ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 686/27148/21

Провадження № 22-ц/4820/790/22

Хмельницький апеляційний суд

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Костенка А.М. ( суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.

секретар судового засідання Дубова М.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні справа № 686/27148/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 лютого 2022 року в складі судді Заворотної О.Л. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Головного управління національної поліції України в Хмельницькій області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями слідчого.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з апеляційною скаргою, суд

в с т а н о в и в:

У листопада 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з Держави Україна на його користь 3 000 000 грн моральної шкоди, завданою йому незаконною дією, а саме внесенням завідома неправдивих відомостей в офіційних документах обізвавши його підозрюваним в повідомленні про відкриття сторонами матеріалів кримінального провадження від 08 листопада 2021 року № 13876/121/14-2021, за підписом старшого слідчого ВРЗЗС СУ ГУНП в Хмельницькій області капітана поліції ОСОБА_2

При цьому звертаючись до суду з даним позовом ОСОБА_1 посилався, що 12 листопада 2021 року він отримав лист, в якому знаходилося повідомлення про відкриття кримінального провадження від 08 листопада 2021 року № 13876/121/14-2021. В цьому повідомленні старшим слідчим ВРЗЗС СУ ГУНП в Хмельницькій області капітаном поліції ОСОБА_2 спотворено суть, зміст і форму права, фактично обізвав його підозрюваним, чим порушив презумпцію невинуватості, перевищив надані йому КПК України повноваження і вніс завідомо неправдиві відомості в офіційний документ. Наслідком таких дій, як зазначає позивач, є порушення його конституційного права, як споживача на доброякісну послугу від органів державної влади, права на повагу його гідності та честі, порушено конституційну презумпцію невинуватості. Позивач посилається на те, що статус підозрюваного він втратив 23 січня 2018 року, набувши статусу обвинуваченого. Моральна шкода, завдана позивачу є наслідком порушення його прав, честі, гідності та моральних страждань, що змусило ОСОБА_1 вчергове витрачати час задля поновлення своїх прав.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області 15 лютого 2022 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Апелянт вказує, що суд першої інстанції переплутав предмет позову, яким є безпосередньо матеріально-правова вимога позивача до відповідача, щодо якої особа звертається до суду за захистом своїх прав чи інтересів, а також переплутав представника відповідача з відповідачем. Предметом спору є об`єкт спірних правовідносини, матеріально-правовий об`єкт, з приводу якого виник правовий конфлікт між позивачем та відповідачем, тобто відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу незаконною дією/внесенням завідомо неправдивих відомостей в офіційні документи старшим слідчим ВРЗЗС СУ ГУНП в Хмельницькій області капітаном поліції ОСОБА_2 Незаконне внесення завідомо неправдивих відомостей згідно з ст.ст. 23, 1174 ЦК України є підставою, яка дає апелянту право на відшкодування шкоди, незалежно від наявності вини капітана поліції ОСОБА_2

ОСОБА_1 посилається на те, що суд першої інстанції мав би встановити, чи є в нього статус підозрюваного і чим це підтверджується, і якщо такого статусу не має, то задовольнити позов.

Тому ОСОБА_1 просить скасувати рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області 15 лютого 2022 року та постановити нове, яким його позовні вимоги задовольнити.

У відзиві на апеляційну скаргу ГУНП в Хмельницькій області погоджується із висновками суду першої інстанції та просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Відповідач вказує, що 17.06.2016 до ЄРДР внесені відомості відносно обставин, які могли свідчити про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_1 12.12.2017 за матеріалами об`єднаного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296, ч. 2 ст. 189 КК України було підготовлено повідомлення про нову підозру. Таким чином, ОСОБА_1 перебував у статусі підозрюваного, а слідчий ВРЗЗ СУ ГУНП в Хмельницькій області капітан поліції ОСОБА_2. при здійсненні досудового розслідування кримінального правопорушення діяв правомірно та відповідно до вимог КПК України. Крім того, рішеннями суду в установленому порядку не визнано незаконність дій слідчого під час здійснення ним досудового розслідування.

Відповідач вважає, що позивачем не надано доказів на підтвердження наявності заподіяної йому шкоди, причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями відповідача, не доведено наявність моральних страждань внаслідок незаконних дій, внесенням завідомо неправдивих відомостей в офіційні документи старшим слідчим ВРЗЗ СУ ГУНП в Хмельницькій області капітаном поліції ОСОБА_2

Перевіривши матеріали справи колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в апеляційній скарзі з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що Головним управлінням Національної поліції в Хмельницькій області здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000031.

