ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/2568/20 Номер провадження 22-ц/814/564/22Головуючий у 1-й інстанції Материнко М. О. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2022 року м.Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Абрамов П.С., Кривчун Т.О.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (без повідомлення учасників справи) у м.Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою Дочірнього підприємства «Полтавський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України»

на рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 23 листопада 2021 року, постановлене суддею Материнко М.О. (повний текст складено 30 листопада 2021 року),

по справі за позовом ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства «Полтавський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (далі - ДП «Полтавський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України») про відшкодування майнової та моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

16.03.2020 ОСОБА_1 звернувся в суд із указаним позовом, збільшивши вимоги заявою від 10.06.2021. В обґрунтування підстав позову зазначає, що 17.03.2017 близько 18 год. 46 хв., керуючи власним автомобілем «Volkswagen Transporter» д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись на 22 кілометрі автомобільної дороги Р-42 сполученням Лубни-Миргород-Опішня, здійснив роз`їзд із зустрічним автомобілем та в цей час відчув сильний удар в передню - ліву частину керованого ним автомобіля, у результаті чого автомобіль різко повернуло на зустрічну смугу руху, та перекинуло у кювет.

Причиною ДТП вважає неналежне утримання філією відповідача «Миргородський райавтодор», який не є самостійною юридичною особою, ділянки автомобільної дороги Р-42 сполученням Лубни-Миргород-Опішня на 22 кілометрі, що проявилося у не своєчасній ліквідації пучини та шматків асфальтобетону, які в момент пригоди знаходилися на проїзній частині, що не відповідає вимогам ДСТУ 3587-97 п.3 та спричинило пошкодження належного позивачу автомобіля.

В наслідок указаної ДТП його автомобіль зазнав механічних пошкоджень та руйнацій, вартістю відновлювального ремонту 174 083,00 грн., яку просить стягнути з відповідача, який свої обов`язки по ремонту та експлуатації автомобільної дороги не виконав, чим допустив бездіяльність, яка знаходиться у прямому причинному зв`язку з подією ДТП та її наслідками у виді заподіяння позивачу шкоди.

Крім цього факт пошкодження автомобіля тривалий час негативно впливає на його емоційний стан, спричиняє додаткові витрати, пов`язані з транспортуванням пошкодженого автомобіля з місця ДТП та його зберіганням, а тому просить стягнути з відповідача на його користь 94 460,00 грн. моральної шкоди, що відповідатиме принципу розумності та справедливості.

Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 23.11.2021 позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто із ДП «Полтавський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» на користь ОСОБА_1 , завдану йому матеріальну шкоду у розмірі 174 083,00 грн.

Стягнутоіз ДП «Полтавський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» на користь ОСОБА_1 , завдану йому моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн.

Стягнуто із ДП «Полтавський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1 261,84 грн. та витрати, пов`язані з залученням експерта в розмірі 4 903,20 грн.

В задоволенні інших вимог позову відмовлено.

Рішення районного суду вмотивовано доведеністю винних дій відповідача, які призвели до виникнення ДТП 17.03.2017, та, як наслідок, наявність підстав для цивільної відповідальності ДП «Полтавський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» за спричинення матеріальної шкоди позивачу та стягнення на його користь майнової шкоди в розмірі 174 083,00 грн. та 10 000,00 грн. моральної шкоди, що відповідає критеріям розумності та справедливості.

Із рішенням районного суду не погодився відповідач та подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне їх з`ясування, просить рішення районного суду скасувати й ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні вимог позову.

Заперечує вину відповідача, як підставу стягнення майнової шкоди, та вказує на відсутність у матеріалах справи доказів протиправної поведінки ДП «Полтавський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» і причинного зв`язку між його діями (бездіяльністю) та пошкодженням автомобіля, а тому посилаючись на норми ч.2 ст.1166 ЦК України, вважає відсутнім обов`язок відповідача доводити, що шкоду позивачу завдано не з його вини.

