Справа № 541/493/22
Номер провадження 2/541/450/2022
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

30 травня 2022 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - Городівського О.А.,

за участю секретаря судового засідання - Ніколаєнко М.В.,

позивача та його представника адвоката Ковердяєвої Л.В.

та представника відповідача Шарко Л.М .

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства „Миргородтеплоенерго" Миргородської міської ради про скасування заборгованості за надані послуги з гарячої води індивідуальному споживачу та зобов`язання відповідача провести повірку лічильника та стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

17 березня 2022 року до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області звернувся ОСОБА_1 з позовом до КП «Миргородтеплоенерго». В обґрунтування позовних вимог зазначив, що являється власником квартири АДРЕСА_1 . Починаючи з 2011 року у зазначеному житлі ніхто не проживає, комунальні послуги не споживаються. В той же час, у квітні 2020 року позивач отримав повідомлення про сплату боргу за постачання гарячої води, де також було зазначено, що термін проведення метрологічної повірки лічильника закінчився 01.10.2020 року а тому нарахування сплати за послуги з постачання гарячої води до квартири буде здійснюватися по нормам споживання встановлених міською радою. Наголошує, що термін повірки лічильника закінчився під час дії Типового договору, який діяв у період з 2020-2021 роки, який передбачав що обов`язок повірки вузла розподільного обліку лягав на виконавця послуг. Враховуючи вищенаведене вважає, що заборгованість виникла не з його вини, адже відповідач порушив умови договору та не провів повірку лічильника, в результаті чого протиправно здійснює нарахування згідно з нормативами споживання. Тому позивач вважає, що нарахована заборгованість у розмірі 3347,14 грн підлягає скасуванню. Вжиті позивачем заходи досудового врегулювання спору позитивного результату не дали, що зумовило необхідність звернення до суду. Окрім того, позивач наголошує, що через тривалі неправомірні дії відповідача, у нього з`явилися ряд захворювань та постійний стан психологічної напруги. Враховуючи ступінь душевних позивач прохав суд стягнути на його користь 10000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою судді Миргородського міськрайонного суду від 21 березня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.31).

У встановлений судом строк, представником відповідача було подано відзив у якому вимоги позову заперечено. Зауважено, що всі засоби обліку води повинні своєчасно проходити повірку. На виконавця послуг покладено обов`язок по здійсненню повірки лише вузлу комерційного обліку. В свою чергу повірку вузлів розподільного обліку, яким є лічильник гарячої води в квартирі позивача, мають здійснювати споживачі, які є власниками таких вузлів обліку. Редакція Типового договору, на який посилається позивач, на момент нарахування заборгованості втратила свою силу, а тому не підлягає застосуванню. Квартирні прилади обліку гарячої води на балансі підприємства не перебувають, а тому їх обслуговування (в тому числі і повірка) здійснюється споживачем за власний рахунок. Закінчення міжповірочного інтервалу засобу вимірювальної техніки приводе до неможливості подальшого використання його вимірів, а тому, підприємство правомірно здійснювало нарахування плати за надані послуги виходячи з нормативів споживання (а.с. 46-50).

У встановлений судом строк, позивачем було подано відповідь на відзив, у якому акцентовано на хибності доводів відповідача з приводу наявності обов`язку у споживачів проводити повірку лічильників за власний кошт. Вважає, що розмір заборгованості має бути зменшений .

У встановлений судом строк представник відповідача подав заперечення, в яких зауважив, що з моменту встановлення у позивача лічильника, в 2013 році, не здійснено повірки, яка згідно акту від 19.08.2013 року становила 3 роки та закінчилася в 2016 році. Зазначає, що у відповідача відсутні підстави для зменшення розміру плати споживача, через ненадання будь-яких документів, котрі б підтверджували обставини з якими закон пов`язує можливість зменшення плати з послугу.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник, адвокат Ковердяєва Л.В. позовні вимоги підтримали та прохали їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 у задоволенні позову прохала відмовити з підстав викладених у відзиві.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 являється власником житла, а саме квартири АДРЕСА_1 (а.с.11), куди здійснюється надання комунальної послуги з постачання гарячої води, особовий рахунок № НОМЕР_1 .