Так, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 КПК України, повідомлено про підозру, або особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень (частина перша статті 42 КПК України).

12 грудня 2017 року за матеріалами об`єднаного кримінального провадження № 0000031 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст. 296, ч.2 ст. 189 КК України підготовлено повідомлення про нову підозру.

При цьому зі змісту повідомлення про нову підозру вбачається, що копія повідомлення про підозру та пам`ятка про процесуальні права та обов`язки підозрюваного, вручено ОСОБА_1 12 грудня 2017 року, про що свідчить його підпис.

Таким чином, матеріали справи не містять належних і допустимих доказів про те, що відносно ОСОБА_1 були вчинені неправомірні дії, які знаходяться у прямому причинному зв`язку із завданням останньому шкоди.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із їх недоведеності.

З таким висновком погоджується і колегія суддів та вважає, що такий висновок відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Відповідно до ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Існує законодавчо визначений механізм контролю за законністю прийнятих процесуальних рішень відповідною посадовою особою органу досудового слідства при здійсненні кримінального провадження. Заінтересована особа має право в порядку, передбаченому КПК України, звернутися зі скаргою на процесуальні рішення, дії або бездіяльність уповноваженої особи органу досудового слідства (слідчого), вчинені нею під час кримінального провадження, зокрема, до суду.

Законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) слідчих, вчинених при проведенні досудового слідства у конкретній справі, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю.

У випадку, якщо помилки посадової особи органу досудового слідства (в даному випадку слідчого) неможливо виправити в такий спосіб, такі порушення повинні вирішуватися поданням позову незадоволеної особи проти держави.

Разом з тим, загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами статті 1167 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків встановлених частиною другою цієї статті.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України.

Частинами другою, п`ятою і шостою статті 1176 ЦК України передбачено, що право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок постановлення судом незаконного рішення в цивільній справі, відшкодовується державою в повному обсязі в разі встановлення в діях судді (суддів), які вплинули на постановлення незаконного рішення, складу злочину за обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Положеннями ст. 56 Конституції України встановлено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

В силу положень ч. 1 ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Аналізуючи зазначені норми права, наявні підстави для висновку, що в деліктних правовідносинах юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди, є склад цивільного правопорушення. І до його елементів належать протиправна поведінка завдавача шкоди, настання шкоди, причинний зв`язок між двома першими елементами і вина завдавача шкоди. Відсутність хоча б однієї складової виключає обов`язок по відшкодуванню шкоди.

При цьому, саме на потерпілого покладається обов`язок доведення факту неправомірної поведінки відповідача, заподіяння ним шкоди та її розмір, а також причинного зв`язку між протиправною поведінкою завдавача шкоди та негативними наслідками. Відповідач же повинен довести відсутність своєї вини у завданні потерпілому шкоди.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факти), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України).

Відповідно до частин 1, 5 і 6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оцінивши відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України надані сторонами докази, суд першої інстанції правильно виходив з того, що ОСОБА_1 не доведено факту заподіяння йому моральної шкоди відповідачем внаслідок внесення старшим слідчим ВРЗЗС СУ ГУНП в Хмельницькій області капітаном поліції ОСОБА_2 відомостей щодо позивача в офіційні документи, а саме, повідомлення про відкриття сторонам матеріалів кримінального провадження від 08 листопада 2021 року № 13876/121/14-2021, в якому зазначено що позивач «підозрюваний»; неправомірність таких дій, причинно-наслідковий зв`язок між такими діями та їх наслідками. І недоведеність позовних вимог є підставою для відмови у позові.

Висновки суду узгоджуються з матеріалами справи.

Аргументи апеляційної скарги про те, що оскаржуване судове рішення ухвалено без додержання норм матеріального та процесуального права є безпідставними, адже суд при вирішенні позову ОСОБА_1 керувався положеннями ст. 56 Конституції України, ст. ст. 23, 1167, 1174, 1176 ЦК України, ст. ст. 12, 77, 79, 81 ЦПК України.

Посилання апелянта на те, що факт незаконного внесення завідомо неправдивих відомостей в офіційний документ, дає йому право на відшкодування моральної шкоди незалежно від наявності вини слідчого на законність оскаржуваного судового рішення не впливають, оскільки ОСОБА_1 не доведено складу цивільного правопорушення: факту неправомірної поведінки відповідача, заподіяння ним шкоди та її розмір, а також причинного зв`язку між протиправною поведінкою завдавача шкоди та негативними наслідками.

Висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382-384, 389, 390 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 лютого 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 03 червня 2022 року.

Судді А.М. Костенко

Р.С. Гринчук

Т.В. Спірідонова