печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2022 року Печерський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Бусик О.Л.

при секретарі судового засідання - Дибі І.Б.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідачі: Державна казначейська служба України, Головне управління Національної поліції в Полтавській області

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції в Полтавській області про відшкодування моральної шкоди, завданої бездіяльністю органів досудового розслідування, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2021 року позивач звернувся до суду із позовом до Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції в Полтавській області про відшкодування моральної шкоди, завданої бездіяльністю органів досудового розслідування.

В обґрунтування позову, позивач зазначав, що 23 травня 2017 року він звернувся до Кременчуцького ВП із заявою про обставини, які вказують на вчинення кримінального правопорушення. В своїй заяві позивач просив внести до ЄРДР відомості щодо вчинення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачено ст. ст. 162, 190, 366 КК України та почати досудове розслідування щодо викладених в повідомленні фактів; залучити позивача до кримінального провадження в якості потерпілого. Заяву було прийнято та видано талон повідомлення з реєстраційним номером 529.

06 червня 2017 року слідчий суддя Автозаводського районного суду м. Кременчука ухвалою у справі №524/3886/17 зобов`язав вести відомості про кримінальне правопорушення, викладене в заяві позивача, отримане Кременчуцьким ВП ГУ Національної поліції в Полтавській області 23 травня 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

04 липня 2017 року заяву позивача від 23 травня 2017 року внесено в ЄРДР, про що позивачу будо повідомлено, що 04 липня 2017 року його заява була внесена до ЄРДР №0002491.

21 вересня 2018 року представник позивача звернувся до слідчого Кременчуцького відділу ГУ НП в Полтавській області, в якому перебуває провадження №0002491, внесене до ЄРДР 04 липня 2017 року за 1 ст. 190 КК України, із клопотанням, яке подав в електронному вигляді, підписане електронним підписом, про надання можливості ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Однак, у зв`язку з тим, що слідчим вказане клопотання не було розглянуто, 25 вересня 2018 року представник позивача звернувся зі скаргою до Автозаводського районного суду м. Кременчука на бездіяльність слідчого Кременчуцького районного відділу поліції КВП ГУНП в Полтавській області Москаленко Н.Ю. щодо ненадання відповіді на клопотання про надання можливості ознайомитись з матеріалами кримінального провадження №0002491.

05 жовтня 2018 року слідчий суддя Автозаводського районного суду м. Кременчука ухвалою у справі №524/8804/17 задовольнив скаргу представника позивача на бездіяльність слідчого Кременчуцького районного відділу поліції КВП ГУНП в Полтавській області Москаленко Н.Ю. та зобов`язав слідчого розглянути по суті вказане клопотання. Ухвала набрала законної сили 05 жовтня 2018 року.

Цією ухвалою було визнано бездіяльність посадової особи Кременчуцького районного відділу поліції КВП ГУНП в Полтавській області Москаленко Н.Ю. щодо нерозгляду по суті клопотання представника позивача, що має приюдиційне значення для вирішення питання про відшкодування моральної шкоди.

Неправомірні дії (бездіяльність) відповідача спричинили позивачу моральну шкоду, яка виразилась в порушенні його законних прав на ознайомлення з кримінальним провадженням, у якому позивач є потерпілим, у затягуванні часу надання йому можливості ознайомитись зі справою також у зв`язку з тим, що задля відновлення його прав, він був змушений ініціювати судову тяганину та витрачати свій час на підготовку до неї.

З огляду на наведене, позивач оцінює розмір спричиненої йому моральної шкоди у 50 000 грн.

Посилаючись на те, що такими незаконним діями слідчого йому завдана моральна шкода, просив задовольнити позов та стягнути з Державної казначейської служби за рахунок державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь позивача в рахунок відшкодування шкоди 50 000 грн.

Ухвалою судді від 08 жовтня 2021 року відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

16 листопада 2021 року від Головного управління Національної поліції в Полтавській області надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , в якому вказано про те, що підставою для відшкодування моральної (немайнової) шкоди є наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та чим він при цьому керувався, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, відповідно до вказаних норм, позивач повинен довести факт наявності моральної шкоди та факти протиправних дій ГУ НП в Полтавській області та причинно-наслідковий зв`язок між протиправними діяннями відповідачів та завданою шкодою.

