Справа № 161/2514/22
Провадження № 2/161/1923/22
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

30 травня 2022 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Пахолюка А.М.

при секретарі Турук І.Р.

розглянувши в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів.

Свій позов обґрунтовує тим, рішенням Луцького міськрайонного суду від 28.03.2017 року постановлено стягнути з відповідача на його користь 41 300 грн. суми позики, 22 350,64 грн. проценти за користування коштами, 40 391,40 грн. інфляційних, 3 625, 35 грн. 3% річних та 1076,67 грн. судових витрат, а всього на загальну суму 108 744,06 грн. Вказує, що ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 06.06.2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а рішення суду без змін.

Луцьким міськрайонним судом видано виконавчий лист, який перебував на виконанні в Першого ВДВС м. Луцька, однак, у зв`язку з відсутністю у боржника майна на яке може бути звернуто стягнення, постановою державного виконавця від 23.04.2019 року виконавчий лист повернуто.

19.11.2019 року виконавчий лист пред`явлено до виконання приватному виконавцю Шульженку І.С., яким відкрито виконавче провадження.

Вказує, що рішення суду не виконано в жодній частині.

На підставі наведеного, просить суд, стягнути з відповідача на його користь інфляційні втрати в розмірі 44 802,55 грн., 3% річних в розмірі 14 908,36 грн., судові витрати по справі.

Ухвалою суду від 15 березня 2022 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.

Представник позивача до початку судового засідання подав суду заяву про слухання справи у його відсутності, позов просить задовольнити. Не заперечує що прийняття заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про день, час та місце розгляду справи, про що в матеріалах справи міститься розписка про отримання судової повістки. Відзиву та будь-яких заяв, клопотань про розгляд справи без його участі на адресу суду не надходило.

Суд вважає за можливе слухати справу у відсутності сторін по наявним матеріалам справи.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом встановлено, рішенням Луцького міськрайонного суду від 28.03.2017 року постановлено стягнути з відповідача на його користь 41 300 грн. суми позики, 22 350,64 грн. проценти за користування коштами, 40 391,40 грн. інфляційних, 3 625, 35 грн. 3% річних та 1076,67 грн. судових витрат (а.с.31-32).

Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 06.06.2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а рішення суду без змін (а.с.33-35).

Крім того, постановою Верховного Суду від 06 грудня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28.03.2017 року та ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 06.06.2017 року залишено без змін (а.с.36-39).

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Також, як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.17 своєї постанови «Про практику застосування судами законодавства при вирішення спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року №5, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання суд, передбачених ч.2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобов`язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст.ст. 526, 599 ЦК України.

Тобто, за змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, у зв`язку з несвоєчасним поверненням боргу, позивач має право на стягнення з відповідача ОСОБА_2 інфляційних витрат, а також три проценти річних від простроченої суми, які нараховуються на суму.

Згідно наданого позивачем розрахунку, з яким суд погоджується, сума яку слід стягнути з відповідача, у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язання, за період з червня 2017 року по грудень 2021 року, складається з 44 802,55 грн. інфляційних втрат, 14 908, 36 грн. 3% річних.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є такими, що підлягають до задоволення.

Відповідно до п. 1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому слід стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 992,40 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 27, 77, 81, 141, 263-265, 288, 354 ЦПК України, на підставі ст.ст. 526, 625, 1046 Цивільного кодексу України суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 14 908 (чотирнадцять тисяч дев`ятсот вісім) грн. 36 коп. три відсотки річних та грошові кошти в розмірі 44 802 (сорок чотири титсячі вісімсот дві) грн. 55 коп. індексу інфляції, а всього 59 710 (п`ятдесят дев`ять тисяч сімсот десять) грн. 91 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 понесені витрати пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) 40 грн.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

Відповідач ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 01 червня 2022 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області Пахолюк А.М.