КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №753/4057/20 Головуючий у 1 інстанції: Бабко В.В.

Провадження №22-ц/824/402/2022 Суддя-доповідач: Гаращенко Д.Р.

11 січня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Гаращенка Д.Р.

суддів Сліпченка О.І., Сушко Л.П.,

за участю секретаря Стеблиненко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 14 травня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову: Деснянський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про стягнення неустойки (пені) за прострочену сплату аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову: Деснянський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про стягнення неустойки (пені) за прострочену сплату аліментів, в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просила стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 78 185 грн 81 коп.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 24 червня 2009 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно, починаючи з 03 лютого 2009 року в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття.

Виконавчий лист щодо примусового виконання вищезазначеного рішення перебуває на виконанні у Деснянському районному відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Згідно уточненого розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 03 серпня 2020 року, виданого старшим державним виконавцем Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Савенковою О.В., заборгованість зі сплати аліментів станом на 01 лютого 2020 року становила 64 441 грн 81 коп., а станом на 01 серпня 2020 року - 78 185 грн 81 коп.

За інформацією старшого державного виконавця Савенкової О.В. (лист Деснянського РВ ДВС м. Київ ЦМУМЮ (м. Київ) від 03 серпня 2020 року) нею проведено детальний перерахунок заборгованості зі сплети аліментів у ОСОБА_2 за виконавчим провадженням №27289722 та встановлено, що заборгованість зі сплати аліментів у ОСОБА_2 існує з вересня 2015 року.

За період з вересня 2015 року неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів становить 813 344 грн 22 коп., що у 10,4 рази вище розміру самої заборгованості зі сплати аліментів, а тому стягненню підлягає сума в розмірі 78 185 грн 81 коп.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 14 травня 2021 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову: Деснянський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про стягнення неустойки (пені) за прострочену сплату аліментів відмовлено повністю.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 67 516 грн 19 коп.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що судом першої інстанції помилково було встановлено на підставі рішень судів, що у відповідача відсутня заборгованість по сплаті аліментів за 2016, 2017, 2018 роки та державним виконавцем Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було проігноровано встановлені обставини в ухвалах Дарницького районного суду міста Києва та в постанові Київського апеляційного суду.

Зазначає, що суд першої інстанції взагалі не перевірив правильність розрахунку заборгованості наданого державним виконавцем, а лише критично поставився до даного розрахунку та висловив сумніви у його відповідності дійсному розміру.

ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. Вказує, що висновки суду відповідають обставинам справи, судом першої інстанції було враховано наявні докази необґрунтованості позовних вимог, наявні судові рішення щодо сторін, при цьому не порушено норми матеріального та процесуального права, а тому рішення є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 просили задовольнити апеляційну скаргу.

ОСОБА_2 заперечував проти апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення.

Представник Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Савенкова О.В. при розгляді апеляційної скарги поклалася на розсуд суду.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив, що вина у відповідача у простроченні сплати аліментів відсутня, оскільки виникла внаслідок неправильного нарахування державним виконавцем через помилкове тлумачення ним норм ст. 195 СК України, що виключає підстави для застосування абз. 1 ч. 1 ст. 196 СК України.

Суд апеляційної інстанції не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Судом встановлено, що з 25 листопада 2006 року по 02 березня 2010 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в шлюбі.

У шлюбі сторони мають дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 24 червня 2009 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві Омельченком В.В. від 25 червня 2011 року відкрито виконавче провадження №27289722 з примусового виконання виконавчого листа №2-2352, виданого 20 січня 2011 року Дарницьким районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Звертаючись до суд з позовом про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів ОСОБА_1 посилалася на те, що станом на 01 серпня 2020 року в ОСОБА_2 наявна заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 78 185 грн 81 коп.

Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено порядок стягнення аліментів.

Відповідно до ч. 1, 3, 8 ст. 79 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

До апеляційної скарги ОСОБА_1 додано розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 28 травня 2021 року за період з вересня 2015 року по квітень 2021 року, згідно якого загальний розмір заборгованості станом на 01 травня 2021 року становить 58 682 грн 94 коп. У даному розрахунку також зазначено, що за період з вересня 2015 року по липень 2020 року заборгованість по аліментах становить 67 516 грн 19 коп.

