ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/4789/21
Провадження № 2/362/894/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.01.22 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Лебідь-Гавенко Г.М.,

за участю секретаря Берковської Д.С.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без фіксування технічними засобами на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України в м. Василькові Київської області цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків в порядку регресу,

в с т а н о в и в :

ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» звернулося до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до ОСОБА_1 в якому просить стягнути з ОСОБА_1 страхове відшкодування за завдані збитки в порядку регресу в розмірі 91150, 45 грн. та витрати по сплаті судового збору.

Вказуючи на те, що 20.11.2018 року між Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» та ОСОБА_1 було укладено Поліс страхового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ6808098.

У відповідності до умов вказаного Полісу страхування Позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «ВАЗ2108», д.н.з. « НОМЕР_1 », сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам.

12.07.2019 року приблизно о 19 год. 50 хв. в Київській обл., Києво-Святошинського району, в с. Лісники, на а/д Дніпровське шосе, біля ТЦ «АТБ» мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ВАЗ 2108», д.н.з. « НОМЕР_1 », під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «MAZDA CX-5», д.н.з. « НОМЕР_2 », під керуванням ОСОБА_2 .

Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу «MAZDA CX-5», д.н.з. « НОМЕР_2 », було завдано механічних пошкоджень, а власнику вказаного автомобіля - матеріального збитку .

Відповідно до Постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31.07.2019 року по справі №369/9667/19 ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Водій пошкодженого транспортного засобу «MAZDA CX-5», д.н.з. « НОМЕР_2 » - ОСОБА_2 звернувся до Страховика - Позивача з заявою про виплату страхового відшкодування за Полісом №АМ6808098 від 20.11.2018 року.

Так, на підставі страхового акту №ОЦ/221/000/19/0050 від 09.09.2019 року ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» було виплачено страхове відшкодування в розмірі: 91150,45 грн., що підтверджується платіжним дорученням №6641 від 09.09.2019 року.

Таким чином, загальний розмір виплаченого ними страхового відшкодування за Полісом АМ6808098 від 20.11.2018 року склав: 91150, 45 грн.

Позивач наполягає, що з матеріалів справи вбачається, що вказана вище дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок невідповідності технічного стану автомобіля «ВАЗ 2108», д.н.з. « НОМЕР_1 », а тому керуючись підпунктом «г» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 ст. 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у відповідача виникло зобов`язання відшкодувати позивачу завдані збитки в порядку регресу в розмірі сплаченого останнім страхового відшкодування за вказаним полісом. Оскільки відповідач вказані кошти позивачу відмовився повертати, останній звернувся до суду із відповідним позовом про стягнення цих коштів в примусовому порядку.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 03 грудня 2021 року прийнято вказану цивільну справу до провадження та призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні (а.с. 42).

ОСОБА_1 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти позову в повному обсязі, вважаючи що позовна заява є безпідставною та необґрунтованою, такою, що не відповідає нормам чинного законодавства та дійсним фактичним обставинам справи. Зазначаючи, що дійсно 12.07.2019 року приблизно о 19 год. 50 хв. в Київській обл., Києво-Святошинського району, в с. Лісники, на а/д Дніпровське шосе, біля ТЦ «АТБ» мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ВАЗ 2108», д.н.з. « НОМЕР_1 », під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «MAZDA CX-5», д.н.з. « НОМЕР_2 », під керуванням ОСОБА_2 .. Внаслідок ДТП дані автомобілі зазнали механічних пошкоджень У своїх поясненнях ОСОБА_1 зазначив, що автомобіль почав зупинятися , а потім гальма відмовили. Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області його було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме порушення п. 12.1 (під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку) та п. 13.1. (Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримуватися безпечної дистанції та безпечного інтервалу). Таким чином постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області було встановлено, що ДТП сталося в наслідок перевищення швидкості та недодержання безпечної дистанції. Щодо твердження позивача, щодо порушення ним п.2.3 «а» ПДР України, згідно якої водій зобов`язаний перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан свого транспортного засобу в постанові та протоколі відсутні. Під час огляду КТЗ на місці ДТП ні ним ні працівниками поліції жодних несправностей автомобіля не було виявлено крім пошкоджень отриманих від ДТП. Сам же факт запису в поясненнях про те, що гальма відмовили було зазначено так як він нажав на гальма, а автомобіль не зупинився. Даний запис жодним чином не встановлює факт, що автомобілю не було забезпечено технічно справний стан. Отже, для відшкодування шкоди в порядку регресу страховику обов`язково необхідно довести в сукупності такі факти, як спричинення страхувальником або водієм забезпеченого транспортного засобу дорожньо-транспортна пригода була безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху. Разом з тим, пред`являючи позов із вказаних підстав, позивачем не здійснено перевірку належності технічного стану транспортного засобу існуючим вимогам ПДР, не проведено жодних експертиз та не встановлено чи був КТЗ технічно справний до ДТП (а.с.45-49).

04.01.2022 року від позивача надійшла відповідь на відзив в якій зазначено, що викладені пояснення у відзиві на позовну заяву, вважати необґрунтованими та такими, що не мають значення для справи. Просили позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та стягнути з Відповідача на їх користь збитки в порядку регресу в розмірі 91150,45 грн. (а.с.54-55).

Сторони у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи судом повідомлялися належним чином.

Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними в справі матеріалами.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, за відсутності заперечень відповідача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до висновку про можливість постановлення по справі рішення та відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Стаття 80 ЦПК України визначає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як передбачено ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що Постановою Києво-Святошинського районного суду м. Києва від 31.07.2019 року у справі №369/9667/19, встановлено, що 12.07.2019 року приблизно о 19 год. 50 хв. в Київській обл., Києво-Святошинського району, в с. Лісники, на а/д Дніпровське шосе, біля ТЦ «АТБ» мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ВАЗ 2108», д.н.з. « НОМЕР_1 », під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «MAZDA CX-5», д.н.з. « НОМЕР_2 », під керуванням ОСОБА_2 , що спричинило пошкодження вищевказаних транспортних засобів, чим ОСОБА_1 порушив п. 12.1, п. 13.1 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачена ст. 124 КУпАП (а.с.41).

Вказано постанову сторони не оскаржували.

Частиною 6 ст.82 ЦПК України передбачено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Цивільно-правову відповідальність ОСОБА_1 було застраховано на підставі Полісу страхового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ6808098 від 20.11.2018 року у Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (а.с. 8).

15.07.2019 року ОСОБА_1 повідомив страхову компанію про дорожньо-транспортну пригоду (а.с.14).

17.07.2019 року ОСОБА_2 також повідомив страхову компанію про дорожньо-транспортну пригоду (а.с.13).

17.07.2019 року відповідно до положень ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ОСОБА_2 звернувся із заявою про відшкодування шкоди (а.с. 16).

Як вбачається із копії пояснення ОСОБА_1 від 12.07.2019 року Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області, що він рухався по Дніпровському шосе перед перехрестям автотранспортний потік почав зупинятися. Натиснув на гальма автомобіль почав зупинятися потім пропали гальма в результаті чого потрапив в ДТП (а.с.15).

Відповідно до Страхового акту від 09.09.2019 розмір страхового відшкодування ТЗ «MAZDA CX-5», складає 91150 грн. 45 коп. (а.с. 20).

ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» виплатило потерпілому страхове відшкодування у розмірі 91150 грн. 45 коп., що підтверджується платіжними дорученнями № 6641 від 09.09.2019 року (а.с.21).

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно п. "г" п.п. 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху.

Позивач посилався на те, що оскільки мали місце обставини невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу під керуванням відповідача, винність якого встановлена судовим рішенням, позивач, як страховик, який відшкодував потерпілій особі страхове відшкодування, об`єктивно набув права звернення з відповідним регресним позовом.

Однак із таким твердженням позивача суд не може погодитися, оскільки позивач суду не надав достатніх та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог, зокрема, щодо знаходження автомобіля на момент дорожньо-транспортної пригоди в технічно несправному стані.

Позивач посилається на вищевказану Постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні вказаної дорожньо-транспортної пригоди та пояснення наданими відповідачем при складанні протоколу та повідомленні про настання ДТП.

