Справа № 462/8942/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

31 травня 2022 року Залізничний районний суд м. Львова

в складі: головуючої-судді - Гедз Б. М.

за участю секретаря судових засідань Ясниської В. Я.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернулась з позовом до суду, в якому просить визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 . Заявлені позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 04.07.2008 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 19688164 від 28.07.2008 року, виданого Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» є власником квартири АДРЕСА_1 . Крім неї у даній квартирі також зареєстровані її син ОСОБА_4 та внучка ОСОБА_3 . Однак, після розірвання шлюбу у 2005 році між її сином та ОСОБА_5 , відповідач у справі внучка ОСОБА_3 проживає разом зі своєю матір`ю та жодних відносин ні з бабусею, ні з батьком не підтримує. Фактичне місце проживання відповідача на даний час невідомо. Відповідач не сплачує комунальні платежі, не бере жодної участі в утриманні житла, її особистих речей в квартирі немає. Факт реєстрації відповідача у квартирі перешкоджає їй, як власнику згаданої квартири, у праві вільного володіння, користування та розпоряджання майном, зокрема позбавляє можливості отримати субсидію на сплату комунальних послуг, оскільки відповідач, будучи зареєстрованою у квартирі, однак фактично не проживає у ній та не сплачує нарахованих платежів за комунальні послуги. Просить позов задоволити.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 14.01.2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній справі, розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження.

В судовому засіданні позивач позов підтримала у повному обсязі, покликаючись на мотиви такого, зазначила, що з моменту реєстрації місця проживання внучки у квартирі, остання ніколи там фактично не проживала, її місце перебування невідоме, при цьому факт реєстрації відповідача в квартирі позбавляє можливості вільно розпоряджатись своїм майном, зокрема унеможливлює оформлення субсидії на сплату комунальних послуг, тому просить позов задоволити та визнати відповідача такою, що втратила право користування квартирою у зв`язку із її відсутністю за місцем реєстрації понад рік.

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні заявлені позивачем позовні вимоги підтримав, просив позов задоволити та визнати відповідача такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 , яка належить позивачу на праві приватної власності.

Відповідач, належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду справи, зокрема шляхом поміщення оголошення на офіційному веб-порталі «Судова влада України», на виклик суду повторно не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не подала. У визначений судом відповідачу п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву, правом подання такого не скористалась, про наявність поважних причин не подання відзиву у визначений строк суд не повідомлено, заяви про поновлення строку для подання відзиву до суду також не подано.

За таких обставин, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень сторони позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, оцінивши подані докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Згідно зі ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Зміст права власності, відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, складає право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд ч. 1 ст. 319 ЦК України.

Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії ВМ № 125688, виданого державним нотаріусом Другої Львівської державної нотаріальної контори 04.07.2008 року належить на праві приватної власності позивачу ОСОБА_2 , що підтверджується також і витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки».

Згідно довідки з місця проживання про склад сім`ї і прописку від 06.10.2021 року № 490, виданої Житлово-будівельного кооперативу № 148, у квартирі

АДРЕСА_1 відповідно до даних зазначених у будинковій книзі та даних акта обстеження фактичного місця проживання до складу сім`ї входять ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 власник, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 син, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 внучка, яка по факту не проживає, крім того проживає без реєстрації ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 невістка.

При цьому, судом також встановлено із акта обстеження фактичного місця проживання від 06 жовтня 2021, складеного Житлово-будівельним кооперативом № 148 та підписаного сусідами позивача, що ОСОБА_3 , 2003 р.н., згідно запису у домовій книзі зареєстрована у квартирі АДРЕСА_1 , але фактично багато років за місцем своєї реєстрації не проживає.

Крім того, допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 пояснили, що є сусідами позивача, проживають у тому ж будинку поверхом вище, з відповідачем не знайомі, за зареєстрованим місцем проживання її не бачили, а з позивачем у квартирі АДРЕСА_2 проживають лише її син та невістка. Свідок ОСОБА_8 також доповнила, що проживає у будинку АДРЕСА_1 все своє життя, однак з відповідачем незнайома та остання не проживала та проживає з позивачем.

Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом (ч. 2 ст. 29 ЦК України).

Зі змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Виходячи з наведеного та враховуючи, що відповідач ОСОБА_3 не проживає за місцем своєї реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 понад один рік, в судовому засіданні не встановлено наявності будь-яких поважних причин її тривалої відсутності за місцем реєстрації чи наявності домовленості між нею і власником житла щодо порядку користування житловим приміщенням, а тому ОСОБА_3 слід визнати такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .

У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 908,00 грн. сплаченого нею при подачі позовної зави судового збору.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 280-283 ЦПК України, ст.150 ЖК України, ст. ст. 317, 319, 391, 405 ЦК України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратили право користування житловим приміщенням задоволити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про його перегляд, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт: НОМЕР_2 виданий 12.11.1998 року Залізничним РВ УМВС України у Львівській області, проживає: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомо, адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повне заочне рішення суду складено 02.06.2022 року.

Суддя (підпис) Б. М. Гедз

З оригіналом згідно. Оригінал рішення знаходиться у справі № 462/8942/21.

Суддя Б.М.Гедз