У п. 6 ч. 2 ст. 356 ЦПК України передбачено, що в апеляційній скарзі мають бути зазначені, зокрема, нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції.

Відповідно до ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Тлумачення п. 6 ч. 2 ст. 356, ч. 1-3 ст. 367 ЦПК України свідчить, що апеляційний суд може встановлювати нові обставини, якщо їх наявність підтверджується новими доказами, що мають значення для справи (з урахуванням положень про належність і допустимість доказів), які особа не мала можливості подати до суду першої інстанції з поважних причин, доведених нею. У разі надання для дослідження нових доказів, які з поважних причин не були подані до суду першої інстанції, інші особи, які беруть участь у справі, мають право висловити свою думку щодо цих доказів як у запереченні на апеляційну скаргу, так і в засіданні суду апеляційної інстанції.

Вирішуючи питання щодо дослідження доказів, які без поважних причин не подавалися до суду першої інстанції, апеляційний суд повинен врахувати як вимоги частини першої статті 44 ЦПК щодо зобов`язання особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої права та виконувати процесуальні обов`язки, так і виключне значення цих доказів для правильного вирішення справи. Про прийняття та дослідження нових доказів, як і відмову в їх прийнятті, апеляційний суд зобов`язаний мотивувати свій висновок в ухвалі при обговоренні заявленого клопотання або в ухваленому судовому рішенні.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 28 травня 2021 року має істотне значення для правильного вирішення справи, а тому такий доказ беруться апеляційним судом до уваги.

З листа старшого державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) СавенковоїО.В. від 24 лютого 2021 року вбачається, що з урахуванням ухвали Дарницького районного суду м. Києва у справі №753/20142/20 від 23 грудня 2020 року старшимдержавним виконавцем О. Савенковою проведено перерахунок заборгованості посплаті аліментів на користь ОСОБА_1 за період часу з вересня 2015 року по липень 2020 року.Боржнику ОСОБА_2 було надіслано вимогу надати Деснянському ДВС усі платіжні квитанцій (документи) про сплату ним аліментів за період часуз вересня 2015 року по липень 2020 року. Однак боржник ОСОБА_2 проігнорував таку пропозицію та не надав документи, що вимагалися. У вказаному розрахунку було враховано ухвали Дарницького районного судум. Києва від 19 квітня 2018 року, від 17 грудня 2018 року, від 17 грудня 2018 року, від 09 жовтня 2019 року за наслідками розгляду скарг ОСОБА_2 на дії державного виконавця Деснянського ВДВС. Також зазначено, що період з вересня 2015 року по серпень 2018 року включно, а також з лютого по липень 2020 року включно ОСОБА_2 не працював, а тому розмір заборгованості зі сплати аліментів визначався виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, як це передбачено ч. 2 ст. 195 СК України; у період з вересня 2018 року по січень 2020 року включно працював (довідка Державний Університет Телекомунікацій від 27 лютого 2020 року №01/425), а тому розмір аліментів визначався у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку; у жовтні 2015 року погасив заборгованість зі сплати аліментів за період з лютого 2009 року по вересень 2015 року у розмірі 24 313 грн 84 коп. відповідно до рішення Деснянського районного суду міста Києва; у листопаді 2019 року погасив заборгованість зі сплати аліментів за попередній період у розмірі 7 436 грн 30 коп., за який саме період погашено заборгованість боржник ОСОБА_2 державному виконавцю не повідомив.

