ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
________________________________________________________________
У Х В А Л А

18 січня 2022 року

м. Харків

справа № 638/7516/15-ц

провадження № 22-ц/818/306/22

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря: Сізонової О.О.

учасники справи:

позивач Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк»,

відповідач ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 липня 2017 року, постановлене під головуванням судді Омельченко К.О., в залі суду в місті Харкові, -

в с т а н о в и в:

У квітні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 липня 2017 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованість у розмірі 470 114,02 грн., а також судовий збір у розмірі 3654 грн.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 вересня 2019 року заяву відповідачки ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить скасувати заочне рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; апелянт зазначає, що порука за договором від 29 травня 2008 року, є припиненою, оскільки без згоди поручителя 31 червня 2009 року були внесені зміни до кредитного договору від 29 травня 2008 року, в тому числі підвищена процентна ставка по кредиту. Таким чином без згоди ОСОБА_1 , як поручителя, збільшився обсяг її відповідальності. Договір про внесення змін до договору поруки від 31 липня 2009 року не містить посилання на надання поручителем своєї згоди на внесення змін саме у редакції п.п. 1-4 договору про внесення змін і доповнень до кредитного договору та Додатку 1 до цього договору, як і згоди на зміну відповідного графіку погашення, строку дії та процентної ставки. Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 вважає, що порука відповідачки припинилася з моменту підписання додаткової угоди до кредитного договору, та до укладення договору від 31.07.2009 року про внесення змін і доповнень до договору поруки. Таким чином відсутні підстави для стягнення з поручителя заборгованості за кредитним договором, оскільки порука припинилася.

Відзиву на апеляційну скаргу не надано.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційне провадження підлягає закриттю, виходячи з наступного.

За змістом положень ст. 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.

За приписами п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Аналогічні положення містяться у ст. 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Отже, реалізація конституційного права на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення ставиться у залежність від положень процесуального закону.

Тобто, ЦПК України повинен містити імперативні норми про те, в яких випадках учасники судового процесу та інші особи мають право на апеляційне та касаційне оскарження рішення суду першої інстанції.

Матеріали справи свідчать про те, що оскаржуване рішення ухвалене 19 липня 2017 року при заочному розгляді справи.

Статтею 228 ЦПК України (у редакції, чинної на момент ухвалення оскаржуваного рішення) визначений порядок оскарження заочного рішення. Так, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Згідно частини 4 ст. 231 ЦПК України (у редакції, чинної на момент ухвалення оскаржуваного рішення) у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Статтею 294 ЦПК України (у редакції, чинної на момент ухвалення оскаржуваного рішення) передбачений загальний порядок оскарження рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст. 294 ЦПК України (у редакції, чинної на момент ухвалення оскаржуваного рішення), апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Судом встановлено, що 22 серпня 2017 року ОСОБА_1 подала до суду заяву про перегляд заочного рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 липня 2017 року (а.с.1-2 т.2).

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 вересня 2019 року заяву відповідачки про перегляд заочного рішення залишено без задоволення (а.с.87-89 т.2).

15 жовтня 2019 року ОСОБА_1 подала до суду заяву про надіслання поштою на її адресу копії ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 вересня 2019 року (а.с.94 т.2).

Натомість апеляційна скарга на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 липня 2017 року подана представником ОСОБА_1 - ОСОБА_2 лише 20 травня 2021 року.

В апеляційній скарзі, зокрема, міститься клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції; апелянт зазначає, що копію ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 вересня 2019 року відповідачка не отримувала; лише 21 квітня 2021 року представник ОСОБА_1 ознайомився як з повним текстом заочного рішення суду, так і з текстом ухвали суду від 10 вересня 2019 року. Вважає, що наявні підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження заочного рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 липня 2017 року (а.с.98-108 т.2).

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 22 червня 2021 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 липня 2017 року залишено без руху, в тому числі, з підстав того, що апеляційна скарга подана із пропуском строку на апеляційне оскарження та заявником не надано доказів на підтвердження дати отримання копії судового рішення суду першої інстанції (а.с.136 т.2).

На виконання вимог ухвали суду від 22 червня 2021 року апелянтом надане клопотання, в якому зазначено, що копію ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 вересня 2019 року відповідачка не отримувала; лише 21 квітня 2021 року представник ОСОБА_1 ознайомився як з повним текстом заочного рішення суду, так і з текстом ухвали суду від 10 вересня 2019 року. Вважає, що наявні підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження заочного рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 липня 2017 року.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 20 липня 2021 року клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про поновлення строку задоволено. Поновлено строк на апеляційне оскарження заочного рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 липня 2017 року. Відкрито провадження у справі за вказаною апеляційною скаргою (а.с. 147 т.2).

