Справа № 502/344/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2022 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді - Балан М. В.,

за участю секретаря судового засідання - Урсул Г. К.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження

за наявними у справі матеріалами

цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія Кредо»,

Третя особа: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»

про

стягнення суми страхового відшкодування та моральної шкоди

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1 звернулась до Кілійського районного суду Одеської області 09.03.2021 року з позовом до відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія Кредо», третя особа: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення суми страхового відшкодування та моральної шкоди.

В обгрунтовання поданого позову зазначено, що 05.08.2016 року між ОСОБА_2 та Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» укладено Договір (поліс) добровільного страхування від нещасних випадків № ODKINS-1675VES із застосуванням Площадки цивільно-правових договорів (надалі Площадка) ПАТ КБ «Приватбанк» (надалі Провайдер) на підставі публічної оферти Страховика та усної заяви (акцепту) Страхувальника. Даний Договір страхування (поліс) підписано з боку Страховика із використанням факсимільного відтворення підпису та печатки за допомогою засобів механічного чи іншого копіювання, а з боку Страхувальника - із використанням електронного підпису шляхом введення Страхувальником в програмні комплекси Площадки ОТП паролю, надісланого на мобільний телефон Страхувальника Провайдером. Згідно п. 4.1 договору, його предметом є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать законодавству України, пов`язані з життям, здоров`ям та працездатністю застрахованої особи. Згідно з п. 6.1. Договору страховими випадками згідно цього Полісу і Правил страхування є наступні події, які стались внаслідок нещасного випадку, що мав місце під час дії Полісу страхування та підтверджені документами, виданими компетентними органами у встановленому законодавством порядку (медичними закладами, судом, тощо), зокрема страховим випадком згідно з п.п. 6.1.2 Договору є ушкодження здоров`я застрахованої особи внаслідок нещасного випадку згідно з Додатку №1 до Правил страхування Згідно 5 розділу договору, застрахованою особою за договором є ОСОБА_2 , страхова сума становить 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень. Відповідно до п. 6.1.1 Договору розмір страхового випадку - смерть застрахованої особи внаслідок нещасного випадку складає - 100% виплати. Відповідно до п. 7 Договору він був укладений на 12 місяців і у разі сплати наступних страхових платежів він лонгується на такий же самий строк. Оскільки страхові платежі сплачувались щомісячно, то договір дійсний і на теперішній час. Довідкою про укладення договору страхування підтверджено факт сплачених страхових платежів в період з 09.07.2017 року по 09.04.2019 року (копія довідки додається). Згідно Витягу з ЄРДР № 0001129 від 20.12.2019 року вбачається, що 19.12.2019 року приблизно о 20:30 годині водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «FORD TRANZIT CUSTOM», д.н.з НОМЕР_1 здійснюючи рух на ділянці 220 км +800 метрів автодороги M-15 сполученням «Одеса-Рені» з боку с. Утконосівка в напрямку с. Саф`яни в Ізмаїльському районі Одеської області, скоїв наїзд на не встановленого чоловіка - пішохода, який в темний час доби в невстановленому місці перебував на проїзній частині автодороги. Внаслідок наїзду транспортним засобом невстановлений чоловік-пішохід загинув на місці ДТП. В подальшому автомобіль «FORD TRANZIT CUSTOM», д.н.з НОМЕР_2 виїхав на зустрічну смугу руху, де скоїв зіткнення із автомобілем TOYOTA CAMRY, д.н.з. НОМЕР_3 , який здійснював рух в зустрічному напрямку під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок зіткнення транспортних засобів водій ОСОБА_2 від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці ДТП. Також вищезазначений факт підтверджується висновком експерта КУ «Одеське обласне бюро судово - медичної експертизи» № 12/556-2019 від 21.02.2020 року. Тобто мав місце страховий випадок передбачений п. 6.1.1 Договору, а саме смерть застрахованої особи внаслідок нещасного випадку. 02.07.2020 року через Провайдера були відскановані і направлені разом з заявою про нещасний випадок документи до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо». ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є чоловіком позивача, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб. Після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 приватним нотаріусом Кілійського районного нотаріального округу відкрита спадкова справа № 77/2020 року за заявою позивача (копія Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі додається). 24.09.2020 року ОСОБА_1 , було повторно направлено заяву про виплату за страховим випадком (копія заяви додається) за адресою місцезнаходження відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо», що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення, в якому містяться підтвердження отримання відповідачем зазначеної заяви - 29.09.2020 року. Разом з тим, в порушення умов Договору, відповідачем до цього часу не було виплачено суму страхового відшкодування вигодонабувача.