У листі старшого державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Савенкової О.В. від 13 червня 2021 року додатково зазначено, що у зв`язку з наданням стягувачем ОСОБА_1 копій довідок Державного університету телекомунікацій від 11 січня 2021 року №70, від 11 січня 2021 року №72, від 16 лютого 2021 року №18 та від 10 березня 2021 року №25 проведено коригування розрахунку заборгованості по сплатіаліментів на користь ОСОБА_1 . У розрахунку зазначенозаборгованість зі сплати аліментів ОСОБА_2 за період з вересня 2015 року по січень 2021 року включно. Коригування проведено за такі місяці:з лютого по вересень 2020 року включно; з листопада по лютий 2021 року включно. Також вказано, що у період з вересня 2018 року по квітень 2021 року включно працював, а тому розмір аліментів визначався у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Відповідно до ч. 3 ст. 195 СК України (із змінами, внесеними згідно із Законом №2677-VI від 04.11.2010) якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Згідно із ч. 2 ст. 195 СК України (в редакції Закону №2037-VIII від 17.05.2017) заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_2 працював у період з вересня 2018 року по квітень 2021 року, натомість доказів працевлаштування за період з вересня 2015 року по серпень 2018 року відповідачем надано не було.

За період з листопада 2015 року до лютого 2018 року ОСОБА_2 включно здійснював перерахування коштів від 500 грн до 600 грн ОСОБА_1 аліментів на ОСОБА_3 за виконавчим листом №2-2352.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що кошти, отримані як допомога при здійсненні догляду за особою з інвалідністю, є не заробітком (доходом), а компенсаційною виплатою; таким чином, державний виконавець правильно застосував порядок обчислення заборгованості за аліментами, визначений положенням частиною другою статті 195 СК України. Той факт, що непрацюючі працездатні особи, які здійснюють догляд за інвалідом І групи, підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, а час догляду за особою з інвалідністю І групи зараховується до стажу роботи, не свідчить про неправомірність дій державного виконавця щодо нарахування скаржнику заборгованості за аліментами.

Такий висновок щодо застосування норми права викладений в постанові Верховного Суду від 01 березня 2021 року в справі №2610/27695/2012.

У зв`язку з цим державним виконавцем заборгованість за аліментами визначаласявиходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості відповідно до положень ст. 195 СК України.

Згідно із ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:

?p=(A1?1%?Q1)+(A2?1%?Q2)+……….(An?1%?Qn), де:

?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;

A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;

A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2 - кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

An - нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;

Qn - кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року, у справі №572/1762/15-ц (№14-37цс18).

ОСОБА_1 надано розрахунок розміру неустойки за прострочення сплати аліментів, згідно якого з вересня 2015 року по липень 2020 року розмір неустойки становить 813 344 грн 22 коп.

Натомість, відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 28 травня 2021 року за період з вересня 2015 року по липень 2020 року заборгованість по аліментах становить 67 516 грн 19 коп.

ОСОБА_2 не погоджується із розміром заборгованості, оскільки вважає, що відсутність боргу встановлена ухвалами Дарницького районного суду м. Києва від 19 квітня 2018 року, 17 грудня 2018 року, 17 грудня 2018 року, 09 жовтня 2019 року.

Суд апеляційної інстанції не приймає до уваги такі доводи ОСОБА_2 , оскільки підставою скасування розрахунку заборгованості по аліментам є порушення виконавцем встановленого законом порядку його складання, що не було предметом судової перевірки в цих інших справах. Тому, саме по собі посилання на відсутність заборгованості по аліментам у мотивувальній частині інших судових рішень, за відсутності доказів порушення державним чи приватним виконавцем порядку складання розрахунку заборгованості по аліментам, не є підставою для його скасування.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про скасування рішення суду та ухвалення нового про часткове задоволення позову та стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойки за прострочення сплати аліментів у розмірі 67 516 грн 19 коп.

Згідно з ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України).

Позивач була звільнена від сплати судового збору на підставі Закону України «Про захист прав споживачів».

Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з ОСОБА_2 на

користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1815 грн 15 коп.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 376, 383, 384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 14 травня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову: Деснянський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про стягнення неустойки (пені) за прострочену сплату аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 67 516 (шістдесят сім тисяч п`ятсот шістнадцять) грн 19 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1815 (одна тисяча вісімсот п`ятнадцять) грн 15 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 13 січня 2022 року.

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді О.І. Сліпченко

Л.П. Сушко