ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2819/22 Справа № 199/5162/21 Головуючий у першій інстанції: Спаї В.В. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2022 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 24 листопада 2021 року та на додаткове рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 07 грудня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИЛА:

В липня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що від шлюбу із відповідачем має неповнолітню дитину сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дитина проживає разом із матір`ю та перебуває на її утриманні. Як зазначається позивачем при зверненні до суду, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, не приймає участі у додаткових витратах на дитину, у зв`язку з чим має місце звернення до суду із даним позовом. Тому, позивач з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просила стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 3000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття, із подальшою індексацією відповідно до закону.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 24 листопада 2021 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задоволено частково. Стягнуто щомісяця з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1300,00 грн., які підлягають індексації відповідно до закону, починаючи стягнення з 07.07.2021 та до досягнення дитиною повноліття, з урахуванням вже виплаченої суми: 11.07.2021 999,97 грн. Рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання. Судові витрати (судовий збір) компенсовано за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Додатковим рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 07 грудня 2021 року доповнено рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 листопада 2021 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, абзацом з наступним реченням: стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 633,34 грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ставить питання про зміну оскаржуваного рішення та ухвалення нового про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Також, апелянт ставить питання про скасування додаткового рішення від 07 грудня 2021 року та ухвалення нового судового рішення про задоволення заяви позивача щодо розподілу судових витрат у повному обсязі, а витрати відповідача на професійну правничу допомогу задовольнити у розмірі 3000,00 грн.

Згідно приписів ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) (п.3 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.

Встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перебували в шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_1 від 21.06.2006, виданого Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №23 (а.с. 7).

Згідно копії свідоцтва про народження, серії НОМЕР_2 від 11.07.2006, зареєстрованого Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровській області, актовий запис №666, сторони мають сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 9).

Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 18 травня 2015 року (справа №202/3354/15) шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , зареєстрований 21 січня 2006 року в Індустріальному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №23, розірвано. Рішення набрало законної сили (а.с. 8).

Дитина проживає разом з матір`ю, що визнається сторонами.

01 серпня 2015 року ОСОБА_3 уклав шлюб з ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 01.08.2015, виданого Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №620 (а.с. 30).

Відповідач від шлюбу із ОСОБА_6 має доньку - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 17.11.2015, виданого Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №1731 (а.с. 31).

Відповідно до копії розписки від 07.05.2016 ОСОБА_1 отримувала від ОСОБА_3 в рахунок аліментів на дитину по 1000,00 грн. щомісяця з дня розірвання шлюбу до березня 2016 р., претензій не має по сумі за цей період, подальшу виплату аліментів просить проводити на банківську карту (а.с. 35).

З копій квитанцій вбачається, що відповідач сплатив аліментів на утримання дитини - ОСОБА_5 шляхом поповнення банківської картки позивача по номеру: 08.05.2021 в суму 800,00 грн.; 11.06.2021 - в сумі 965,00 грн.; 11.07.2021 в сумі 999,97 грн. (а.с. 33-34).

Відповідно до довідки від 02.08.2021, виданої ТОВ науково - виробниче підприємство «Украгрокомплекс», ОСОБА_3 працює в товаристві на посаді водія навантажувача та сукупний дохід за період з 01.01.2021 по 31.07.2021 склав 45100,00 грн. (а.с. 36).

Згідно листа ГУ ДПС у Дніпропетровській області №34025/5/04-36-12-03-13 від 27.10.2021, ОСОБА_3 в інформаційних системах ДПС України не ідентифікований серед платників податків, що перебувають на обліку у податкових органах у межах Дніпропетровської області. В розпорядженні контролюючого органу відсутні відомості про банківські рахунки зазначеної фізичної особи (а.с. 81).

Згідно листа №31/4-3170 від 21.10.2021, виданого РСЦ ГСУ МВС в Дніпропетровській області, ОСОБА_3 є власником транспортного засобу марки «ВАЗ 21043» р/н НОМЕР_5 , 1995 р.в. (а.с. 75).

Частиною 2 ст. 150 СК України передбачено, що, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно ч. 2 ст. 157 СК України, той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

В силу ч.2 ст.181 СК України за домовленістю між батьками дитини той з них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина; спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилається позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду.

Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, псина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Положеннями статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ(78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права.

Виходячи з викладеного, встановивши, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є спільною дитиною ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ; приймаючи до уваги, що дитина проживає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні; враховуючи часткове визнання відповідачем позовних вимог, який надав згоду сплачувати аліменти на користь позивачки на утримання дитини у розмірі 1300,00 грн. на місяць; враховуючи матеріальне положення відповідача, який працює; враховуючи, що відповідач та ОСОБА_7 інвалідності не мають, дитина самостійного доходу не має; враховуючи, що відповідач від іншого шлюбу має на утриманні другу неповнолітню дитину, - колегія дійшла висновку, що місцевим судом обгрунтовано вирішив стягувати з ОСОБА_3 , на користь ОСОБА_1 щомісяця аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1300,00 грн., які підлягають індексації відповідно до закону, починаючи стягнення з 07.07.2021 та до досягнення дитиною повноліття.

