Справа № 396/1839/21
Провадження № 2-з/396/2/22
УХВАЛА

про забезпечення позову

26.01.2022 року м.Новоукраїнка

Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Русіної А.А.,

за участю секретаря судового засідання Пасічник І.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області з позовом до суду, в якому просить здійснити поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя.

Разом з позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, а саме, на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , який зареєстрований за ОСОБА_2 та заборонити іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаного майна.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову покликається на те, що за час преребування в шлюбі, сторонами було придбано житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , який зареєстровано за відповідачем. Відповідач відмовляється в добровільному порядку здійснити поділ спірного майна. Позивачу стало відомо, що відповідач має намір продати спільне набуте майно за час шлюбу та підшукує покупців. У випадку задоволення судом даного позову, відчуження житлового будинку унеможливить виконання рішення суду.

З огляду на зазначене, існує необхідність у забезпечення позову шляхом заборони відчуження нерухомого майна.

Згідно ч. 1 ст. 153 та ч.2 ст.247 ЦПК України, сторони у судове засідання не викликалися, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.

Виходячи з засад диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Пленум ВСУ України у п. 4 Постанови "Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" № 9 від 22 грудня 2006 року роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має, з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Згідно ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Перелік заходів забезпечення позову, які можуть бути застосовані судом, встановлено ч. 1 ст. 150 ЦПК України. Зокрема, відповідно до п.1 ч. 1 ст. 150 Кодексу позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" при розгляді заяв про забезпечення позову особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішення заяви про забезпечення позову.

Отже, судом встановлено, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 існує спір про поділ майна подружжя, що підтверджується позовною заявою, предметом позову є житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , який зареєстрований за ОСОБА_2 .

З огляду на викладені обставини, з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви.

Верховний Суду справі №643/12369/19від 19.02.2021року зауважує ,що арешт майна -це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна. Заборона на відчуження об`єкта нерухомого майна -це перешкода у вільному розпорядженню майном. Враховуючи мету застосування заходів забезпечення позову, їх вжиття щодо нерухомого майна не вимагає обмеження в користуванні ним, оскільки для найменшого порушення інтересів відповідача та збереження нерухомого майна обґрунтованою може бути визнана лише заборона відчуження такого нерухомого майна без позбавлення відповідача та інших осіб права користування ним. Верховний Суд звертає увагу, що арешт майна і заборона на відчуження майна є самостійними видами (способами) забезпечення позову, обидва способи за правовою сутністю обмежують право відповідача розпоряджатися спірним майном, але вони є різними для виконання ухвали про забезпечення позову, тому суттєвого значення у виборі їх застосування немає для вирішення справи та способу забезпечення позову.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що забезпечення позову шляхом заборони вчиняти будь-які дії щодо спірного майна є доцільним, достатнім та співрозмірним позовним вимогам, не призведе до невиправданого обмеження майнових прав ОСОБА_2 , оскільки нерухоме майно фактично перебуває у володінні власника, а обмежується лише будь-яка можливість відчуження його.

За викладених обставин, суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись нормами ст.ст.149, 150 -153, 157, 258, 260, 353-355 ЦПК України, суддя -

постановив:

Заяву задовольнити частково.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони відчуження житлового будинку, який розташований по АДРЕСА_1 , який оформлений договором купівлі-продажу від 28.09.2016 року, серія та номер НТВ 423785, посвідченого приватним нотаріусом Добровеличківського районного нотаріального округу Чирвою О.В. за зареєстрованим №233 на ім`я ОСОБА_2 , до вирішення спору по суті та набрання судовим рішенням за результатами розгляду спору законної сили.

В іншій частині заяви відмовити.

Для забезпечення відповідності виконавчого документа надати наступні анкетні дані стягувача та боржника:

- Стягувач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 .

- Боржник: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 .

Ухвала підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Строк пред`явлення ухвали до виконання три роки з дати її постановлення.

Копію ухвали суду після її виконання направити всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Суддя: А. А. Русіна