Також вказує, що внаслідок бездіяльності відповідача у страховій виплаті, яка б частково покрила непередбачувані витрати на поховання позивача, переживання позивача та її близьких щодо пошуку додаткових грошових коштів, пошуку правової допомоги завдали позивачу моральної шкоди. Бездіяльність відповідача щодо страхової виплати завдали позивачу душевних страждань, хвилювань, що безпосередньо витікає лише з самого факту відсутності та бездіяльності у очікуваній страховій виплаті. Додатковим психотравмуючим фактором для позивача є судовий розгляд даної справи, де позивач змушений у судовому процесі доводити факт порушення своїх прав, що порушує звичайний життєвий розклад позивача, вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя. З урахуванням обставин, позивач вважає визначити розмір відшкодування моральної шкоди - у розмірі 20000 (двадцять тисяч) гривень.

Разом з тим, у зв`язку з юридичною необізнаністю, позивач звернулась за правовою допомогою, тому просила стягнути з відповідача на її користь витрати на правову допомогу у розмірі 5000 гривень та суму сплаченого нею судового збору.

На підставі вищезазначеного, позивач просить суд:

-Стягнути з ТОВАРИСТВА З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КРЕДО» (проспект Моторобудівників, буд. 34, місто Запоріжжя, 69068, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 страхове відшкодування в сумі 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень.

-Стягнути з ТОВАРИСТВА З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КРЕДО» (проспект Моторобудівників, буд. 34, місто Запоріжжя, 69068, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 відшкодування моральної шкоди 20000 (двадцять тисяч) гривень;

-Стягнути з ТОВАРИСТВА З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КРЕДО» (проспект Моторобудівників, буд. 34, місто Запоріжжя, 69068, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 суму судового збору та витрати на професійну правову допомогу.

Ухвалою судді від 07.04.2021 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд у порядку спрощеного позовного провадження, про що повідомлені сторони.

05.05.2021 року до Кілійського районного суду Одеської області від ТДВ «Страхова компанія Кредо» надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позовні вимоги позивача обґрунтовуються Договором добровільного страхування від нещасних випадків № ODKINS-1675VES від 05.08.2016 року, що був укладений між ОСОБА_2 та ТДВ СК "КРЕДО", страхова сума за яким склала 50000,00 грн. Однак, на момент смерті Страхувальника 19.12.2019 року, зазначений договір припинив свою дію, а тому рішень страховою компанією за вказаним договором не приймалось. Як вбачається з доданої до позовної заяви Довідки, остання частка страхового платежу за договором надійшла на адресу відповідача 09.04.2019 року. Відтак, у відповідності до п. 7 договору та його п. 11.5. договір страхування № ODKINS-1675VES припинив свою дію 10.05.2019 року. Рішення по випадку 19.12.2019 року приймалось Страховиком на підставі іншого договору страхування від 16.04.2019 року, який був чинним на момент смерті ОСОБА_2 та про який йдеться нижче (графік сплачених страхових платежів за договором від 16.04.2019 року зазначений у страховому акті).

16.04.2019 року між ОСОБА_2 та Відповідачем укладений Договір (електронний поліс) добровільного страхування від нещасних випадків № ODKINS-193G4PW. Застрахованою особою (Вигодонабувачем) також є ОСОБА_2 (п.п. 3, 5 договору). Страхова сума складає 125000.00 грн. (п. 8 договору).

