Дата документу 31.05.2022
Справа № 334/1794/22
Провадження № 2-о/334/87/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2022 року Ленінський районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді - Коломаренко К.А.

за участю секретаря - Фарзаєвої К.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою представника, адвоката Михайлова Дмитра Олександровича, який діє в інтересах заявника ОСОБА_1 , заінтересована особа: Вознесенівський районний у м. Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерва юстиції (м. Дніпро), про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України, -

В С Т А Н О В И В:

Представник заявника - адвокат Михайлов Дмитро Олександрович, який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з заявою про встановлення факту народження на окупованій території дитини чоловічої статі - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Посилаючись на те, що виписка з медичної картки та довідка з медичної установи, отримані на території АР Крим зразка Російської Федерації є недійсним. Отримати свідоцтво про народження у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт народження відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану. Позивачем також було укладено шлюб зі зміною прізвища на « ОСОБА_3 » на тимчасово окупованій території України в м.Керч, однак даний факт реєстрації шлюбу не створює правових наслідків, а тому ОСОБА_1 вважається такою, що не змінювала прізвище та такою, що не знаходиться у шлюбі, відповідно, є матір`ю одиначкою. У зв`язку з вищевикладеним, заявник просить суд встановити факт народження дитини на тимчасово окупованій території, а відомості про батька внести на підставі ч.1 ст. 135 СК України.

Представник ОСОБА_4 , який діє в інтересах заявника ОСОБА_1 подав до суду заяву з проханням розглядати справу у відсутність сторони заявника. Прохає задовольнити заяву.

Зацікавлена особа: Вознесенівський районний у м. Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерва юстиції (м. Дніпро), представник якої не з`явився, про день та час слухання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі.

Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін, оскільки в ній достатньо матеріалів для ухвалення рішення.

Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст. 147 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника .

Згідно ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові.

Державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків. Якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження.

Відповідно до п. 2 розділу І Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, Державній реєстрації підлягають, зокрема, народження фізичної особи та її походження відповідно до Сімейного Кодексу України та Цивільного кодексу України, Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та інших актів законодавства.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про громадянство України» особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження.

Відповідно до матеріалів справи, судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 є громадянкою України, про що свідчить копія паспорту серії НОМЕР_1 , виданого Керчинським МУГУ МВС України в Криму 15.11.2002 року (а.с.12,14).

Відповідно до Конвенції «Про права дитини» від 20 жовтня 1989 року, дитина має право бути зареєстрована зараз же після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов`язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства.

В матеріалах справи наявне свідоцтво про шлюб, з якого вбачається, що 03.02.2018 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 було укладено шлюб, прізвище заявника було змінено з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_3 ». (а.с.16)

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 о 12:00 заявниця народила дитину чоловічої статі, якому було надано ім`я « ОСОБА_7 » в закладі (мовою оригіналу) «ГБУЗ РК «Керченский родильный дом», про що зроблено запис №16 за листопад 2018 року в архівному журналі пологів, про що свідчить довідка та виписний епікриз з історії розвитку новонародженого №1833, на ім`я- ОСОБА_1 (а.с. 8,10).

Згідно п. 1.1. «Порядку ведення обліку і звітності про використання бланків свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану, а також їх зберігання» органами державної реєстрації актів цивільного стану видаються свідоцтва, виготовлені за зразками та їх описами, затвердженими відповідною постановою Кабінету Міністрів України.

Проте надані позивачем документи, отримані в м. Керч, а саме: свідоцтво про шлюб, довідка та виписний епікриз з історії розвитку новонародженого - не є документами встановленого зразка держави Україна, засвідчені печатками невстановленого зразка, тому вказані документи не створюють для заявника юридичних наслідків.Згідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Відповідно до п.п. 2, 3 ст. 9 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети.

Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у даній справі, суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Зокрема суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic o f Moldova and Russia», «Ila§cu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), у яких ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території.

Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр 5 проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників.

Таким чином, долучені заявником до заяви документи, які видані органами та установами, що на даний час знаходяться на тимчасово окупованій території України, судом беруться до уваги та оцінюються разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку, оскільки законодавець не урегулював окремі нові суспільні відносини, які склалися внаслідок військового конфлікту на сході країни та анексії Криму, зокрема не встановив позасудовий порядок державної реєстрації актів цивільного стану.

Частиною 4 ст. 49 ЦК України передбачено, що реєстрація актів цивільного стану проводиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

За ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов`язковою.

Відомості про народження особи підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян.

Відповідно до п.1, 5 ч. 4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров"я документи, що підтверджують факт народження дитини.

Відповідно п.7 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Встановлення факту народження дитини необхідне заявнику для державної реєстрації народження дитини, яка є громадянином України, внесення відомостей про його народження до Державного реєстру. Враховуючи те, що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, встановлення факту народження дитини дасть заявнику можливість отримати свідоцтво про народження, видане відповідним державним органом України.

Зважаючи на те, що свідоцтсво про шлюб, видане на окупованій території АР Крим нелегітимними органами влади, не має юридичних наслідків за законодавством України, то гр. ОСОБА_1 вважається такою, не перебувала в шлюбі на момент народження дитини, також не перебуває в шлюбі і на теперішній час.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 СК України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 125 СК України передбачено, що якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.

Частиною 1 ст. 126 СК України передбачено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Враховуючи той факт, що ОСОБА_1 не перебувала у зареєстрованому шлюбі на час народження дитини та просить вказати батьком дитини ОСОБА_9 , громадянина України, суд вважає за можливе зазначити відомості про батька на підставі ч. 1 ст 135 Сімейного кодексу України.

При таких обставинах, оскільки реєстрація народження дитини в органах реєстрації актів цивільного стану на території України не проводилась суд вважає, що заяву про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України слід задовольнити, що надасть можливість отримати заявниці свідоцтво про народження дитини, видане державним органом України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 76-81, 293, 317-319 ЦПК України, ст. 144 Сімейного кодексу України, ст. 13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану",

В И Р І Ш И В:

Встановити факт народження дитини - ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Керч, АР Крим, Україна у ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянки України.

Матір`ю дитини в свідоцтві про народження записати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянку України; батьком дитини вказати ОСОБА_9 , громадянина України ( за правилами ч.1 ст.135 Сімейного Кодексу України).

Допустити негайне виконання рішення у справі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького Апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя, шляхом подачі апеляційної скарги в тридцяти денний строк з дня його проголошення, а у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Коломаренко К. А.