Однак, вказані обставини не були доведені позивачем, а доводи щодо спричинення йому моральної шкоди є безпідставними і належними та допустимими доказами не доведені як і визначений розмір шкоди в сумі 50 000 грн.

Крім того, в провадженні Автозаводського районного суду м. Кременчука перебувала цивільна справа між тими самими сторонами з тих самих підстав та предмету позову, та судовим рішенням цього суду позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

За таких обставин, підстави для задоволення позову ОСОБА_1 - відсутні.

28 грудня 2021 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій вказано про те, що відповідач у своєму відзиві вводить суд в оману для уникнення виплати позивачу моральної шкоди. При цьому, позивач дійсно подавав позов до відповідача про відшкодування моральної шкоди, однак причиною подачі позову було інше рішення суду.

В судове засідання сторони не з`явились.

Позивач у відповіді на відзив просив розглядати справу у його відсутності.

Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 06 червня 2017 року задоволено скаргу ОСОБА_1 та зобов`язано керівника досудового розслідування Кременчуцького ВП ГУ Національної поліції в Полтавській області внести відомості про кримінальне правопорушення викладене в заяві ОСОБА_1 від 23 травня 2017 року, яка отримана Кременчуцьким ВП ГУ Національної поліції в Полтавській області 23 травня 2017 року до ЄРДР.

05 липня 2017 року слідчий відділ Кременчуцького відділу поліції ГУ НП в Полтавській області повідомив ОСОБА_1 про початок досудового розслідування, про що внесено відомості до ЄРДР №0002491.

Ухвалою слідчого судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 05 жовтня 2018 року задоволено скаргу ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_1 та зобов`язано слідчого Кременчуцького районного відділу поліції КВП ГУ Національної поліції в Полтавській області Москаленко Н.Ю. розглянути по суті клопотання ОСОБА_5 від 21 вересня 2018 року у кримінальному провадженні №0002491, яке отримано відділом поліції електронною поштою та надати йому матеріали вказаного кримінального провадження для ознайомлення.

Відповідно до вимог статті 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень незалежно від вини цих органів чи посадових осіб.

Відповідно до ст.1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

За змістом статті 1174 ЦК України обов`язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу Україна.

Звертаючись до суду з позовом позивач вказував на те, що внаслідок ненадання слідчим матеріалів кримінального провадження №0002491 за клопотання представника позивача, йому завдано моральну шкоду, яку він оцінює в 50 000 грн.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.3. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача.

Правовою підставою для цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця є, як правило, відповідне судове рішення (вирок) суду, що набрало законної сили, або відповідне рішення вищестоящих посадових осіб державної виконавчої служби, інші докази.

Стаття 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

При вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди обов`язковому з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та чим він при цьому керувався, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, звертаючись до суду із зазначеним позовом, позивач має довести факт заподіяння йому відповідачем моральної шкоди, яка за змістом ст. 1167 ЦК України завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, а також відповідно до того, яких саме втрат немайнового характеру він зазнав, обґрунтувати розмір відшкодування моральної шкоди. Недоведеність позивачем зазначених обставин по справі є підставою для відмови у задоволенні позову .

Ураховуючи наведене, слід дійти висновку про те, що позивач не довів, що внаслідок , що внаслідок ненадання слідчим матеріалів кримінального провадження №0002491 за клопотання представника позивача, йому завдано моральну шкоду, в розмірі 50 000 грн, а також причинного зв`язку між шкодою і протиправною поведінкою слідчого.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 55 КонституціїУкраїни, ст.ст. 2, 15, 23, 1167, 1173, 1174 ЦК України, ст..ст.1-23, 76-81, 89, 95, 131, 141, 258-259, 263-265, 279, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції в Полтавській області про відшкодування моральної шкоди, завданої бездіяльністю органів досудового розслідування - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Печерський районний суд м. Києва до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 26 січня 2022 року.

Суддя О.Л. Бусик