ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/3041/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" травня 2022 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Гусак О.С., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами цивільну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу,

в с т а н о в и в:

фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1 , позивач) звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 , відповідач), про відшкодування збитків в порядку регресу у загальному розмірі 1500 грн, витрати по сплаті судового збору у розмірі 908 грн., витрати на правничу допомогу у розмірі 8348 грн 60 коп.

На обґрунтування своїх вимог посилається на ті обставини, що між ПрАТ «СК« ВУСО» та ОСОБА_3 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №-10-01 від 15 липня 2020 року, предметом якого є майнові інтереси страхувальника пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Suzuki New SX4», д.н.з. НОМЕР_1 . У відповідності до умов даного договору, між ПрАТ «СК« ВУСО» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування. З вини відповідача 31 серпня 2020 року сталася дорожньо-транспортна пригода, у якій було пошкоджено автомобіль марки «Suzuki New SX4», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3 . На виконання умов договору страхування ПрАТ «СК «ВУСО» виплатив страхувальнику власнику автомобіля «Suzuki New SX4», д.н.з. НОМЕР_1 страхове відшкодування у розмірі 80110 грн 37 коп.

Згідно страхового акту № 2053985-1 вiд 22 вересня 2020 року сума страхового відшкодування в розмірі 80110 грн 37 коп. перерахована на рахунок станції технічного обслуговування, де проводився ремонт пошкодженого автомобіля «Suzuki New SX4», державний номерний знак НОМЕР_1 - ДП «АВТО ІНТЕРНЕШНЛ». Враховуючи вищенаведене, загальний розмір фактично понесених витрат ПрАТ «СК«ВУСО» склав 80110 грн 37 коп.

Транспортний засіб, яким керував відповідач, був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правовоi вiдповідальності власників наземного транспорту №AP/7426485 в момент ДТП від 31 серпня 2020 року в АТ «СГ«ТАС ».

АТ«СГ«ТАС» визнало факт страхової події 31 серпня 2020 року та здійснило виплату страхового відшкодування на рахунок ПрАТ «СК«ВУСО» згідно полісу №AP/7426485 розрахованою вирахуванням розміру франшизи (1500 грн.) у розмiрi 78 610 грн 37 коп.

Таким чином, різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням склала 1500 гривень.

Як вбачається з вищенаведеного, право регресної вимоги виникло у ПрАТ «СК«ВУСО» з моменту виплати страхового відшкодування, тобто з 31 серпня 2020 року, що підтверджується платіжним дорученням.

22 грудня 2020 року між ПрАТ «СК«ВУСО» та ФОП ОСОБА_1 укладено договір №22/12/2020 про відступлення права вимоги від 22 грудня 2020 року, відповідно до якого первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договорам страхування, в тому числі, право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплачено страхового відшкодування за договором №-10-01 від 15 липня 2020 року.

Посиласючись на те, що до позивача перейшло право вимоги щодо стягнення з відповідача вищевказаної суми боргу, порсила задовольнити позов, стягнути 1500 грн, витрати по сплаті судового збору у розмірі 908 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 8348 грн 60 коп.

Ухвалою від 9 листопада 2021 року відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження.

Вказана ухвала разом із матеріалами позовної заяви направлялись за адресою реєстрації відповідача, які повернулись 10 січня 2022 року з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Отже зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

Матеріалами справи встановлено, що між ПрАТ «СК«ВУСО» та ОСОБА_3 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №-10-01 від 15 липня 2020 року, предметом якого є майнові інтереси страхувальника пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Suzuki New SX4», д.н.з. НОМЕР_1 (а.с.5-7).

31 серпня 2020 року о 18 год. 10 хв. по вул. Раїси Окіпної у м. Києві сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Suzuki New SX4», д.н.з. НОМЕР_1 , яким керувала водій ОСОБА_3 та автомобіля «Peugeot 508» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 .

Вина відповідача ОСОБА_2 в дорожньо-транспортній пригоді доводиться постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 6 жовтня 2020 року, що відповідно до ст. 82 ЦПК України є обставиною, яка не підлягає доказуванню (а.с. 11 зворот, 12).

Потерпілий ОСОБА_3 звернулася до ПрАТ «СК «ВУСО» із заявою на виплату страхового відшкодування.

Згідно страхового акта № 2053985-1 від 22 вересня 2020 року, сума страхового відшкодування з вирахуванням розміру франшизи (1500 грн) склала 80110 грн 37 коп.

ПрАТ СК«ВУСО» було здійснено виплату страхового відшкодування на користь потерпілої у розмірі 78610 грн 37 коп.

Оскільки, цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована за полісом №AP/7426485 у АТ «СГ«ТАС», то АТ «СГ«ТАС» здійснило виплату страхового відшкодування на рахунок ПрАТ «СК«ВУСО» в межах ліміту передбаченого полісом № AP/7426485 з урахуванням розміру франшизи в розмірі 1500 грн.

Відповідно дост. 9 Закону України «Про страхування», франшиза - частина збитків, що відшкодовується страховиком згідно договору страхування. Страхове відшкодування за шкоду, заподіяну потерпілим, завжди зменшується на суму франшизи. Тобто франшиза відшкодовується особою, яка завдала матеріальну шкоду.

Таким чином, різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням склала: 1500 грн.

22 грудня 2020 року між ПрАТ «СК«ВУСО» та ФОП ОСОБА_1 укладено договір №22/12/2020 про відступлення права вимоги від 22 грудня 2020 року, відповідно до якого первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договорам страхування, в тому числі, право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплачено страхового відшкодування за договором №-10-01 від 15 липня 2020 року.