Згідно ст. 8 Закону України "Про страхування" страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Страховими випадками згідно цього договору і Правил страхування є наступні події, які сталися внаслідок нещасного випадку, що мав місце під час дії договору страхування, та підтверджені документами, виданими компетентними органами у встановленому законодавством порядку (медичними закладами, судом тощо) (п. 6.1. договору). Зокрема пункт 6.1.1. договору передбачає страховий випадок - Смерть Застрахованої особи внаслідок нещасного випадку. Згідно преамбули договору цей поліс є підтвердженням укладення електронного Договору добровільного страхування від нещасних випадків на підставі публічної оферти ТДВ СК "КРЕДО" та електронної заяви Страхувальника. Згідно приміток п. 12.2. договору договір страхування укладено на підставі електронної заяви Страхувальника. Договір складено в електронному форматі та підписано електронними підписами шляхом направлення Страховиком або його страховим агентом одноразового ідентифікатора на мобільний телефон Страхувальника та введення Страхувальником в програмні комплекси Страховика або його страхового агента отриманого одноразового ідентифікатора.

Також вказує, що 19.02.2020 року на адресу ТДВ СК "КРЕДО" від позивача надійшло повідомлення (електронна заява) та згодом надані документи, які свідчать про те, що 19.12.2019 року приблизно о 20:30 годині водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем "FORD TRANZIT CUSTOM"., д.н. НОМЕР_2 здійснюючи рух на ділянці 220 км +- 800 метрів автодороги «М-15» сполученням «Одеса - Рені» з боку с. Утконосівка в напрямку с. Саф`яни, в Ізмаїльському районі Одеської області, скоїв наїзд на невстановленого чоловіка - пішохода (віком 40 років), який в темний час доби в невстановленому місці перебував на проїжджій частині автодороги. В подальшому автомобіль FORD TRANZIT CUSTOM", д.н. НОМЕР_2 виїхав на зустрічну смугу руху, де скоїв зіткнення із автомобілем «ТОYОТА САМRУ», д.н. НОМЕР_3 , який здійснював рух в зустрічному напрямку, під керуванням водія ОСОБА_2 . Внаслідок зіткнення транспортних засобів водій ОСОБА_2 (Страхувальник) від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці ДТП.

Позивач надав на адресу Страховика Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, з якого вбачається відкриття кримінального провадження № 0001129 за вищевказаною подією. Також були надані медичні та інші документи, які підтверджують факт настання смерті Страхувальника.

Частина друга ст. 26 Закону України "Про страхування" передбачає, що умовами договору страхування можуть бути передбачені інші підстави для відмови у здійсненні страхових виплат, якщо це не суперечить закону.

Згідно п. 1.3.8 Умов страхування по договору страхування (які, як зазначено вище, є його невід`ємною частиною) Страховик має право відкласти здійснення страхової виплати у разі, якщо по факту, який став причиною настання страхового випадку, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні або розпочато судовий процес. Здійснення страхової виплати відкладається до закінчення розслідування та судового розгляду або невинуватості Страхувальника (Застрахованої особи) або Вигодонабувача (спадкоємця). Відтак, Відповідач скористався своїм правом, що передбачене п. 1.3.8. умов страхування до договору щодо відкладення здійснення страхової виплати, та зупинив остаточний розгляд справи до закінчення розслідування та судового розгляду або невинуватості Страхувальника (Застрахованої особи) та відклав прийняття остаточного рішення страховою компанією по випадку 19.12.2019 року, про що складено Страховий акт від 30.06.2020 року № Z201JPB70000K5.

На теперішній час будь-якої інформації про закінчення судового розгляду у кримінальному провадженні № 0001129 Єдиний державний реєстр судових рішень України не містить. Також відсутня інформація про закриття кримінального провадження слідчим, така інформація на адресу страхової компанії не надходила. Тобто, оскільки на теперішній час доказів, які б свідчили про закриття кримінального провадження № 0001129 (або про винесення судом відповідного рішення) на адресу ТДВ СК "КРЕДО" та суду не надано, у розумінні п. 1.3.8 Умов страхування по договору страхування будь-які підстави для здійснення страхової виплати відсутні, а обов`язок Страховика здійснити страхове відшкодування є таким, що не настав по теперішній час.