Зазначає, що швидкість руху водія ОСОБА_1 під час вчинення ДТП не встановлена та не підтверджена доказами, а тому припускає наявність в діях водія порушення п.п. «Б» п.2.3, п.12.1. ПДР.

Вказує на відсутність у справі відомостей про те, чи звертався позивач до страховика про стягнення страхового відшкодування, одержання якого є підставою для припинення деліктного зобов`язання згідно зі ст.599 ЦК України.

Вважає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки запереченням відповідача на висновок експертів за результатами проведення комплексної судової трасо логічної та авто товарознавчої експертизи від 24.12.2020 №19164/20-52/19165/20-54, а саме порушенням пунктів 1.13, 2.2, 3.7,4.13, 4.16, 4.40 Інструкції від 08.10.1998 №53/5, а також надмірну тривалість експертного дослідження понад розумні строки (більше 90 календарних днів).

Зазначає, що висновок експертів у заключній частині не містить чіткої відповіді на питання «чи маються механічні пошкодження на автомобілі марки «Volkswagen Transporter» д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є позивач ОСОБА_1 , після ДТП, що мала місце 17.03.2017?»

Доводить, що оцінка та висновок щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу здійснена районним судом не правильно, без врахування позиції Верховного Суду у справі №643/4161/15-ц від 19.09.2018.

Зазначає, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження його моральних страждань або втрат немайнового характеру, що безпосередньо б знаходилися у причинно-наслідковому зв`язку із діями відповідача.

Заперечує розмір моральної шкоди, постановленої до стягнення, як такий, що не ґрунтується на доказах та не відповідає принципам розумності та справедливості.

02.06.2022 до Полтавського апеляційного суду надійшов відзив позивача на апеляційну скаргу, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення районного суд без змін, як законне та обґрунтоване.

Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження (ч.1 ст.368 ЦПК України) без повідомлення учасників справи (ч.1ст.369 ЦПК України).

Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 є власником автомобіля «Volkswagen Transporter» д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, НОМЕР_2 ./а.с.4 т.1/

17.03.2017 близько 18 год. 46 хв. на 22 км. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Volkswagen Transporter» д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись на 22 км автомобільної дороги Р-42 сполученням Лубни-Миргород-Опішня, здійснив роз`їзд із зустрічним автомобілем та в цей час відчув сильний удар в передню - ліву частину керованого ним автомобіля, у результаті чого автомобіль різко повернуло на зустрічну смугу руху, та перекинуло у кювет.

03.04.2017 відносно заступника начальника філії «Миргородського райавтодор» ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення серії БР №174788 за ст.140 КУпАП, а саме за порушення правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг, зокрема не ліквідовано пучину та шматки асфальтобетону, що знаходяться на проїжджій частині, що не відповідало вимогам ДСТУ 3587-97 п.3.1 та спричинило пошкодження транспортного засобу ОСОБА_1 в результаті ДТП, що мала місце 17.03.2017./а.с.8 т.1/

Постановою Апеляційного суду Полтавської області від 15.08.2017 (справа №541/774/17) скасовано постанову Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 02.06.2017 про закриття справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постановлено нову постанову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 за ч.1 ст.140 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення./а.с.5-6/

Згідно висновку експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 24.12.2020 №19164/20-52/19165/20-54, за результатами проведення комплексної судової трасологічної та автотоварознавчої експертизи встановлено, що на автомобілі «Volkswagen Transporter» д.н.з. НОМЕР_1 , наявні механічні пошкодження аварійного характеру утворення. Загалом пошкодження автомобіля характерні для перекидання в процесі руху, ковзання по твердій шорсткій та по м`якій поверхням, а також контактування з об`єктом по типу дерева або стовпа. Пошкодження нижнього металевого захисту двигуна на даному автомобілі характерні для наїзду автомобіля на твердий об`єкт з шорсткою поверхнею.