У п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» судам роз`яснено, що відповідно до ч. 4ст. 61 ЦПК України при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов`язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Інші прийняті в рамках кримінальної справи чи справи про адміністративне правопорушення постанови оцінюються судом згідно з положеннями ст. 212 ЦПК України. На підтвердження висновку суду щодо розміру відшкодування збитків у рішенні, крім посилання на вирок у кримінальній справі чи постанову у справі про адміністративне правопорушення, необхідно також зазначати докази, подані сторонами при розгляді цивільної справи (наприклад, врахування матеріального становища відповідача або вини потерпілого).

Суд зважає, що технічний стан автомобіля ОСОБА_1 не був предметом дослідження при розгляді справи про адміністративне правопорушення та з даного питання Києво-Святошинський районний суд Київської області жодних висновків не робив.

Вимоги до технічного стану та обладнання транспортного засобу передбачені п. 31 ПДР «Технічний стан транспортних засобів та їх обладнання», про порушення яких в постанові про притягнення до адміністративної відповідальності безпосередньо не зазначено.

Відповідно до п. 31.4.5. п.п.є Правил дорожнього руху, забороняється експлуатація транспортного засобу якщо відсутній болт (гайка) кріплення колеса, або є тріщина диска і ободів коліс. Однак дані порушення в діях відповідача не встановлені та не доведені іншою стороною.

Також відповідач не притягувався до адміністративної відповідальності за експлуатацію транспортного засобу з технічними несправностями, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його заборонена (ч. 1ст. 121 КУпАП).

Також відповідач не притягувався до адміністративної відповідальності за п.2.3 «а» ПДР України, згідно якої водій зобов`язаний перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан свого транспортного засобу про що в постанові суду та протоколі відомості також відсутні.

Таким чином пояснення надані відповідачем при складанні протоколу працівникам поліції та в повідомленні про дорожньо-транспортну пригоду не може бути достатнім доказом, що свідчить про невідповідність технічного стану автомобіля, яким керував відповідач, існуючим вимогам Правил дорожнього руху, що стало безпосереднім наслідком спричинення збитків позивачеві.

Суд притримується позиції, що за наявності постанови суду у якій встановлені усі обставини ДТП та визначено винну особу, то вона є обов`язковою для судів, що розглядають наслідки ДТП в частині чи мали місце події та ким вони вчинені.

До таких висновків прийшли судді Верховного Суду у постановах: № 752/11891/16-ц від 04.12.2019 року; № 376/2399/16-ц від 30.10.2019 року; № 645/1484/16-ц від 16.01.2019 року.

Якщо страхова компанія самостійно, без заяви страхувальника про настання страхового випадку, могла встановити усі обставини страхового випадку, то у страховика не виникає права регресу до страхувальника.

Для відшкодування шкоди в порядку регресу за правилами п. «г» ст. 38.1.1 Закону, обов`язково необхідно довести в сукупності такі факти, як спричинення страхувальником або водієм забезпеченого транспортного засобу дорожньо-транспортної пригоди та визначення в установленому порядку, що дорожньо-транспортна пригода була безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху.

При пред`явленні позову з вказаних підстав позивачем не здійснено перевірку належності технічного стану ТЗ існуючим вимогам ПДР, не проведено жодних експертиз, відповідних клопотань про призначення експертизи до суду також подано не було та не встановлено причинно-наслідковий зв`язок події ДТП, жодним доказом, який позивач надав суду для підтвердження своїх позовних вимог не підтверджено та не встановлено, що причиною ДТП, а саме того, що у автомобіля відповідача відмовили гальма, була саме технічна несправність автомобіля, а не дотримання безпечної швидкості руху та не дотримання безпечної дистанції та безпечного інтервалу, на підставі чого і було Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31.07.2019 року відповідача визнано винним.

Враховуючи, що позивачем відповідно до принципу змагальності та обов`язку доказування, передбачених ст. 12 та 81 ЦПК України, не надано суду достатніх доказів та не доведено факту існування в сукупності обставин визначених п. «г» ч.1 ст. 38 Закону, а саме: визначення в установленому порядку, що дорожньо-транспортна пригода була безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» до ОСОБА_1 про стягнення коштів в порядку регресу, слід відмовити.

На підставі зазначеного та керуючись ст. 1191 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статтями 12, 19, 76, 81, 82, 141, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

У задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків в порядку регресу - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Текст рішення виготовлено 27.01.2022 року.

Суддя Г.М. Лебідь-Гавенко