Справа № 442/8003/14-ц Головуючий у 1 інстанції: Нагірна О.Б.
Провадження № 22-ц/811/3921/21 Доповідач в 2 інстанції: Шеремета Н.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Симець В.І.

з участю: представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 04 жовтня 2021 року, -

ВСТАНОВИВ:

у вересні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Онишкевича Романа Івановича.

В обгрунтування скарги покликається на те, що постановою приватного виконавця Онишкевича Романа Івановича від 09 вересня 2021 року відкрито виконавче провадження № 66757000 з виконання виконавчого листа № 442/8003/14-ц, виданого 02 липня 2015 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитним договором від 22 вересня 2008 року в розмірі 74561.63 доларів США, що в гривневому еквіваленті згідно офіційного курсу НБУ становить 934 334.16 грн. та 58 017.93 грн., а також 3 654.00 грн. судових витрат. Вважає, що приватним виконавцем неправомірно відкрито виконавче провадження, оскільки вищезазначений виконавчий лист уже пред`являвся до виконання до відділу державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції, однак постановою державного виконавця від 28 жовтня 2015 року виконавчий документ повернуто стягувачу, відтак він міг бути пред`явлений повторно в строк до 27 жовтня 2016 року. Зазначає, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку зі встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника строк пред`явлення виконавчого документа переривається до моменту закінчення дії відповідної заборони. Оскільки Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян, наданого як забезпечення в іноземній валюті» втратив чинність на підставі Кодексу України з процедур банкрутства, який набув чинності 21 квітня 2019 року, відтак з цього дня перебіг строку був поновлений. Наголошує, що на день зняття мораторію Закон України «Про виконавче провадження» був прийнятий у новій редакції, яка визначила трирічний строк подання виконавчого документа до виконання, однак в цьому законі відсутні вказівки про те, що така норма має зворотну дію в часі та застосовується до правовідносин, які виникли раніше. Вважає, що у стягувача з часу закінчення мораторію був один рік для пред`явлення повторно виконавчого документа до стягнення, однак стягувач таким правом не скористався та пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, із заявою про поновлення такого не звертався, тому приватний виконавець не мав права відкривати виконавче провадження.

З наведених підстав просить:

-визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Онишкевича Романа Івановича щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження № 66757000 від 09 вересня 2021 року;

-скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Онишкевича Романа Івановича щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження № 66757000 від 09 вересня 2021 року ;

-стягнути з приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Онишкевича Романа Івановича на користь скаржника судові витрати, які складаються з судового збору та 10 000 грн. послуг адвоката.

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 04 жовтня 2021 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалу суду оскаржив ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі покликається на те, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, постановлена з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи. Апелянт стверджує, що виконавчий лист № 442/8003/14-ц, виданий 02 липня 2015 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитним договором від 22 вересня 2008 року в розмірі 74561.63 доларів США, що в гривневому еквіваленті згідно офіційного курсу НБУ становить 934 334.16 грн. та 58 017.93 грн., а також 3 654.00 грн. судових витрат, декілька разів пред`являвся до виконання в органи державної виконавчої служби, за наслідками якого виносилися постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, а саме від 28 жовтня 2015 року, 21 червня 2016 року та 28 вересня 2017 року. Зазначає, що повертаючи виконавчий лист стягувачу у постанові від 28 вересня 2017 року вказано, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлений до виконання в строк до 27 вересня 2020 року. Вважає, що стягувачем пропущено строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, з клопотанням про поновлення такого стягувач не звертався, а відтак приватний виконавець неправомірно відкрив виконавче провадження, що є підставою для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження. Вказує, що безпідставне та необгрунтоване поновлення строків порушує законні права та інтереси сторін і суперечить принципу правової визначеності. З наведених підстав просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким скаргу задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судом першої інстанції, з врахуванням положень ст. 449 ЦПК України, встановлено, що скарга подана у строк, передбачений ЦПК України.

Аналізуючи зміст скарги, суд першої інстанції встановив, що скаржник вважає неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Онишкевича Романа Івановича щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 09.09.2021 року ВП № 66757000, а тому просить скасувати таку.

При розгляді скарги, судом першої інстанції встановлено, що на примусовому виконанні в приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Онишкевича Романа Івановича перебуває виконавче провадження № 66757000 з примусового виконання виконавчого листа № 442/8003/14-ц, виданого 02.07.2015 року Дрогобицьким міськрайонним судом про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором від 22.09.2008 року в розмірі 74561,63 дол. США, що в гривневому еквіваленті згідно офіційного курсу НБУ становить 934 334, 16 грн. та 58 017,93 гри., а також 3 654.00 грн. судових витрат.

Постановою Львівського апеляційного суду від 04.02.2021 у вказаному виконавчому листі було замінено стягувача з Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на Акціонерне товариство «Альфа-Банк» (а.с. 24-26).

Виконавче провадження № 66757000 було відкрито постановою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Онишкевича Романа Івановича від 09.09.2021 на підставі заяви представника стягувача, АТ «Альфа-Банк» від 28.08.2021(а.с. 17 зворот -20, 5, 26 зворот, 27 ).

Як вбачається із відміток державного виконавця на виконавчому листі № 442/8003/14-ц, виданому 02.07.2015 року Дрогобицьким міськрайонним судом, такий неодноразово пред`являвся до виконання в органи державної виконавчої служби, за наслідками виконання якого виносились постанови про повернення виконавчого документу стягуючу від 28.10.2015, 21.06.2016 та 28.09.2017 (а.с. 20 зворот, 21).

Судом першої інстанції на підставі постанови про повернення виконавчого документу стягувачу від 28.09.2017 встановлено, що така була винесена на підставі п. 9 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», а саме у зв`язку з тим, що квартира боржника (частка) за адресою: АДРЕСА_1 , є предметом іпотеки та виступала як забезпечення зобов`язань за споживчим кредитом, наданим ПАТ «Укрсоцбанк» в іноземній валюті, та відповідно на таку поширювалась дія мораторію встановленого Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (а.с. 21 зворот, 22).

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції не погодився з доводами ОСОБА_1 , який обґрунтовуючи свої вимоги про неправомірність постанови про відкриття виконавчого провадження, покликався на те, що стягувачем пропущено строк для звернення із виконавчим документом до виконання та такий строк судом не поновлювався, однак такі твердження скаржника, на думку суду, не відповідають фактичним обставинам справи та Закону України «Про виконавче провадження».

Так, згідно із ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання рішень та рішень інших органів - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття. Виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, втрати годувальника тощо може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі. Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі; 1) пред`явлення виконавчого документа до виконання; 2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Частини 5 та 6 цієї статті 12 згаданого вище Закону передбачають, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника,, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчений строку дії відповідної заборони. Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, мас право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» в редакції, що діяла станом на 28.09.2017, не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається: предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закон) України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку.

Постановою заступника головного державного виконавця Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Кушнір С.Т. ВП № 52011660 від 28.09.2017 вказаний виконавчий документ був повернутий стягувачу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки квартира, на яку звернуто стягнення, поширювалась дія мораторію, встановленого Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Спростовуючи твердження скаржника про втрату чинності Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» 21.04.2019 суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні зазначив, що згідно з абз. 2 п 2 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства №: 2597-VIII в редакції від 18.10.2018 Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (Відомості Верховної Ради України 2014 р. № 28, ст. 940; 2015 р. № 43, ст. 386) втрачає чинність через вісімнадцять місяців з дня введення в дію цього Кодексу. 21.10.2019 введено в дію Кодекс України з процедур банкрутства від 18. 10.2018 № 2597- VIII), тобто, 21.04.2021, відтак суд вірно встановив, що строк пред`явлення до виконання виконавчого листа № 442/8003/14-ц, виданого 02.07.2015 Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області переривався.

В подальшому, суд першої інстанції зазначив, що 23.04.2021 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» згідно п. 2 р. II Прикінцевих та перехідних положень якого Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (Відомості Верховної Ради України, 2014 р., № 28, ст. 940; 2015 р.. № 43. ст. 386; 2020 р. № 38. ст. 279; із змінами, внесеними Законом України від 16 вересня 2020 року № 895-1X) втрачає чинність через п`ять місяців з дня набрання чинності цим Законом, тобто , 23.09.2021.

Наведене спростовує доводи апелянта про пропуск стягувачем строку для пред`явлення виконавчого листа № 442/8003/14-ц, виданого 02.07.2015 року Дрогобицьким міськрайонним судом, до виконання.

Відтак, з врахуванням положень ч. 5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», суд першої інстанції зробив правильний висновок про те, що строк пред`явлення до виконання виконавчого листа № 442/8003/14-ц, виданого 02.07.2015 Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області, не закінчився, а відтак стягувач у вставлений законом строк звернувся до приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Онищкевича Р.І. із заявою про відкриття виконавчого провадження, і за таких обставин відсутні підстави для задоволення вимог скарги про визнання неправомірними дій приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Онишкевича Романа Івановича щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження № 66757000 від 09 вересня 2021 року та скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Онишкевича Романа Івановича про відкриття виконавчого провадження № 66757000 від 09 вересня 2021 року;

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду, які достатньо мотивовані.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки оскаржувана ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 04 жовтня 2021 року- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 31.05.2022 року.

Головуючий: Н.О. Шеремета

Судді: О.М. Ванівський

Р.П. Цяцяк