За вказаним особовим рахунком значиться заборгованість.

Позивач не погоджується з нарахованим боргом.

Сторонами визнається, що житло позивача обладнане вузлом розподільного обліку, встановленого 19.08.2013 року (а.с.52). Міжповірочний інтервал вказаного засобу вимірювальної техніки визначено 3 роки.

В рахунку на оплату послуг за квітень 2020 року позивача було повідомлено про закінчення терміну повірки лічильника, запропоновано її провести до 01 липня 2020 року (а.с.22).

Сторонами визнається, що повірка лічильника для обліку обсягів гарячої воду проведено не було.

Окрім того, відповідачем було направлено позивачу повідомлення, що покази лічильника з простроченим терміном повірки не будуть братися до уваги, внаслідок чого буде з квітня 2021 року зміниться порядок обрахування вартості наданих послуг (а.с.22).

Відповідач повторно повідомив споживача, що з травня 2021 року нарахування здійснюватиметься виходячи із норм споживання, з додатковим нарахуванням небалансів (різниця між показниками загальнобудинкового приладу обліку та сумарним об`ємом води за показниками квартирних лічильників гарячої води) (а.с.52, зворот).

Вказане призвело до збільшення розміру вартості послуг, що підтверджується інформацією по рахунку № 05305190 (а.с.54-56), де з травня 2021 року розпочинається додаткові нарахування.

Позивач вбачає, що заборгованість є наслідком неналежного виконання умов договору виконавцем послуг. Зазначає, що не відмовляється проводити повірку лічильника, однак вважає, що повірка має здійснюватися за рахунок відповідача, як те передбачає Типовий договір з індивідуальним споживачем про надання послуги з постачання гарячої води (а.с.23-27).

В контексті наведено слід зауважити наступне.

Так, позивач посилається на те, що КП «Миргородтеплоенерго» порушено умови договору в частина які передбачали, що повірка лічильників мала проводитися за рахунок виконавця.

Відповідач, заперечує вказане, посилаючись на те, що копія долученого позивачем договору не є актуальною.

Оцінюючи доводи сторін, суд виходить за наступного.

Копія договору надана позивачем стосується будинку по АДРЕСА_2 , в той час, коли предмет спору виступає заборгованість по комунальній послузі наданій до будинку по АДРЕСА_3 .

З відомостей, розміщених на сайті на офіційному сайті Миргородської міської ради, де 15.09.2020 року опублікована оферта відповідача на укладення договору на постачання послуг, вбачається, що споживачам пропонуються різні моделі організацій договірних відносин та для різних категорій споживачів, проекти яких розміщені на сайті КП «Миргородтеплоенерго» (а.с.53, зворот).

В свою чергу, копія договору, яка наразі розміщена на сайті відповідача, має вказівку, про внесення змін до неї, на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 р. № 1023. Тобто до даної редакції типового договору були внесені зміни після нарахування позивачу спірної заборгованості, а тому відповідна редакція не може бути використана в процесі доказування у даній справі.

Суд констатує, що копію договору, чинної на момент початку зміни порядку розрахунку вартості наданих послуг та нарахування недобалансів, а саме травень 2021 року, жодною зі сторін надано не було, клопотань про її витребування не заявлялося.

Таким чином, суд при вирішенні даного спору, керується виключно виходячи із положень законодавчого врегулювання.

Так, на момент початку нарахування вартості послуг виходячи із норм середнього споживання (травень 2021 року), п. 6 ч.1 ст. 1 ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» в ред чинній від 01.05.2021) визначає, що вузол розподільного обліку - вузол обліку, що забезпечує індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги в будівлях, де налічуються два та більше споживачів.

Згідно ч.1 ст. 17 «Про метрологію та метрологічну діяльність» (в ред чинній від 01.05.2021), законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту.

У відповідності до абзц 5 ч.4 ст. 17 ЗУ «Про метрологію та метрологічну діяльність» (в ред чинній від 01.05.2021), періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування і монтаж) вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання теплової енергії та води в квартирах (приміщеннях) будинку, здійснюються за рахунок власників таких вузлів обліку, якщо інше не встановлено договором, а у разі укладення співвласниками багатоквартирного будинку індивідуальних договорів про надання відповідної комунальної послуги періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування і монтаж) таких вузлів обліку забезпечуються виконавцем комунальної послуги за рахунок плати за абонентське обслуговування, встановленої відповідно до Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

Таким чином, обов`язок щодо повірки лічильників покладений на споживача послуги, тобто позивача по справі.

Вказаного обов`язку споживач ОСОБА_1 , не виконав, діяв на власний розсуд, незважаючи на законні вимоги відповідача провести повірку засобу вимірювальної техніки (вимога датована ще квітнем 2020 року, а.с.22), при цьому достеменно знаючи, що міжповірочний інтервал сплив декілька років тому (2016 року).

У відповідності до п.28 Правил надання послуги з постачання гарячої води, затверджених постановою КМУ від 11.12.2019 року№1182 (в ред від 11.12.2019 року), обслуговування та заміна вузлів розподільного обліку здійснюються відповідно до частин другої - четвертої статті 6 Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" та умов договору. На час відсутності у споживача вузла розподільного обліку у зв`язку з його ремонтом, проведенням повірки засобів вимірювальної техніки, які є складовою частиною вузла обліку, для цілей розподільного обліку обсяг гарячої води визначається виходячи із середньодобового споживання послуги у попередні 12 місяців, а у разі відсутності такої інформації - за фактичний час споживання послуги, але не менше 15 діб.

Таким чином, непроведення вчасної повірки, ставить під сумнів покази лічильника, що цілком виправдано не може бути покладено в основу розрахунків між сторонами за надані та спожиті послуги.

На переконання суду, відповідач правомірно здійснював проведення розрахунків виходячи із норм середнього споживання.

Перехід до такої моделі розрахунків цілком і повністю спровокований тривалою недобросовісною поведінкою споживача, що полягала в невиконанні обов`язку вчасного проведення повірки вузла розподільного обліку.

Таким чином, суд не вбачає законних підстав для скасування заборгованості за спожиті послуги та покладення на відповідача обов`язку по здійсненню повірки лічильника.

Стосовно позовної вимоги про стягнення відшкодування моральної шкоди, слід зауважити наступне.

За змістом ч.1 ст. 1174 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Тобто, для покладення обов`язку з відшкодування шкоди необхідно встановити наявність всіх елементів цивільного правопорушення: протиправної поведінки, шкоди, причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільна відповідальність не настає.

В той же час, позивачем не надано доказів які б давали право на отримання відшкодування. Позивачем не доведене протиправності в діях відповідача, навпаки судом, в ході розгляду даної справи, встановлена правомірність дій КП «Миргородтеплоенерго» з якими позивач пов`язував свої вимоги. Наявність шкоди також не підтверджується матеріалами справи так само як і не прослідковується причинно-наслідковий зв`язок.

В свою чергу, процес доказування не може ґрунтуватися на основі припущень.

Таким чином, в задоволенні вказаної вимоги необхідно відмовити за безпідставністю та недоведеністю.

У зв`язку з відмовою у позові, зважаючи на те, що позивач в силу закону звільнений від сплати судового збору, судові витрати слід віднести в рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 3, 12, 13, 141, 258, 263, 264, 354 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Комунального підприємства „Миргородтеплоенерго" Миргородської міської ради про зобовязання відповідача здійснити повірку лічильника з гарячої води індивідуального споживача розташованого за адресою : АДРЕСА_4 та зобов`язання відповідача скасувати заборгованість за надані послуги з гарячої води індивідуальному споживачу, а саме ОСОБА_1 у розмірі 3347 грн. 14 коп. та стягнення моральної шкоди.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня виготовлення повного тексту рішення до Полтавського апеляційного суду.

Повний текст рішення виготовлено 03.06.2022 .

Суддя О. А. Городівський