Адже у кримінальному провадженні можуть бути встановлені певні обставини, наприклад, може бути встановлений факт порушення Застрахованою особою Правил дорожнього руху України, що є зокрема підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування згідно пп. 9 п. 4.2; Умов страхування по договору, а тому здійснення виплати страхового відшкодування в порушення п. 1.3.8 Умов страхування по договору (яким правомірно скористався Відповідач) є неприпустимим.

Щодо права Позивача на отримання страхового відшкодування та строку на прийняття рішення страховою компанією відповідач вказує, що Пунктом 3.2 Умов страхування по договору передбачено, що для отримання страхової виплати Страхувальник або Застрахована особа у строк не пізніше тридцяти робочих днів після настання страхового випадку (при тимчасовій непрацездатності - з дня закінчення лікування), а у випадку смерті Застрахованої особи - спадкоємець (-ці) у строк не пізніше 1 року з дня настання події, повинні звернутися до Страховика з заявою про страхову виплату та надати документи, які підтверджують факт настання страхового випадку.

Також, згідно ж п. 3.3. умов страхування до договору страхування встановлено обов`язок позивача до заяви про страхову виплату надати документи в залежності від страхового випадку, а саме: копія свідоцтва про смерть, копія лікарського свідоцтва про смерть, посмертний епікриз, вирок суду та документи інших компетентних органів, копії ІПН та документа, що посвідчує особу - одержувача страхової виплати, а також копія свідоцтва про право на спадщину (для спадкоємця Застрахованої особи). На момент подання Відзиву на позовну заяву у цій справі, на адресу Відповідача не надано документів по кримінальному провадженню, про що зазначено вище. Також не надано копії свідоцтва про право на спадщину. Подання свідоцтва про право на спадщину є обов`язковим, адже згідно ст. 1229 Цивільного кодексу України страхові виплати (страхове відшкодування) спадкуються на загальних підставах. Якщо страхувальник у договорі особистого страхування призначив особу до якої має перейти право на одержання страхової виплати у разі його смерті, це право не входить до складу спадщини.

Оскільки (як зазначено вище) Вигодонабувачем за договором страхування є сам Страхувальник, то ймовірне страхове відшкодування у цій справі спадкується на загальних підставах та повинно бути зазначене у свідоцтві про право на спадщину з відповідним розподілом між спадкоємцями.

Однак, нарахування страхового відшкодування для його успадкування може бути здійснено тільки після отримання Відповідачем остаточного рішення у кримінальному провадженні № 0001129.

Додатково з цього приводу зазначено. що згідно п. 3.5. умов страхування до договору страхування Страховик (Відповідач) протягом 20 (двадцяти) робочих днів з моменту одержання заяви про страхову виплату і документів, передбачених п. 3.3. Умов страхування, приймає рішення про здійснення або про відмову в здійсненні страхової виплати, яке оформляється Страховим актом. Тобто, оскільки Позивач, як вірогідний спадкоємець, по теперішній час не виконав свого обов`язку по наданню відповідних документів кримінального провадження, то у Відповідача навіть ще не настав обов`язок по прийняттю відповідного остаточного рішення.

Тобто, вимоги Позивача щодо стягнення страхового відшкодування на свою користь у будь-якому разі необґрунтованими, оскільки строк на прийняття рішення Відповідачем навіть ще не розпочався у зв`язку з відсутністю вироку (чи інформації про закінчення кримінального провадження). Саме тому, страховий акт винесений страховою компанією без пропуску 20-ти Денного строку-, що встановлений п 3.5. умов страхування до договору і цей строк ще не минув, оскільки як зазначено вище. Відповідач скористався своїм правом, що передбачене п. 1.3.8 умов страхування до договору і відклав розгляд справи до отримання остаточного судового рішення чи прийняття остаточного рішення у кримінальному провадженні.

Подання ж вищезазначених документів по кримінальному провадженню є обов`язковим, оскільки такі документи у сукупності встановлюють факт настання/не настання страхового випадку, а наявність свідоцтва про право на спадщину є обов`язковим з огляду на визначення кола осіб, які мають претендувати на отримання страхового відшкодування.