Дійсна вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля, пошкодженого внаслідок ДТП, на час проведення експертних досліджень з урахуванням року випуску, перебігу, технічного стану, амортизаційного зносу транспортного засобу, вартості матеріалів, запасних частин та ремонтно-відновлювальних робіт на цей період, складала: 528 558,68 грн. Факт включення або включення ПДВ до визначеної суми залежить від форми спадкування суб`єктів господарської діяльності, які надають послуги з проведення ремонту КТЗ, реалізації складових і матеріалів тощо.

Повний розмір матеріального збитку завдано власнику пошкодженого автомобіля марки «Volkswagen Transporter» д.н.з. НОМЕР_1 , станом на час проведення експертного дослідження складав: 174 083,63 грн. Факт включення або не включення ПДВ до визначеної суми залежить від форми оподаткування суб`єктів господарської діяльності, які надають послуги з проведення ремонту КПЗ, реалізації складових і матеріалів тощо./а.с.113-123 т.1/

Частково задовольняючи вимоги позову, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач ДП «Полтавський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» не спростував своєї вини у заподіянні шкоди ОСОБА_1 . Досліджені і проаналізовані докази, у своїй сукупності, дають підстави для висновку про доведеність протиправної бездіяльності відповідача, який своєчасно не вжив заходів для попередження водіїв про наявність пучини та шматків асфальтобетону, які частково займали ліву смугу руху автомобільної дороги на 22 кв., внаслідок чого учасник дорожнього руху, ОСОБА_1 , не мав технічної можливості завчасно прийняти відповідні прийоми керування, щоб уникнути ДТП. Такі дії відповідача, а саме, неналежне утримання та ремонт автомобільних доріг, перебувають у причинному зв`язку із настанням ДТП, якою спричинено позивачу майнову та моральну шкоду.

Апеляційний суд погоджується із висновками районного суду. Доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, зводяться до незгоди із рішенням суду та переоцінки доказів.

Згідно частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування лише у разі, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Викладена норма встановлює презумпцію вини завдавача шкоди, що означає, що особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона сама не доведе відсутність своєї вини (у зв`язку із наявністю вини іншої особи або у зв`язку із дією об`єктивних обставин).

Для відшкодування шкоди за правилами ст.1166 ЦК України необхідно довести наступні факти: неправомірність поведінки особи, тобто будь-якої поведінки, внаслідок якої завдано шкоду; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою; вина заподіювача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

Згідно ч.3 ст.14, ч.1 ст.16 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху мають права на безпечні умови дорожнього руху, на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху. Водій має право на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану; автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху.

Відповідно до статті 9 цього Закону до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ним органів у сфері дорожнього руху належить: розробка програм та здійснення заходів щодо розвитку, удосконалення, ремонту та утримання у безпечному для дорожнього руху стані доріг, вулиць та залізничних переїздів, зон відчуження; компенсація витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортні пригоди сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, за рішенням судових органів; забезпечення безпечних, економічних та комфортних умов дорожнього руху; забезпечення учасників дорожнього руху інформацією з питань стану аварійності та дорожнього покриття, гідрометеорологічних та інших умов; вирішення питань експлуатації автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів у надзвичайних ситуаціях; термінове усунення пошкоджень на автомобільних дорогах, вулицях та залізничних переїздах; своєчасне виявлення перешкод дорожньому руху та їх усунення, а у разі неможливості - невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами; організація виконання встановлених вимог щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

За правилом ч.1 статті 24 Закону власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.

Як зазначено у п.11 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою КМУ від 30.03.1994 №198, власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов`язані, зокрема, своєчасно і якісно виконувати експлуатаційні роботи відповідно до технічних правил з дотриманням норм і стандартів з безпеки руху, постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об`єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух, вирішувати питання забезпечення експлуатації дорожніх об`єктів у надзвичайних ситуаціях, за несприятливих погодно-кліматичних умов, у разі деформації та пошкодження елементів дорожніх об`єктів, аварії на підземних комунікаціях і виникнення інших перешкод у дорожньому русі й разом із спеціалізованими службами організації дорожнього руху і за погодженням з Державтоінспекцією оперативно вносити зміни до порядку організації дорожнього руху, відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів.

