СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/13234/21

пр. № 2-о/759/106/22

21 січня 2022 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - П`ятничук І.В.,

за участю секретаря - Марус А.О.,

заявника - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , зацікавлені особи: Київська міська державна адміністрація, ОСОБА_2 про встановлення факту батьківства,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 15.06.2021 року звернулась до суду в порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту батьківства, в якій просить суд встановити факт батьківства ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва відносно ОСОБА_4 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Києві.

Заява мотивована тим, що у 2007 році між нею та колишнім чоловіком ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 був зареєстрований шлюб, який в подальшому було розірвано, але не було отримано свідоцтво про розірвання шлюбу. У 2013 році у неї народилась донька ОСОБА_4 , проте в зв`язку з відсутністю свідоцтва про розірвання шлюбу дитину було записано на колишнього чоловіка. Зазначила, що весь час проживала в цивільному шлюбі з ОСОБА_3 , який у 2016 році помер. У зв`язку з тим, що біологічний батько дитини помер, факт батьківства можливо підтвердити тільки в судовому порядку, оскільки в записі в свідоцтві про народження батько записаний ОСОБА_2 . Встановлення зазначеного факту заявнику необхідно для отримання спадщини.

Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 30 вересня 2021 року відкрито провадження.

В судовому засіданні заявник заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені у заяві.

Зацікавлені особи в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Заслухавши пояснення заявника, допитавши свідка ОСОБА_5 , дослідивши та оцінивши матеріали справи, визнавши зібрані у справі докази достатніми для вирішення справи, судом встановлено таке.

Судом в становлено, що заявник ОСОБА_1 з 16.12.1995 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , про що Центральним відділом РАГС м. Києва з Державним Центром розвитку сім`ї було зроблено відповідний актовий запис № 2754.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 07.11.2007 року шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 було розірвано (а.с. 13).

Однак, заявником свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 від 06.12.2013 року виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві було отримано тільки 06.12.2013 року (а.с. 28).

З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у заявника народилась донька ОСОБА_4 , батьками якої записані ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 29).

Як зазначає заявник, в період народження доньки ОСОБА_4 , заявник проживала разом з біологічним батьком дитини ОСОБА_3 та вони спільно виховували доньку.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5 підтвердила обставини викладені заявником в поданій до суду заяві.

В матеріалах справи міститься свідоцтво про смерть ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , актовий запис № 9300, видане Відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у м. Києві, серія НОМЕР_2 (а.с. 31).

Після смерті ОСОБА_3 . Дванадцятою київською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу № 50/2017.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

При цьому визначений у частини першій статті 315 ЦПК України перелік фактів, які можуть встановлюватися судом, не є вичерпним.

Згідно з частиною другою статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Суд зазначає, що відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. При цьому наведений у ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення, зокрема, факт батьківства.

Отже, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 30 травня 2018 року у справі № 761/16799/15-ц.

Відповідно до частин другої та четвертої статті 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Отже, заява про встановлення юридичного факту батьківства померлого ОСОБА_3 відносно ОСОБА_4 підлягає вирішенню за правилами цивільного судочинства в окремому провадженні.

Згідно з положеннями статті 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.

За приписами статті 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу.

Відповідно до частини третьої статті 128 СК України позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.

На підставі абзацу першого частини першої статті 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Згідно з п. 7, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Усі вони беруть участь у справі як заявники, а органи опіки та піклування й інші особи (залежно від обставин справи) - як заінтересовані особи. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це.

Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Суд встановив, що внаслідок смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , відповідно до положень ст. 130 СК України встановлення факту його батьківства відносно ОСОБА_4 можливе за рішенням суду.

З матеріалів справи, з показань свідка, фотографій, долучених до справи вбачається, що померлий ОСОБА_3 визнавав своє батьківство щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , підтримував матеріально та доглядав за донькою.

Таким чином, судом встановлено, що за життя померлий визнавав своє батьківство щодо ОСОБА_4 , вважав її своєю рідною донькою та виховував її, тому суд вважає підтвердженим факт батьківства ОСОБА_3 щодо доньки ОСОБА_4 .

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги те, що встановлення факту батьківства має для заявника юридичне значення та підтверджується наявними у справі доказами у їх сукупності, суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 76, 259, 264, 265, 293, 315, 319 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 , зацікавлені особи: Київська міська державна адміністрація, ОСОБА_2 про встановлення факту батьківства - задовольнити.

Встановити факт батьківства, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є рідною донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.В. П`ятничук