З метою досудового врегулювання спору відповідачу надсилалась вимога № 2053958-1 про відшкодування збитків в порядку регресу, заборгованість в добровільному порядку не погашена.

Згідно із ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на вiдповiднiй правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 1ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

За таких обставин, суд задовольняє позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 , та стягує на її користь суму збитків в порядку регресу виплаченого відшкодування у розмірі 1500 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягнення 908 грн. в рахунок компенсації сплаченого судового збору.

Крім того, позивач просил стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 8348 грн. 60 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 ч. 3 цієї статті визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас за змістом частини 4 статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Судом встановлено, що 23 грудня 2020 року ФОП ОСОБА_1 уклала договір про надання правової (правничої) допомоги з Адвокатським Об`єднанням «Правовий Горизонт» (а.с.46-47).

Відповідно до Додаткової угоди № 1 від 22 березня 2021 року акту приймання-передачі правової (правничої) допомоги до договору про надання правової (правничої) допомоги № 07 від 23 грудня 2020 року розмір витрат на правничу допомогу в цивільній справі складає 8 348 грн. 60 коп. (а.с.48).

22 березня ФОП ОСОБА_1 сплачено Адвокатському Об`єднанню «Правовий Горизонт» 8 348 грн. 60 коп. (а.с.49)

У відповідності до частини першої та другої статті 126 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 141 ЦПК України).

Згідно з вимогами частини третьої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Із наданої відомості обліку окремих видів правничої допомоги по договору про надання правничої допомоги від 23 грудня 2020 року вбачається, що адвокатом Скрипачовим В.В. на надання професійної правничої допомоги було витрачено 6,5 год. часу, з яких витрачено:

1 год. - вивчення матеріалів страхової (регресної справи), формування правової позиції, вартість 878 грн 80 коп.;

1 год. - підготовка та відправка адвокатських запитів до поліції та суду про отримання адмін. матеріалів по ДТП, вартість 878 грн 80 коп.;

1 год. - підготовка позовної заяви про відшкодування шкоди в порядку регресу до Дарницького районного суду м. Києва, вартість 878 грн 80 коп.;

1 год. - підготовка процесуальних документів у кількості необхідних для подачі позову про відшкодування шкоди в порядку регресу, вартість 878 грн 80 коп.;

0,5 год. - підготовка заяви, клопотання до Дарницького районного суду м. Києва, вартість 439 грн 40 коп.;

2 год. - представництво інтересів позивача у Дарницькому районному суді м. Києва стосовно позову про відшкодування шкоди в порядку регресу, вартість 4394 грн.

Разом з тим, суд вважає, що вказаний розрахунок витрат на правничу допомогу не узгоджується із наявними в матеріалах справи доказами.

Зокрема із матеріалів справи вбачається, що адвокат Мазуренко С.С. не брав участь в жодному судовому засіданні у справі, оскільки розгляд справи проводився у порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи у судове засідання, не направляв до суду ніяких додаткових заяв чи клопотань крім позовної заяви з додатками. Також, адвокатом не надано, необхідних доказів на підтвердження витрат пов`язаних з підготовка процесуальних документів у кількості необхідних для подачі позову про відшкодування шкоди в порядку регресу.

Визначаючи час на надання вищенаведених послуг та видів правничої допомоги, суд виходить із наявності у адвоката повної вищої юридичної освіти, стажу роботи в галузі права, у зв`язку з чим такі дії не вимагали значного обсягу юридичної і технічної роботи

Суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Таким чином, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч. 3 ст. 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 11 листопада 2021 по справі № 910/7520/20.

Оцінюючи розмір витрат на оплату послуг адвоката, який становить 8 348 грн 60 коп., на предмет їх відповідності критеріям, визначеним ч. 3 ст. 141 ЦПК України, суд звертає увагу на його очевидну непропорційність у порівнянні із ціною позову, яка становить 1500 грн., та на його невідповідність складності справи.

Відповідно до правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2021 у справі № 766/7206/20, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Отже, представником позивача не було доведено обґрунтованість розміру витрат за наданні послуги та їх співмірність відповідно до складності справи, оскільки спір відноситься до категорії справ незначної складності, отже підготовка цієї справи до розгляду в суді не потребувала значних затрат часу, великого обсягу юридичної і технічної роботи.

Зважаючи на все викладене вище, суд, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, та враховуючи складність справи, витрачений адвокатом час, існуючі ринкові ціни адвокатських послуг, встановив, що розмір гонорару, визначений позивачем і його адвокатом, є завищеним щодо відповідача, а також необґрунтованими та непропорційними до предмета спору, а тому загальна сума витрат на професійну правничу допомогу, яка підлягає стягненню із відповідача, становить 1500 грн.

За таких обставин відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача понесені витрати, пов`язані з оплатою правничої допомоги, у розмірі 1500 грн. 00 коп.

З урахуванням задоволення позову та відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача також підлягає судовий збір у сумі 908 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 7, 12, 13, 141, 142, 206, 259, 263-265, 268, 274-279 ЦПК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 510, 512, 514, 979, 984, 993, 1166, 1187 ЦК України, суд,

у х в а л и в:

позовну заяву задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (рнкпп: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ), завдані збитки в порядку регресу у розмірі 1500 грн., судовий збір у розмрі 908 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 1500 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.С Гусак

.