Вищевикладені обставини свідчать про те, що дії ТДВ СК "КРЕДО" повністю відповідають нормам чинного законодавства України, нормам договору страхування, а у задоволенні позову повинно бути відмовлено. Права Позивача до теперішнього часу не порушені Відповідачем, в свою чергу не порушене право не підлягає захисту.

Стосовно позовних вимог в частині моральної шкоди, відповідач зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою. яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Матеріалами справи не встановлено обставин, які б свідчили про те, що через будь-які дії відповідача по відкладенню прийняття остаточного рішення Позивач мав моральні страждання, було порушено його звичний життєвий уклад і розмірений спосіб життя, що негативно відобразилось на його житті чи здоров`ї.

Крім того, позивачем не доведено й тих обставин, що ситуація, яка склалася, негативно відображається на його психічному та емоційному стані, що позивач став знервованим та дратівливим, втратив сон, не надано доказів приниження його честі та гідності. Моральна шкода має деліктне походження, тобто виникає із цивільного правопорушення, а не з договору, тому якщо між сторонами спору існують договірні зобов`язання, стягнути моральну шкоди за їх порушення неможливо. Тобто, підставою для стягнення моральної шкоди є делікт. за порушення договору моральна шкода не стягується, в тому числі і при порушенні прав споживачів, що вбачається з висновків Верховного Суду України, що були зроблені ним Постановою у справі № 6-1575цс16 від 9 листопада 2016 року.

Договором страхування відшкодування моральної шкоди також не передбачено. До того ж Відповідач, відклавши прийняття остаточного рішення, повністю дотримався умов договору, що виключає завдання Позивачу будь-якої моральної шкоди саме з боку страхової компанії.

За таких обставин, посилання позивача на завдання відповідачем їй моральної шкоди є неправомірними, оскільки спір у цій справі виник виключно внаслідок неправильних дій позивача (неподання Страховику доказів, які б свідчили про закриття кримінального провадження № 0001129 або про винесення судом відповідного рішення).

Якщо ж, як це часто відбувається, зазначені документи будуть надані Позивачем протягом розгляду судової справи (з наданням відповідних копій Відповідачу), якщо право Позивача на отримання страхового відшкодування буде підтверджено нотаріусом, а також якщо судом у кримінальному провадженні не будуть встановлені додаткові факти, які виключають визнання події 19.12.2019 року страховим випадком, то Відповідач неодмінно прийме рішення про здійснення страхової виплати у відповідності до умов договору. Однак на момент подання позовної заяви підстави для виплати страхового відшкодування відсутні виключно внаслідок бездіяльності Позивача, а не неправомірних дій страхової компанії.

Матеріали справи свідчать про те, що станом на теперішній час страхова компанія розглянула випадок, що стався з Застрахованою особою на підставі та в межах Правил страхування, Договору страхування та Закону. ТДВ СК «Кредо» правомірно скористалось своїм відшкодуванням за договором страхування у відповідності із нормами ст. 8 ЗУ «Про страхування» є таким, що не настав.

На підставі вищезазначеного, представник відповідача просив суд відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справ в порядку спрощеного провадження за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З досліджених доказів суд встановив наступні фактичні обставини:

05.08.2016 року між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ТДВ «Страхова компанія «Кредо» укладено Договір (поліс) добровільного страхування від нещасних випадків № ODKINS-1675VES.

За умовами зазначеного договору Відповідач як Страховик взяв на себе обов`язок у разі настання страхового випадку здійснити страхове відшкодування Вигодонабувачеві, який за даним договором є Застрахованою особою (підпункти 2, 3 договору). Пунктом 5 Договору передбачена сума страхового відшкодування у розмірі 50 000 грн., а пунктом 6 Договору встановлено перелік страхових випадків та розміри сум, які виплачуються у разі настання кожного із страхових випадків.

Відповідно до п. 7 Договору, від діє 12 місяців, /а. с. 23/.

