трудову книжку не отримував.
Також, звертає увагу суду, що інформація отримана з Головного управління ДПС у Черкаській області підтверджує ухилення відповідача від сплати заробітної плати та його законного права на її отримання, оскільки відповідно до дійсного трудового договору його трудові відносини з Відповідачем тривають з 24 червня 2020 року по сьогоднішній день.
В зв`язку з вищевикладеним, його конституційне право на отримання заробітної плати у встановлені законом строки порушено та підлягає захисту.
Згідно трудового договору № 16 від 24 червня 2020 року розмір його середньомісячної заробітної плати складає - мінімальну заробітну плату згідно табеля обліку використання робочого часу пропорційно відпрацьованому часу, а саме: з 24 червня 2020 року - 4723 гривні, з 1 вересня 2020 року - 5000 гривень, відповідно до абзацу другого статті 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік»; з 1 січня 2021 року - 6000 гривень, відповідно до абзацу другого статті 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік».
Таким чином, відповідач зобов`язаний виплатили йому заробітну плату за весь час роботи в повному обсязі, по дату подачі позовної заяви.
Відповідно до листа Міністерства соціальної політики України від 29.07.2019 № 1133/0/206-19 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2020 рік» розмір його середньоденної заробітної плати в 2020 році складає: 236,15 грн. за період червень 2020 року (4723/20=236,15 грн.), 205,35 грн. за період липень 2020 року (4723/23=205,35 грн.), 236,15 грн. за період серпень 2020 року (4723/20 = 236,15 грн.), 227,27 грн. за період вересень 2020 року (5000/22 = 227,27 грн.), 238,10 грн. за період жовтень 2020 року (5000/21 = 238,10 грн.), 238,10 грн. за період листопад 2020 року (5000/21 = 238,10 грн.), 227,27 грн. за період грудень 2020 року (5000/22 = 227,27 грн.).
Відповідно до листа Міністерства соціальної політики України від 12.08.2020 № 3501-06/219 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2021 рік» розмір його середньоденної заробітної плати в 2021 році складає: 315,79 грн. за період січень 2021 року (6000/19 = 315,79 грн.), 300 грн. за період лютий 2021 року (6000/20 = 300 гри.), 272,73 грн. за період березень 2021 року (6000/22 = 272,73 грн.), 272,73 грн. за період квітень 2021 року (6000/22 = 272,73 грн.), 333,33 за період травень 2021 року (6000/18 = 333,33 грн.), 300 грн. за період червень 2021 року (6000/20 = 300 грн.).
Таким чином, сума заборгованості по заробітній платі складає 67 099 грн. 25 коп., а саме: за червень 2020 року - 1653, 05 грн., за липень 2020 року - 4723,05 грн., за серпень 2020 року - 4723 грн., за вересень 2020 року - 4999,94 грн., за жовтень 2020 року - 5000,10 грн., за листопад 2020 року - 5000,10 грн., за грудень 2020 року - 4999,94 грн., за січень 2021 року - 6000,01 грн., за лютий 2021 року - 6000 грн., за березень 2021 року - 6000,06 грн., за квітень 2021 року - 6000,06 грн., за травень 2021 року - 5999,94 грн., за червень 2021 року - 6000 грн.
За період з 24 червня 2020 року по сьогоднішній день мною не була використана щорічна відпустка, яка складає 24 календарних дні.
Всього сума заборгованості та сума грошової компенсації складає: 67 099,25 +7 200 = 74 299 грн. 25 коп.
Відповідно до статті 265 КЗпП України, юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникам, інших виплат, передбачених законодавством про працю, більш як за один місяць, виплата їх не в повному обсязі - у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення.
Таким чином, до суми заборгованості та суми грошової компенсації, додаються штрафні санкції у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати.
Відповідно до абзацу другого статті 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», його мінімальна заробітна плата у місячному розмірі: з 1 січня 2021 року складає - 6000 гривень.
6000 грн. х 3 = 18 000 грн.
Враховуючи суму заборгованості, суму грошової компенсації та штрафні санкції, сума яка підлягає до сплати складає: 74 299 грн. 25 коп. + 18 000 грн. = 92 299 грн. 25 коп.
Оскільки його звернення до відповідача про сплату нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку виявились безрезультатними, вимушений звернутись до суду за захистом порушеного права.
Судові витрати, які ним понесено та які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, складаються із витрат на правничу допомогу в сумі 5 000,00 грн.
Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 компенсацію за невикористану відпустку в сумі, що становить 7200 грн. 00 коп., утримавши із вказаної суми всі обов`язкові платежі і збори.
Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 понесені витрати на правничу допомогу в сумі, що становить 5000 грн. 00 коп.
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 19 липня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку, штрафних санкцій залишено без руху, надавши строк у десять днів з дня отримання копії ухвали, для усунення зазначених недоліків.
26.07.2021 року від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про виправлення недоліків, в якій просить прийняти відмову від позовних вимог в частині стягнення штрафних санкцій з відповідача Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 . Відкрити провадження у справі та призначити її до розгляду.
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 29 липня 2021 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, скерував до суду заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, однак, в судове засідання не з`явився.
Відповідачем не надано суду відзив на позов.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У зв`язку вищевикладеним, на підставі ст. ст. 223, 280, 281 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника позивача та відповідача в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу.
Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Суд, вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши всі обставини справи, приходить до наступного висновку.
Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Згідно ч. 1 ст. 15 ЦПК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ст. 16 ЦПК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
За правилами статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК).
Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Відповідно до ч. 1 ст. 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
24 червня 2020 року між ОСОБА_1 та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 укладено трудовий договір, згідно якого ОСОБА_1 зобов`язується виконувати роботу керуючого магазином, визначену цим договором, а відповідач зобов`язується виплачувати йому заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.
На даний час трудові відносини тривають, трудовий договір між сторонами не розірваний, строк його дії не закінчений, трудова книжка позивачу не видавалась. Позивач стверджує, що з дня прийняття на роботу та по сьогоднішній день заробітна плата йому не виплачується, що є грубим порушенням чинного трудового законодавства.
08 жовтня 2020 року до Головного управління ДПС у Черкаській області направлений адвокатський запит щодо необхідності надання наступної інформації: довідки про розмір нарахованої заробітної плати ОСОБА_1 за весь період дії (по місяцям) укладеного між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 трудового договору від 24.06.2020 р.; наявність чи відсутність інформації про виплату заробітної плати за вищевказаним договором чи наявність заборгованості; довідки про розрахунок середньоденної заробітної плати ОСОБА_1 за укладеним між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 трудового договору від 24.06.2020 р.; докази сплати ОСОБА_1 заробітної плати за весь період дії укладеного між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 трудового договору від 24.06.2020 р.; докази сплати податків, внесків, інших обов`язкових відрахувань, згідно вимог чинного законодавства, із заробітної плати ОСОБА_1 за весь період дії укладеного між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 трудового договору від 24.06.2020 р.; належну чином завірену копію укладеного між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 трудового договору від 24.06.2020 р. (адвокатський запит, докази направлення та отримання додаються).
21 жовтня 2020 року листом Головного управління ДПС у Черкаській області проінформовано, що за другий квартал 2020 року (з 01.04.2020 по 30.06.2020 р.) отримана ОСОБА_1 сума доходу складає - 964,60 грн., сума податку перерахованого в бюджет складає -173,63 грн., інформація за інші квартали відсутня.
Інформація отримана з Головного управління ДПС у Черкаській області підтверджує ухилення відповідача від сплати заробітної плати та законного права ОСОБА_1 на її отримання, оскільки відповідно до дійсного трудового договору його трудові відносини з відповідачем тривають з 24 червня 2020 року по сьогоднішній день.
Згідно трудового договору № 16 від 24 червня 2020 року розмір його середньомісячної заробітної плати складає - мінімальну заробітну плату згідно табеля обліку використання робочого часу пропорційно відпрацьованому часу, а саме: з 24 червня 2020 року - 4723 гривні, з 1 вересня 2020 року - 5000 гривень, відповідно до абзацу другого статті 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік»; з 1 січня 2021 року - 6000 гривень, відповідно до абзацу другого статті 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік».
Відповідно до листа Міністерства соціальної політики України від 29.07.2019 № 1133/0/206-19 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2020 рік» розмір середньоденної заробітної плати ОСОБА_1 в 2020 році складає: 236,15 грн. за період червень 2020 року (4723/20=236,15 грн.), 205,35 грн. за період липень 2020 року (4723/23=205,35 грн.), 236,15 грн. за період серпень 2020 року (4723/20 = 236,15 грн.), 227,27 грн. за період вересень 2020 року (5000/22 = 227,27 грн.), 238,10 грн. за період жовтень 2020 року (5000/21 = 238,10 грн.), 238,10 грн. за період листопад 2020 року (5000/21 = 238,10 грн.), 227,27 грн. за період грудень 2020 року (5000/22 = 227,27 грн.).
Відповідно до листа Міністерства соціальної політики України від 12.08.2020 № 3501-06/219 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2021 рік» розмір середньоденної заробітної плати ОСОБА_1 в 2021 році складає: 315,79 грн. за період січень 2021 року (6000/19 = 315,79 грн.), 300 грн. за період лютий 2021 року (6000/20 = 300 гри.), 272,73 грн. за період березень 2021 року (6000/22 = 272,73 грн.), 272,73 грн. за період квітень 2021 року (6000/22 = 272,73 грн.), 333,33 за період травень 2021 року (6000/18 = 333,33 грн.), 300 грн. за період червень 2021 року (6000/20 = 300 грн.).
За період з 24 червня 2020 року по сьогоднішній день ОСОБА_1 не була використана щорічна відпустка, яка складає 24 календарних дні.
Відповідно до статті 97 КЗпП України, оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці.
Відповідно до статті 9 Закону України «Про оплату праці», мінімальна заробітна плата встановлюється у розмірі не нижчому від розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно статті 110 КЗпП України, при кожній виплаті заробітної плати власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: а) загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; б) розміри і підстави відрахувань та утримань із заробітної плати; в) сума заробітної плати, що належить до виплати.
Відповідно до ч.1 ст.115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів.
Стаття 115 КЗпП України, передбачає, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні.
Розмір заробітної плати за першу половину місяця визначається колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника. Заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до початку відпустки.
Згідно статті 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.
Відповідно до статті 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.
Згідно з ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.
Відповідно до п. 162. 1 Податкового кодексу України платниками податку на доходи фізичних осіб є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.
Згідно з п.п. 14.1.180 ПК України до податкових агентів належать юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або не грошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі.
Відповідно до п. 171.1 ст. 171 ПК України особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку.
Згідно із ст. 74 КЗпП України громадянам, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи, надаються щорічні (основна та додаткові) відпустки із збереженням на їх період місця роботи (посади) і заробітної плати.
У відповідності до ч. 1 ст. 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористанні ним дні щорічної відпустки.
Статтею 75 КЗпП України визначено, що щорічна основна відпустка надається працівникам тривалістю не менш як 24 календарних дні за відпрацьований робочий рік, який відлічується з дня укладення трудового договору.
Відповідно до ст. 79 КЗпП України щорічні основна та додаткові відпустки повної тривалості у перший рік роботи надаються працівникам після закінчення шести місяців безперервної роботи на даному підприємстві, в установі, організації. У разі надання зазначених відпусток до закінчення шестимісячного терміну безперервної роботи їх тривалість визначається пропорційно до відпрацьованого часу, крім визначених законом випадків, коли ці відпустки за бажанням працівника надаються повної тривалості. Щорічні відпустки за другий та наступні роки роботи можуть бути надані працівникові в будь-який час відповідного робочого року.
Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України, «Про відпустки», щорічна основна відпустка надається працівникам тривалістю не менш як 24 календарних дні за відпрацьований робочий рік, який відлічується з дня укладення трудового договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 83 КЗпП України та ч. 1 ст. 24 ЗУ «Про відпустки», у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А І групи.
При підрахунку днів щорічної відпустки пропорційно відпрацьованому часу необхідно скористатися механізмом нарахування оплати за дні відпустки, закладеним у постанові Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати».
При підрахунку днів щорічної відпустки пропорційно відпрацьованому часу необхідно скористатися механізмом нарахування оплати за дні відпустки, закладеним у постанові кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати».
Відповідно з п. 7 Постанови, обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток або компенсації за невикористані відпустки проводиться шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців або за фактично відпрацьований період (розрахунковий період) на відповідну кількість календарних днів розрахункового періоду. Із розрахунку виключаються святкові та неробочі дні, встановлені законодавством. Отриманий результат множиться на число календарних днів відпустки.
Така ж правова позиція, щодо нарахування компенсації за всі не використані дні щорічної відпустки згідно п. 7 Постанови КМУ від 08.02.1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» міститься у Постанові ВС від 06.04.2020 року по справі № 209/3695/16-ц.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.
Таким чином, позивач звільнений від сплати судового збору при поданні даної позовної заяви, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України до стягнення з відповідача на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 992,40 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 15, 16, 19, 76-77, 81, 133, 137, 141, 259, 263-265, 268 280-282 ЦПК України, ст.ст. 21, 40, 47, 74-75, 79, 83, 115, 116, 233, 265 КЗпП України, суд,
Позовну ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку задовольнити.
Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_1 на користь держави судовий збір у розмірі 992,40 грн.
Рішення може бути оскаржено в загальному порядку до Черкаського апеляційного суду через місцевий суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий: