Справа № 464/1902/21 Головуючий у 1 інстанції: Теслюк Д.Ю.
Провадження № 22-ц/811/3514/21 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2022 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Мікуш Ю.Р.

Суддів: Приколоти Т.І., Савуляка Р.В.

Секретар Савчук Г.В.

Розглянувши у спрощеному провадженні без участі учасників цивільну справу № 464/1902/21 за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 -адвоката Ікавого М.Р. на рішення Сихівського районного суду м.Львова від 08 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди,-

в с т а н о в и в :

18.03.2021 року позивач ОСОБА_2 в інтересах якої діє її законний представник ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення на її користь моральну шкоду в сумі 85 000,00 грн. та судові витрати, які складаються із витрат за проведення експертизи в розмірі 15 532,00 грн. та витрат на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 18.07.2020 року на вул..Морозній у м.Львові на неї вчинено наїзд автомобілем марки «ЗАЗ Daewoo Sens « р.н.з. НОМЕР_1 внаслідок чого вона впала спочатку на капот і лобове скло автомобіля, а потім її відкинуло до припаркованого мікроавтобуса, де її виявили і допомогли випадкові свідки, які викликали швидку медичну допомогу та поліцію.

Під час удару вона загубила один кросівок, надщербила два зуби та отримала різного роду тілесні ушкодження.

Внаслідок неправомірних дій водія ОСОБА_1 , який згідно медичного висновку 000255 від 19.07.2020 року перебував у стані алкогольного сп`яніння, вона зазнала моральної шкоди, що полягала у сильному фізичному болю та стражданнях, яких вона зазнала внаслідок тілесних ушкоджень, отриманих в результаті ДТП, постійному стресі та переживаннях за своє здоров`я і подальше майбутнє, зміні способу життя ( домашній режим, лікування, відвідування лікарів та проходити різного роду обстеження, утримання від занять спортом та активного відпочинку), відчуває постійний страх, що її може збити машина чи інша травмуючи ситуація, не може ввійти у звичний ритм життя.

Згідно висновку №459/21 судово-психологічної експертизи від 23.02.2021 року матеріальний еквівалент моральної шкоди, заподіяної ОСОБА_2 складає 85 000,00 грн., яку просить стягнути з відповідача.

Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 08 вересня 2021 року позов задоволено.

Вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 85 000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати, а саме: за проведення експертизи 15 532,00 грн., та 16 000,00 грн. на професійну правничу допомогу- всього 31 532,00 грн.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржив представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Ікавий М.Р.

В апеляційній скарзі зазначає, що не погоджується з рішенням суду першої інстанції, судом не з`ясовано всіх обставин справи та доводів відповідача, що призвело до ухвалення несправедливого рішення.

За наслідками ДТП ОСОБА_2 були заподіяні легкі тілесні ушкодження, що мали скороминучий характер, тому характер заподіяної шкоди не відповідає моральним стражданням позивачки та його грошовому еквіваленту, який визначений судом.

Після обстеження лікарів, позивач відмовилася від госпіталізації, що свідчить про відсутність у ОСОБА_2 скарг на стан її здоров`я, діагноз струс головного мозку був під знаком питання, який проставлений лікарем.

Вважає, що висновок експерта № 459/21 за результатами проведення судово-психологічної експертизи від 23 лютого 2021 року не є належним та допустимим доказом у даній справі та не може братися за основу при визначенні моральної шкоди.

Судом першої інстанції не взято до уваги , що розмір матеріального еквіваленту моральної шкоди розрахований в сумнівний спосіб. Експерт не зазначає інформації на підставі якої методики здійснювався даний розрахунок, ні назви даної методики, ні нормативний акт, в якому вона закріплена.

Вважає висновок експерта неналежним доказом.

Апелянт посилається на те, що суд першої інстанції не врахував положення ст..110 ЦПК, якою встановлено, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом з іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 09 вересня 2020 року № 372/4412/15-ц призначення експертиз для визначення розміру моральної шкоди не є обов`язковим, оскільки таке визначення, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, належать до компетенції суду.

Враховуючи те, що позивачці внаслідок ДТП були заподіяні легкі тілесні ушкодження, які не були небезпечними для життя та здоров`я позивача, вона не перебувала на амбулаторному лікуванні, її стан здоров`я був задовільний, потребував лише домашнього режиму лікування та нечастих консультацій у лікаря, на лікування позивач витратила 5 070,54 грн., тому відповідач просив зменшити розмір відшкодування, враховуючи принцип співмірності, розумності та справедливості. Відповідач пропонував здійснити відшкодування моральної шкоди позивачці у розмірі 15 000,00 грн., однак вона відмовилася.

Вважає завищеними судові витрати у розмірі 31 532,00 грн., що складаються з 16 000,00 грн. витрат на правову допомогу та 15 532,00 грн. витрат на залучення експерта.

Витрати на правничу професійну допомогу вважає завищеними, не співмірними, оскільки представник позивача, крім складання позовної заяви та заяви по суті, брав участь лише у двох судових засіданнях.

Просить при визначенні витрат застосувати ст.139 ЦПК України.

Просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 .

На виконання вимог ст.360 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту ЦПК) представником позивача ОСОБА_2 -адвокатом Поронюк І.Б. надано відзив на апеляційну скаргу.

У відзиві представник позивача зазначає, що вважає апеляційну скаргу необґрунтованою, такою, що не підлягає до задоволення, оскільки не містить підстав для скасування рішення суду першої інстанції, визначених ст.376 ЦПК.

Апелянт залишив поза увагою Висновок експерта-психолога дитячої поліклініки «Веселка» № 459/21 за результатами проведення судово-психологічної експертизи від 23.02.2021 року, де у процесі дослідження було визначено психотравмуючі фактори: погіршення стану здоров`я, погіршення психофізіологічного та емоційного стану, негативний вплив обставин на близьких родичів та порушення в соціально-побутовій сфері. Вважає, що основою для наявності та визначення розміру моральної шкоди неповнолітньої ОСОБА_2 є не ступінь тяжкості фізичних тілесних ушкоджень, як це зазначає апелянт, а наявність психотравмуючих факторів, які мають місце і на даний час і не дають можливість відновити звичний нормальний спосіб життя по сьогоднішній день.

Вважає рішення суду першої інстанції законним, обґрунтованим, просить залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до частини першої ст. 369 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту ЦПК) апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За змістом частини першої ст.367 ЦПК суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Матеріалами справи та судом встановлено, що 18.07.2020 року о 23.12 год. по вул..Морозній, 27 у м.Львові відбулася ДТП у якій відповідач по справі ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «ЗАЗ Daewoo Sens» р.н.з. НОМЕР_1 під час руху був неуважний, не вибрав безпечної швидкості, внаслідок чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_2 .. Внаслідок ДТП автомобіль відповідача був пошкоджений, а неповнолітня ОСОБА_2 отримала легкі тілесні ушкодження. З місця події водій ОСОБА_1 поїхав.

Постановою Сихівського районного суду м.Львова від 07.09.2020 року у справі № 464/4580/20 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст..124, 122-4 КУпАП внаслідок порушення п.п.2.3б, 12.1, п.2.10а,д ПДР та притягнено до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу. ( а.с.6-7).

Згідно із рапортом слідчого СУ ГУ НП у Львівській області Пилип`яка Р.С., внаслідок ДТП пішохід ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження: ЗЧМТ, струс головного мозку, гематома тім`яно-потиличної ділянки, забій правого ліктєвого суглобу, лівого гомілковостопного суглобу, забійні садна верхніх кінцівок ( а.с.11).

Відповідно до медичної документації ОСОБА_2 , остання зверталася у КНП «Міська дитяча клінічна лікарня м.Львова». Лікарем-неврологом встановлено діагноз: струс головного мозку, лікарем-хірургом встановлено діагноз: гематома тім`яно-потиличної ділянки, забій правого ліктевого суглобу, лівого гомілково-ступеневого суглобу та садна». Дитячий ортопед-травматолог встановив діагноз-забій м`яких тканин правої поперекової ділянки. Згідно висновку сімейного лікаря ОСОБА_4 від 20.07.2020 року діагноз пацієнтки ОСОБА_2 - травма опорно-рухової системи БДУ. Згідно виписки з хвороби лікаря-стоматолога від 28 липня 2020 року у ОСОБА_2 виявлено травматичний злам 1/3 коронкової частини 11,21 зубів, травма отримана зі слів пацієнта внаслідок травми ( збила машина).

Згідно із висновком психолога ОСОБА_5 дитячої поліклініки «Веселка» ПТСР ( посттравматичний стресовий розлад); виражений страх повторення травмуючої ситуації; рекомендації: психотерапія та психокорекція ( а.с.16-27).

Згідно висновку № 459/21 від 23.02.2021 року експерта НДІСЕ та права ОСОБА_6 наявність психотравмувальних факторів обгрунтовують виникнення моральної шкоди у ОСОБА_2 внаслідок: нервового (психічного) стресу; сильного психологічного та фізичного дискомфорту при зіткненні з будь-якими натяками, що символізують чи нагадують про обставини ПТС; погіршення психофізіологічного й психоемоційного стану; вплив цих порушень у соціально-побутовій сфері. Матеріальний еквівалент моральної шкоди, заподіяної ОСОБА_2 складає 85 000,00 грн. Ця сума включає компенсацію за перенесені нею моральні та фізичні страждання, а також вартість коригуючих заходів, спрямованих на нормалізацію її психічного та психологічного стану (а.с.41-47).

Задовольняючи позовні вимоги позивача неповнолітньої ОСОБА_2 інтереси якої представляє законний представник її мама ОСОБА_3 , судом першої інстанції належно встановлені фактичні обставини справи, дано їм правову оцінку відповідно до норм законодавства, що регулюють цивільно-правові відносини у зазначених правовідносинах та прийнято законне рішення з яким суд апеляційної інстанції повністю погоджується.

Відповідно до ч.1 ст.1167 Цивільного кодексу України (далі ЦК) моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями , діями чи бездіяльністю , відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другої цієї статті.

В той же час згідно п.1 ч.2 ст.1167 ЦК моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкода завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до п.5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» відповідно до ч.1 ст.1187 ЦК джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену небезпеку завдання шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність, пов`язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо і вогненебезпечних та інших речовин, утримання диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Цивільно-правова відповідальність за шкоду, завдану діяльністю, що є джерелом підвищеної небезпеки, настає у разі її цілеспрямованості ( наприклад, використання транспортних засобів за їх цільовим призначенням) , а також при мимовільному проявленні шкідливих властивостей об`єктів, що використовуються в цій діяльності ( наприклад, завдання шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля). В інших випадках шкода відшкодовується на загальних підставах, передбачених ст.. 1166ЦК особою, яка її завдала.

Згідно п.п.1,2 ст.23 ЦК моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Визначаючи розмір грошового відшкодування потерпілій у ДТП неповнолітній ОСОБА_2 , суд першої інстанції керувався Висновком судово-психологічної експертизи № 459/21 від 23 лютого 2021 року, висновком психолога ОСОБА_7 з дитячої поліклініки «Веселка» щодо розвитку дитини ОСОБА_2 та висновками зазначених у медичних документів, які надали лікарі кожний по своїй спеціалізації.