16.04.2019 року між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ТДВ «Страхова компанія «Кредо» укладено Договір (поліс) добровільного страхування від нещасних випадків № ODKINS-193G4PW.

Відповідно до п. 6.1.1. Договору визначено, що страховим випадком є - смерть застрахованої особи внаслідок нещасного випадку та визначено розмір страхового відшкодування - 100 %.

Пунктом 6.2 Договору було встановлено, що нещасним випадком за цим договором слід вважати, зокрема, раптову, незалежну від Застрахованої особи подію, що фактично відбулася і внаслідок якої настав розлад здоров`я або смерть. Нещасним випадком згідно Договору також вважається протиправні дії третіх осіб, які призвели до смерті Застрахованої особи.

Відповідно до п.7 Договору строк дії визначено з 16.04.2019 року по 15.04.2020 року. Також вказано, що договір страхування лонгується на такий самий строк у разі сплати наступних страхових платежів, якщо жодний з учасників договору страхування не заявить про бажання його припинити, /а. с. 54/.

Згідно Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 20.12.2019 року встановлено, що 19.12.2019 року приблизно о 20:30 годині водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем "FORD TRANZIT CUSTOM"., д.н. НОМЕР_2 здійснюючи рух на ділянці 220 км +- 800 метрів автодороги «М-15» сполученням "Одеса - Рені з боку с. Утконосівка в напрямку с. Саф`яни, в Ізмаїльському районі Одеської області, скоїв наїзд на невстановленого чоловіка - пішохода (віком 40 років), який в темний час доби в невстановленому місці перебував на проїжджій частині автодороги. В подальшому автомобіль «FORD TRANZIT CUSTOM», д.н. НОМЕР_2 виїхав на зустрічну смугу руху, де скоїв зіткнення із автомобілем «ТОYОТА САМRУ», д.н. НОМЕР_3 , який здійснював рух в зустрічному напрямку, під керуванням водія ОСОБА_2 . Внаслідок зіткнення транспортних засобів водій ОСОБА_2 (Страхувальник) від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці ДТП. За даним фактом відомості внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001129 від 20.12.2019 року, за ч. 3 ст. 286 КК України, /а. с. 25/.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 виданого 28.12.2019 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) встановлено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис № 1839 від 28.12.2019 року, /а. с. 13/.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є дружиною ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 23.11.1996 року, актовий запис № 179, /а.с.76/.

З лікарського свідоцтва про смерть № 556 від 20.12.2019 року вбачається, що ОСОБА_2 помер від множинного перелому кісток грудної клітки, кінцівок. Водій легкового автомобіля, потерпілий внаслідок зіткнення з вантажним автомобілем, /а. с. 26/.

З висновку експерта КУ «Одеське обласне бюро судово - медичної експертизи» № 12/556-2019 від 21.02.2020 року, судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_2 вбачається, що смерть ОСОБА_2 , знаходиться в прямому причинному зв`язку із сукупною травмою грудної клітки (пошкодження ребер, грудини), і ушкодження внутрішніх органів грудної та черевної порожнини, перелому верхніх і нижніх кінцівок та супроводжувалося масивною крововтратою (скупчення крові в плевральній (лівій і правій) порожнинах), що призвело до розвитку особливого стану (травматичного шоку (тяжкого ступеню) несумнісного з життям, /а. с. 14-20/.

24.09.2020 року ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» направлено заяву про виплату за страховим випадком, та додано копію Витягу з ЄРДР, копію договору добровільного страхування від нещасних випадків, копія довідки про укладення договору страхування, копія витягу з ДРАЦС громадян про смерть, копія Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, копію лікарського свідоцтва про смерть, копію свідоцтва про смерть та копію висновку експерта, /а. с. 22/.