Колегія суддів звертає увагу, що апеляційна скарга не містить заперечень стосовно стягнення аліментів з урахуванням вже виплаченої відповідачем 11.07.2021 грошової суми 999,97 грн.

Згідно положень ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», у 2021 році встановлено прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень.

Розмір аліментів в сумі 1300,00 грн є більшим від половини розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого на час подання даного позову до суду та на час розгляду справи судом першої інстанції.

Доводи апелянта, що наявні підстави для стягнення аліментів в розмірі 3000,00 грн., є недоведеними. Апелянтом не надано суду належних, допустимих і достатніх доказів, які б підтверджували можливість відповідача сплачувати аліменти у заявленому в уточненій позовній заяві розмірі.

Посилання апелянта, що за ОСОБА_3 зареєстровано рухоме майно, не є безумовною підставою для стягнення аліментів у заявленому позивачкою розмірі, адже такі твердження не спростовують факту перебування на утриманні відповідача другої неповнолітньої дитини від іншого шлюбу.

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Таким чином, колегія дійшла висновку про залишення рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 24 листопада 2021 року щодо стягнення аліментів - без змін.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині розподілу місцевим судом судових витрат на професійну правничу допомогу, колегія зазначає наступне.

За положеннями частини 3 статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Згідно ст. 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України)

3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частиною 3 статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас зі змісту частини 4 статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

У розумінні положень частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 141 ЦПК України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 141 ЦПК України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 141 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини п`ятої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята, шоста статті 137 ЦПК України).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява №19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому, з урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову, суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

Відповідно до п.3 ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Встановлено, що 02 липня 2021 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір про надання правової допомоги №58/1 відповідно до умов якого адвокат прийняв на себе зобов`язання надати клієнту правову допомогу із захисту її інтересів у стягненні аліментів з ОСОБА_3 на утримання спільної дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.153).

Згідно п.3.1. та п.3.3. зазначеного договору, гонорар становить 2000,00 грн. за одну годину, але не більше 15000,00 грн., проте з додатковою оплатою по 1000,00 грн. за підготовку до кожного судового засідання та засідання в органах опіки та піклування. У разі якщо судове засідання зірвалось не з вини адвоката, то цей час вважається простоєм адвоката, в рахунок чого зараховується компенсація у розмірі 1000,00 грн., отримана адвокатом за підготовку до цього засідання.

Згідно квитанції №50 від 02.08.2021 року, ОСОБА_1 сплачено адвокату Гусаковій О.Б. вартість наданої правової допомоги за договором №58/1 від 02.07.2021 в сумі 15000,00 грн.

Згідно квитанцій №65 від 17.09.2021; №69 від 01.10.2021; №74 від 15.10.2021; №80 від 05.11.2021; №83 від 15.11.2021; №86 від 22.11.2021, ОСОБА_1 сплатила 6000,00 грн. за підготовку адвоката Гусакової О.Б. до судових засідань 21.09.2021, 06.10.2021, 19.10.2021, 09.11.2021, 17.11.2021 та 22.11.2021 (а.с. 154-155).

На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу надано Акт виконаних робіт №1 від 02.11.2021 за договором про надання правової допомоги №58/1 від 02.07.2021, з якого вбачається, що надані та прийняті послуги складаються з: консультації клієнта щодо його порушення прав та аналіз документів, аналіз спору та документів (витрачено 30 хв.); складання позовної заяви та подання її до суду (витрачено 2,5 год.); складання клопотання про витребування доказів від 07.07.2021 (витрачено 1 год.); складання клопотання про долучення доказів до справи від 28.07.2021 (витрачено 30 хв.); ознайомлення з матеріалами справи після надходження витребування доказів та проведення їх аналізу (витрачено 1,5 год.); аналіз відзиву на позовну заяву та складання заяви про зменшення розміру позовних вимог (витрачено 1,5 год.). Адвокатом було витрачено 7,5 год. на виконання вказаних робіт за договором на суму у розмірі 15000,00 грн виходячи з умов договору: 2000,00 грн. - 1 год. робіт.

При визначенні підтверджених матеріалами справи витрат позивачки на правничу допомогу, судом встановлено надання останній правничої допомоги у вигляді складання позовної заяви та подання її до суду (а.с. 1-9), складання клопотання про витребування доказів від 07.07.2021 (а.с. 10-11), складання клопотання про долучення доказів до справи (а.с.21-22), ознайомленням з матеріалами справи після надходження витребуваних доказів (а.с. 136), складання заяви про зменшення розміру позовних вимог (а.с.139-141), участь в судових засіданнях представника 09.11.2021 (а.с. 78) та 17.11.2021 (а.с. 137).

Судом встановлено, що представник позивача не приймала участь у судових засіданнях 21.09.2021, 06.10.2021, 19.10.2021 та 24.11.2021, надаючи до суду клопотання про відкладення розгляду справи та про проведення судового засідання без її участі (а.с. 38, 45, 54, 139-140).