Колегія суддів вважає, що ДТП, яке відбулося 18.07.2020 року та отримані внаслідок цього фізичні травми потерпілою ОСОБА_2 завдали їй та її родині глибоких моральних страждань та травм для лікування яких потрібен тривалий час. Фізичні болі, страх про який йдеться у висновку судово-психологічної експертизи з метою не проявлення їх у майбутньому на стані здоров`я дитини, потребують значної уваги із сторони оточення, позитивного впливу та значних матеріальних ресурсів. Тому 15 тисяч гривень, які пропонувалися відповідачем, не можуть залікувати того стану потерпілої, який вона пережила та її родина. Питання матеріального відшкодування шкоди за завдану моральну шкоду потерпілій є відносним, оскільки стан здоров`я людини не вимірюється грошима, однак, враховуючи ті пережиті страждання і психо-травмуючий стресовий розлад, який ОСОБА_2 отримала у 16 річному віці, для відновлення її психологічного становища, повернення до активного життя, спокою, стабільності потребує значних затрат часу відвідування психолога, реабілітолога, вживання повноцінного здорового харчування, позитивних емоцій, що відбивається у немалих грошових затратах. Підстав для зменшення моральної шкоди колегія суддів не вбачає.

Колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги адвоката Ікавого М.Р., який представляє інтереси відповідача ОСОБА_1 в частині використання експертом не атестованої рекомендованої наукової літератури.

Експерт-психолог, яка давала Висновок №459/21 від 23 лютого 2021 року за результатами проведення судово-психологічної експертизи по заяві ОСОБА_3 - законного представника неповнолітньої ОСОБА_2 , є практичним психологом першої атестаційної категорії, має вищу психологічну освіту, спеціальність «практична психологія», кваліфікацію судового експерта з правом проведення психологічних експертиз, що підтверджується свідоцтвом №29 від 18.01.2019 року ЕКК при МОЗ, стаж практичної роботи 21 рік, а відтак на підставі наданих матеріалів, застосовуючи свої знання, практичний досвід, атестовану літературу та прийшла до вірного висновку, що неповнолітній ОСОБА_2 завдано моральну шкоду та які її наслідки, визначила суму моральної шкоди з якою колегія суддів повністю погоджується. Висновок експерта суд приймає як достовірний, належний доказ, відхиляючи доводи апеляційної скарги, якими апелянт дає оцінку роботі експерта, а не як доказ по справі. При цьому, колегія суддів зазначає, що експерт, даючи висновок із визначенням моральної шкоди в грошовій одиниці гривні, обізнана про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384,385 КК України ( а.с.42) та проставила про це свій підпис, а тому діє професійно та обачливо.

Стягуючи з відповідача витрати пов`язані з розглядом справи, суд першої інстанції правильно керувався ч.3 ст.133 ЦПК та стягнув витрати за проведення експертизи в розмірі 15 532,00 грн. та 16 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Витрати за проведення експертизи підтверджуються договором № 0125-1/2021 від 29.01.2021 року, рахунок-фактура №0129/1 від 29.01.2021 року та квитанцією про оплату експертизи від 01.02.2021 року.

Щодо витрат на правову допомогу, такі підтверджені договором про надання правової допомоги, рахунком на оплату та квитанцією від 08.06.2021 року про оплату надання правової допомоги. Відповідачем не подавалося клопотання в суд першої інстанції про зменшення витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду від 28.12.2020 року у справі № 640/18402/19 розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а отже є визначеним та детального опису робіт не вимагає.

Враховуючи те, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ст.375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Датою ухвалення рішення ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. (ч.5 ст. 268 ЦПК).

Керуючись ст.ст. 367 ч.1 п.1; 374 ч.1 п.1; 375; 383; 384; 389-391 ЦПК України, - суд апеляційної інстанції,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 -адвоката Ікавого М.Р. на рішення Сихівського районного суду м.Львова від 08 вересня 2021 року залишити без задоволення.

Рішення Сихівського районного суду м.Львова від 08 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст.ст. 389-391 ЦПК України.

Головуючий суддя Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк