Провадження № 2/752/182/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

14 березня 2022 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді Плахотнюк К.Г.

за участі секретаря судового засідання Сітайло В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення кредитної заборгованості, -

встановив:

05.09.2017 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в солідарному порядку на користь банку заборгованість за договором кредиту № 028/25-458 від 24.10.2007 року в розмірі 592 506, 12 грн. та судовий збір у розмірі 8 887, 60 грн.

28.11.2017 року суддею Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі.

05.12.2019 року Голосіївським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про заміну позивача ПАТ «Укрсоцбанк» його правонаступником АТ «Альфа-Банк».

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено про те, що відповідно до укладеного договору кредиту № 028/25-458 від 24.10.2007 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 385 600, 00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15, 00 %, строком погашення не пізніше 23.10.2032 року. 04.07.2008 року між банком та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду № 1 до договору кредиту № 028/25-458 від 24.10.2007 року. 17.07.2009 року між банком та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду до договору кредиту № 028/25-458 від 24.10.2007 року про зміну відсоткової ставки, починаючи з 31.07.2008 року.

Крім того, 24.10.2007 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 було укладено договори поруки відповідно № 028/15-255 та № 028/16-256.

ПАТ «Укрсоцбанк» свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_1 не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, а відтак зобов`язання за вказаним договором не виконала.

У зв`язку з невиконанням позичальником взятих на себе зобов`язань, станом на 08.06.2017 року утворилась заборгованість у розмірі 592 506, 12 грн., яка складається з: 328 232, 00 грн. заборгованості за кредитом; 264 274, 12 грн. заборгованості за відсотками.

Просили стягнути з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в солідарному порядку на користь банку заборгованість за договором кредиту № 028/25-458 від 24.10.2007 року в розмірі 592 506, 12 грн. та судовий збір у розмірі 8 887, 60 грн.

20.03.2018 року судом отримано відзив на позов відповідачки ОСОБА_1 , відповідно до змісту якого остання заперечувала проти позову з підстав пропущення банком строків позовної давності для звернення до суду з позовом. Так, ОСОБА_1 визнала факт укладення 24.10.2007 року між нею та ПАТ «Укрсоцбанк» договору кредиту № 028/25-458. Зазначила, що останній платіж на покриття заборгованості за тілом кредиту вчинено нею у квітні 2013 року, а за відсотками у жовтні 2013 року. Відповідно до п. 4.5 договору кредиту 028/25-458 від 24.10.2007 року, у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов`язків, визначених п. 3.3.8 (сплата процентів), 3.3.9 (своєчасна та в належному розмірі сплата кредиту, процентів та можливого штрафу) цього договору, протягом більше, ніж 90 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив та, відповідно, позичальник зобов`язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню). Тобто, у липні 2013 року у банку виникло право вимоги, а до суду позивач звернувся лише у 2017 році, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності. Просила відмовити у задоволенні заявлених до неї вимог та застосувати строки позовної давності.

31.05.2018 року до суду надійшов відзив на позов відповідачки ОСОБА_2 , відповідно до змісту якого остання заперечувала проти позову з підстав пропущення банком строків позовної давності для звернення до суду з позовом. Одночасно, ОСОБА_2 визнала факт укладення 24.10.2007 року між нею та ПАТ «Укрсоцбанк» договору поруки № 028/16-255. Просила відмовити у задоволенні заявлених до неї вимог та застосувати строки позовної давності.

31.05.2018 року до суду надійшов відзив на позов відповідачки ОСОБА_3 , відповідно до змісту якого остання заперечувала проти позову з підстав пропущення банком строків позовної давності для звернення до суду з позовом. Одночасно, ОСОБА_3 визнала факт укладення 24.10.2007 року між нею та ПАТ «Укрсоцбанк» договору поруки № 028/16-256. Просила відмовити у задоволенні заявлених до неї вимог та застосувати строки позовної давності.

У судовому засіданні 14.03.2022 року сторони відсутні.

Позивач АТ «Альфа-Банк» просили завершувати розгляд справи за відсутності їх представника, зазначивши, що позовні вимоги підтримують у повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 просили завершувати розгляд справи за їх відсутності, відмовити у задоволенні позову у повному обсязі та застосувати строки позовної давності до заявлених позовних вимог.

Врахувавши думку позивача та відповідачів, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані у справі докази, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заявлених позовних вимог, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 24.10.2007 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено договір кредиту № 028/25-458, відповідно до змісту якого остання отримала кредит у розмірі 385 600, 00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15, 00 %, строком погашення не пізніше 23.10.2032 року.

04.07.2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду № 1 до договору кредиту № 028/25-458 від 24.10.2007 року. 17.07.2009 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду до договору кредиту № 028/25-458 від 24.10.2007 року про зміну відсоткової ставки, починаючи з 31.07.2008 року.

24.10.2007 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 було укладено договори поруки відповідно № 028/15-255 та № 028/16-256.

ОСОБА_1 не виконує взяті на себе зобов`язання за договором кредиту № 028/25-458 від 24.10.2007 року, внаслідок чого станом на 08.06.2017 року утворилась заборгованість у розмірі 592 506, 12 грн., яка складається з: 328 232, 00 грн. заборгованості за кредитом; 264 274, 12 грн. заборгованості за відсотками.

Правовідносини між сторонами у цій справі виникли на підставі договору кредиту.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України, передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежа.

Згідно зі ст. 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Останній платіж на покриття заборгованості за тілом кредиту вчинено ОСОБА_1 у квітні 2013 року, а за відсотками у жовтні 2013 року.

Відповідно до п. 4.5 договору кредиту 028/25-458 від 24.10.2007 року, у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов`язків, визначених п. 3.3.8 (сплата процентів), 3.3.9 (своєчасна та в належному розмірі сплата кредиту, процентів та можливого штрафу) цього договору, протягом більше, ніж 90 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив та, відповідно, позичальник зобов`язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню).

Отже, з липня 2013 року було порушено право позивача, а тому останній мав право звернутися за його захистом до суду.

Звернувшись до суду із цим позовом 05.09.2017 року ПАТ «Укрсоцбанк» пропустив строк позовної давності щодо як основної, так і щодо додаткових вимог.

Сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

З огляду на викладене вище, позовні вимоги АТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення кредитної заборгованості, не підлягають задоволенню судом.

Відповідно до правил ст. 141 ЦПК України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі викладеного, керуючись, ЦК України, ст. ст. 4, 5, 6, 12, 13, 265, 268, 273, 274-279, 352, 354-356 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

позовні вимоги акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення кредитної заборгованості, залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду.

Суддя К.Г. Плахотнюк