Отже, матеріалами справи не підтверджується надання адвокатом Гусаковою О.Б. послуг з надання правничої допомоги участю в судових засіданнях 21.09.2021, 06.10.2021, 19.10.2021 та 24.11.2021, тому підстави для стягнення на користь позивача 4000,00 грн. за підготовку адвоката до вказаних судових засідань відсутні.

Посилання в апеляційні скарзі на те, що вказані вище витрати сплачуються клієнтом незалежно від участі адвоката в судовому засіданні, є безпідставними.

Згідно п.3.3. договору про надання правової допомоги №58/1 від 02.07.2021, у разі якщо судове засідання зірвалось не з вини адвоката, то цей час вважається простоєм адвоката, в рахунок чого зараховується компенсація у розмірі 1000,00 грн., отримана адвокатом за підготовку до цього засідання.

Доказів того, що в судові засідання 21.09.2021, 06.10.2021, 19.10.2021 та 24.11.2021 адвокат Гусакова О.Б. з`являлась, однак вони не відбулись (згідно умов договору - зірвались) не з вини вказаного адвоката, суду не надано.

Таким чином, виходячи з критерію дійсності, розумності витрат на правничу допомогу, а також, з урахуванням умов п.3.3. договору про надання правової допомоги №58/1 від 02.07.2021, покладення витрат з оплати послуг за підготовку адвоката Гусакової О.Б. до судових засідань, в яких вона не приймала участі, на відповідача є необґрунтованим та безпідставним.

Отже, документально підтверджені понесені позивачкою судові витрати на професійну правничу допомогу становлять 17000,00 грн.

Приймаючи до уваги ціну позову та часткове задоволення позовних вимог, на відповідача покладаються судові витрати, понесені позивачкою судові витрати на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 7366,66 грн. (1300,00 х 17000,00 : 3000,00).

Також встановлено, що 02 серпня 2021 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_3 було укладено договір про надання правничої допомоги №2501/21 відповідно до умов якого адвокат прийняв на себе зобов`язання в якості правничої допомоги здійснювати представницькі повноваження, захищати права і законні інтереси клієнта в судовому процесі в обсягу та на умовах, встановлених цим договором та за домовленістю сторін.

Згідно розділу 3 зазначеного договору розмір гонорару становить 5000,00 грн. (а.с. 143).

Відповідно до рахунку №25 від 17.11.2021, адвокат Пантилеєнко З.С. надала ОСОБА_3 послуги з професійної правничої допомоги у вигляді складання відзиву на позовну заяву, вартістю 4000,00 грн. та участю адвоката у судових засіданнях, вартістю 4000,00 грн. (а.с. 144).

17 листопада 2021 року відповідач сплатив адвокату Пантилеєнко З.С. вартість послуг за договором №2501/21 від 02.08.2021 у сумі 8000,00 грн., що підтверджується копією квитанції від 17.11.2021 (а.с. 144).

На підтвердження понесених відповідачем витрат на правничу допомогу надано копію Акту виконаних робіт №10 від 17.11.2021, погодженого відповідачем з адвокатом Пантилеєнко З.С. на загальну суму 8000,00 грн. (а.с. 145).

При визначенні підтверджених матеріалами справи витрат відповідача на правничу допомогу, судом встановлено надання останньому правничої допомоги у вигляді складання відзиву на позовну заяву (а.с. 24-26), участь в судових засіданнях представника 09.11.2021 (а.с. 78) та 17.11.2021 (а.с. 137).

Отже, документально підтверджені понесені відповідачем судові витрати на професійну правничу допомогу становлять 8000,00 грн.

Колегія звертає увагу, що до ухвалення місцевим судом оскаржуваного додаткового рішення сторони не заявляли про неспівмірність понесених іншою стороною витрат на професійну правничу допомогу.

Тому, обґрунтування апеляційної скарги неспівмірністю понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу на суму 8000,00 грн., є безпідставними.

Разом з тим, приймаючи до уваги часткове задоволення позовних вимог, на позивачку покладаються понесені відповідачем судові витрати на професійну правничу допомогу, пропорційно залишеним без задоволення позовним вимогам у розмірі 4533,33 грн. (1700,00 грн. х 8000,00 грн. : 3000,00 грн.).

За положеннями ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Таким чином, колегія дійшла висновку про необхідність стягнути з відповідача (сторона, на яку покладено більшу суму судових витрат) різницю сум на користь позивачки у розмірі 2833,33 грн. (7366,66 грн. - 4533,33 грн.) витрат на професійну правничу допомогу.

На викладене вище місцевий суд уваги не звернув, не застосував пропорційність до понесених відповідачем судових витрат на професійну правничу допомогу, тому додаткове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, додаткове рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням у скасованій частині нового судового рішення.

Керуючись ст.ст. 7, 367, 369, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 24 листопада 2021 року залишити без змін.

Додаткове рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 07 грудня 2021 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 633,34 грн. скасувати та у скасованій частині ухвалити нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_6 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_7 ) судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2833 (дві тисячі вісімсот тридцять три) грн. 33 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складений 29 липня 2022 року.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді І.А. Єлізаренко

О.В. Свистунова