Відповідно до повідомлення від 07.10.2020 року направленого ТДВ «Страхова компанія «Кредо» на адресу місця проживання ОСОБА_1 встановлено, що заявником при зверненні не було додано розгорнуте лікарське свідоцтво про смерть, судове рішення або вирок суду (постанова про закриття кримінального провадження), копія свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з чим рішення про страхову виплату не прийнято, /а. с. 104/.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до частини першої статті 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Згідно ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Згідно з частиною першою статті 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Згідно зі статтею 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з положеннями статей 526, 530, 610, ч.1 ст.612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно п. 4.5. Договору страхування № ODKINS-193G4PW від 16.04.2019 року страховим агентом за цим Договором є ПАТ КБ «ПриватБанк» на підставі Договору доручення на виконання страхових агенських послуг № 5 від 11.07.2016 року.

Відповідно страхового акту № Z201JPB70000K5 від 30.06.2020 року встановлено, що Страхувальником здійснювалась оплата страхових платежів з 17.04.2019 року по 17.12.2019 року.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про страхування» передбачено, що Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, що не суперечать закону і пов`язані з життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування)

За Договором страхування № ODKINS-193G4PW від 16.04.2019 року укладеного із страховою компанією «Кредо» передбачено страхування життя та здоров`я.

Пункт 3 частини 1 статті 20 Закону України «Про страхування» передбачає, що страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

У листі Верхового Суду України від 19 липня 2011 «Про судову практику в розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування» щодо спірних питань стосовно застосування вимог пункту 5 частини першої статті 989 ЦК України щодо неповідомлення страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором, і створення йому в такий спосіб перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків, наслідком невиконання чого є відмова страховика від здійснення страхової виплати відповідно до вимог цього пункту, зазначено, що відповідно до пункту 5 частини першої статті 991 ЦК України страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

В пункті 24 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Надточій проти України" та в пункті 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Гурепка проти України № 2" наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом.

Суд звертає увагу на те, що згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

При вирішенні даного спору суд враховує, що одним із проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Ця позиція суду ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року N 15-рп/2004у справі № 1-33/2004.

Положеннями ст. 15 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у спосіб, визначений ч.2 цієї статті, зокрема відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

На основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як учасник справи, як на підставу заявлених вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Так, з матеріалів справи встановлено, що позивач не порушував строк повідомлення Відповідача про страховий випадок, надав заяву про виплату страхового відшкодування та підтверджуючі документи для такої виплати. Таким чином, суд прийшов до висновку, що з відповідача необхідно стягнути суму страхового відшкодування на користь Позивача в розмірі 50000,00 гривень, що становить 100% розміру виплати.

Щодо посилання Відповідача на Правила страхування та Умовами публічної оферти та страхування розміщено на майданчику цивільно-правових договорів ПАТ КБ «ПриватБанк» та на сайті Страховика www.skcredo.com.ua, які є невід`ємною частиною цього Договору, суд прийшов до висновку, що Відповідачем не надано і в матеріалах даної цивільної справи відсутнє підтвердження що Страхувальника було ознайомлено із «Особливими умовами добровільного страхування від нещасних випадків клієнтів фінансових установ» при укладенні Договору добровільного страхування від нещасних випадків ODKINS-193G4PW від 16.04.2019 року. «Особливі умови» не містять підпису Страхувальника - ОСОБА_2 про те, що він з ними ознайомлений, а тому з огляду на позицію Великою Палати Верховного Суду та усталеною практикою Верховного Суду вони не можуть вважатися складовою частиною Договору. Зважаючи на те, що «Особливі умови» на які посилається Відповідач, не є складовою частиною договору, суд приходить до висновку, що Відповідачем неправомірно відмовлено у виплаті (відкладено виплату) страхового відшкодування.

Як і зазначалось у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.

Крім цього, суд розцінює дії Відповідача, які полягають у відмові щодо виплати страхового відшкодування, як протиправні та свідчать про явне не бажання виконувати умови договору.

Щодо стягнення з відповідача моральної шкоди, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно вимог ч.ч.1, 2 ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, серед іншого, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Приписами ч.ч. 3, 4 ст. 23 Цивільного кодексу України передбачено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Як роз`яснено в п.п. 3,5,9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року за №4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема у порушенні права власності та інших цивільних прав, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими та при настанні інших негативних явищ.

При вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно методичних рекомендацій «Про відшкодування моральної шкоди», наданих Міністерством юстиції України листом від 13.05.2004 року за №35-13/797, моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про правомірність заявлених вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, яку вона зазнала внаслідок необхідності звернення до суду у зв`язку з чим приходить до висновку, з врахуванням обставин справи, та задовольняє вказану вимогу частково, а саме в розмірі 5000 гривень.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно із ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

У частині першій статті 59 Конституції України закріплено право кожного на правову допомогу (професійну правничу допомогу).

Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України таке право є гарантованою Конституцією України можливістю фізичної особи одержати юридичні (правові) послуги (абзац другий пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000). Це право є одним із конституційних, невід`ємних прав людини і має загальний характер; реалізація права на правову допомогу не може залежати від статусу особи та характеру її правовідносин з іншими суб`єктами права; вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати; конституційне право кожного на правову допомогу за своєю суттю є гарантією реалізації, захисту та охорони інших прав і свобод людини і громадянина, і в цьому полягає його соціальна значимість (абзаци третій, четвертий, п`ятий підпункту 3.1, абзац перший підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009). Звернення до суду для захисту конституційного права кожного на правову допомогу безпосередньо на підставі частини третьої статті 8 Конституції України гарантується.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95), рішення від 06 липня 2015 року у справі «Заїченко проти України»). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, оформлені у встановленому законом порядку, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо), розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).

Таким чином, склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 5000 гривень, в підтвердження чого представлено договір про надання правової допомоги, додаток № 1 до договору про надання правової допомоги, прайс-лист з вартістю надання правничої/правової допомоги, акт приймання-здачі наданих послуг по договору правової допомоги № б/н від 09.03.2021 року, довідку про сплату коштів від 02.05.2022 року.

Відповідно до акту приймання-здачі наданих послуг по договору правової допомоги № б/н від 09.03.2021 року вбачається, що адвокатом була витрачена півгодини на юридичну консультацію; 2 години на складання позовної заяви, відповіді на відзив по справі.

Ухвалюючи рішення судом надана відповідна оцінка доводам та доказам позивача, крім того, судом суттєво зменшено розмір стягнутої моральної шкоди з 20000 гривень до 5000 гривень, також суд враховує, що зазначена консультація, яка віднесена до іншої правничої допомоги із розрахунку 2000 гривень за час відноситься до послуги, зазначеної у прайс-листі, як консультація з правових питань із розрахунку від 1000 гривень за годину; а розмір послуг, щодо складання позовної заяви, відповіді на відзив по справі, оцінені у 4000 гривень, фактично складається зі складання позовної заяви по справі та ознайомлення з матеріалами справи. Вказані обставини свідчить про необхідність пропорційного зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Отже, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з конкретних обставин справи, суд приходить до висновку про необхідність зменшення розміру стягнення цих витрат до суми 2000 гривень.

Судові витрати по справі підлягають стягненню з відповідача згідно ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 89, 141, 259, 263-265, 279, 280-282 ЦПК, ст. ст. 526, 530, 1046, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія Кредо», третя особа: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення суми страхового відшкодування та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ТОВАРИСТВА З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КРЕДО» (проспект Моторобудівників, буд. 34, місто Запоріжжя, 69068, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 страхове відшкодування в сумі 50 000,00 (п`ятдесят тисяч) гривень.

Стягнути з ТОВАРИСТВА З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КРЕДО» (проспект Моторобудівників, буд. 34, місто Запоріжжя, 69068, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 відшкодування моральної шкоди 5 000,00 (п`ять тисяч) гривень.

Стягнути з ТОВАРИСТВА З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КРЕДО» (проспект Моторобудівників, буд. 34, місто Запоріжжя, 69068, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 суму судового збору, пропорційно до розміру задоволених вимог, у розмірі 227,00 гривень та суму витрат на професійну правову допомогу у розмірі 2 000 гривень, усього 2 227,00 гривень.

Стягнути з ТОВАРИСТВА З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КРЕДО» (проспект Моторобудівників, буд. 34, місто Запоріжжя, 69068, ) суму судового збору в дохід держави в розмірі - 992,40 гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Кілійського районного суду М. В. Балан