30 вересня 2021 року згідно з розпорядженням керівника апарату Харківського апеляційного суду №6244 призначено повторний автоматизований розподіл справи у зв`язку із закінченням повноважень судді Кругової С.С.

30 вересня 2021 року цивільна справа за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, надійшла у провадження судді-доповідача Маміної О.В., судді колегії Пилипчук Н.П., Тичкова О.Ю.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 04 жовтня 2021 року справу прийнято у провадження та призначено до судового розгляду.

Матеріали справи свідчать про те, що відповідачка ОСОБА_1 знала про наявність заочного рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 липня 2017 року. У строки, визначені законом, подала заяву про перегляд вказаного заочного рішення. Проте не цікавилася рухом справи, апеляційна скарга на оскаржуване рішення суду подана через чотири роки після ухвалення заочного рішення, та через два роки після постановлення ухвали про відмову в перегляді заочного рішення.

Право на ефективний судовий захист передбачає, що сторони цивільного судочинства повинні мати змогу реалізувати право подати апеляцію з того моменту, коли вони фактично поінформовані про самі судові рішення, що можуть порушувати їх законні права чи інтереси (RYAZANTSEV v. RUSSIA, N 21774/06, § 53, від 10 березня 2011 року).

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку.

Тлумачення наведених вище норм Конвенції та процесуального права України, з урахуванням практики ЄСПЛ, дає можливість апеляційному суду зробити висновок, що встановлений законом процесуальний строк може бути поновлений лише за відповідною, обґрунтованою із наведенням підстав заявою учасника справи. Цим самим реалізуються принцип диспозитивності цивільного судочинства.

Посилання апелянта на те, що копію ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 вересня 2019 року відповідачка не отримала, лише 21 квітня 2021 року представник ОСОБА_1 ознайомився як з повним текстом заочного рішення суду, так і з текстом ухвали суду від 10 вересня 2019 року, - колегією суддів не приймаються, оскільки, при вирішенні питання щодо поновлення строку враховується факт, обізнаності заявника про існування рішення, яке оскаржується. Про наявність оскаржуваного рішення відповідачка була обізнана з серпня 2017 року.

Натомість поновлення строку через тривалий проміжок часу, не відповідає засадам цивільно-процесуального судочинства та суперечить принципу юридичної визначеності.

Крім того відповідно до ч.2 ст. 358 ЦПК України, незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків:

1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки;

2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Даних про пропуск строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили, матеріали справи не містять.

Отже колегія суддів вважає, що відсутні правові підстави для поновлення представнику ОСОБА_1 - ОСОБА_2 строку на апеляційне оскарження заочного рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 липня 2017 року та відкриття провадження у справі.

Статтею 362 ЦПК України визначені підстави для закриття апеляційного провадження.

Втім, хоча стаття 362 ЦПК України не містить такої підстави для закриття провадження, як встановлення після його відкриття помилковості ухвали щодо поновлення строку на апеляційне оскарження, в даному випадку, процесуально вірними буде прийняття рішення про закриття апеляційного провадження, оскільки апеляційне провадження у даній справі було відкрите на підставі помилкового висновку про наявність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження заочного рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 липня 2017 року.

В разі апеляційного перегляду оскаржуваного заочного рішення суд апеляційної інстанції буде діяти не як «суд встановлений законом» в розумінні ст. 6 Конвенції та прецедентної практики Європейського суду з прав людини.

Аналогічний за змістом правовий висновок про закриття апеляційного провадження у випадку його неправильного відкриття, викладений у постановах Верховного Суду від 08.01.2019 у справі №922/1906/18, від 10.07.2019 у справі № 761/29385/17, від 13.08.2019 у справі № 5002-17/2743-2009, 20.08.2019 у справі № 910/1702/15-г, від 29.04.2020 у справі №917/1185/18.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Сокуренко і Стригун проти України" від 20 липня 2006 року вказав, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі "Zand v. Austria", висловлено думку, що термін "судом, встановленим законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з […] питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів […]".

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для поновлення відповідачці строку на апеляційне оскарження заочного рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 липня 2017 року; а відкрите апеляційне провадження підлягає закриттю.

Керуючись ст. ст. 352, 362, 382, 384,389,390 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 липня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова

Повне судове рішення виготовлено 26.01.2022 року.