Вимоги до експлуатаційного стану автомобільних доріг, вулиць населених пунктів, залізничних переїздів та технічних засобів організації дорожнього руху встановлює ДСТУ 3587-97 «Безпека дорожнього руху. Автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди. Вимоги до експлуатаційного стану», який чинний від 01 січня 1998 року. Вимоги ДСТУ 3587-97 є обов`язковими до виконання і в усіх випадках у разі виявлення будь-яких відхилень від вимог цього стандарту, а також на період проведення дорожніх робіт повинні негайно встановлюватися технічні засоби організації дорожнього руху та вводитися обмеження швидкості.

З огляду на викладені норми закону та обставини справи ними врегульовані, апеляційний суд визнає правильним та вмотивованим висновок суду першої інстанцій про часткове задоволення позову та стягнення відшкодування з ДП «Полтавський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України».

Доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують презумпцію його вини, як завдавача шкоди, та фактично зводяться до нерозуміння природи зобов`язання та заперечення вимог цивільного закону, який зобов`язує завдавача шкоди спростувати, що настання ДТП зумовлено неналежним утриманням автомобільної дороги, нездійсненням ремонту автомобільної дороги.

Посилання відповідача на можливе порушення водієм ОСОБА_1 п.п. «Б» п.2.3, п.12.1. ПДР є припущеннями, які не ґрунтуються на доказах. Тоді як відповідач, диспозитивно розпорядившись своїми процесуальними правами, не надав суду доказів, що настання ДТП зумовлено саме протиправними діями водія транспортного засобу, а не деформацією дорожнього покриття, що і стало підставою притягнення заступника начальника Філії «Миргородський райавтодор» ДП «Полтавський облавтодор» до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.140 КУпАП. При цьому закриття провадження у такій справі на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП не є реабілітуючою обставиною та не звільняє відповідача від обов`язку довести власну правову позицію на підставі доказів, а не припущень.

Не стосуються предмета спору та відхиляються, як неспроможні, посилання відповідача на відсутність у справі відомостей про страхове відшкодування позивача, завданої шкоди. Оскільки відповідач не був обмежений у праві в суді першої інстанції встановити відповідні обставини та як спростовано позивачем у відзиві на скаргу, його цивільна відповідальність завдання матеріальної та моральної шкоди третім особам внаслідок його неправомірних дій (порушення правил ПДР) застрахована, однак порушене право він пов`язує саме із бездіяльністю ДП «Полтавський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України», яка знаходиться у прямому причинному зв`язку з подією ДТП та її наслідками. Тому факт наявності застрахованої цивільної відповідальності позивача ніяким чином не впливає на обов`язок відповідача, із вини якого заподіяну шкоду, її відшкодувати.

Доводи апеляційної скарги щодо невідповідності висновку комплексної експертизи вимогам Інструкції від 08.10.1998 №53/5, колегія суддів до уваги не приймає та визнає такі заперечення надмірним формалізмом, натомість, тривалість експертного дослідження понад 90 кал.дні не ставить під сумнів висновки самого дослідження, оцінка якого надана районним судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими ст.89 ЦПК України, з урахуванням фактичних обставин справи, наявних у ній доказів та вимог закону.

Апеляційний суд також приймає до уваги, що експертне дослідження вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу, здійснено повноважними особами із відповідним рівнем кваліфікації, попередженими про кримінальну відповідальність у відповідності до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, а тому сумнівів у правильності дослідження у суду не викликає.

При цьому, як зазначив суд першої інстанції, іншого розрахунку відповідачем не надано, клопотання про проведення повторної судової автотоварознавчої експертизи останнім не заявлялося. Таким чином, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції щодо належності як доказу в обґрунтування розміру завданого матеріального збитку висновку експертного дослідження №19164/20-52/19165/20-54 від 24.12.2020.

Інші доводи відповідача, зокрема заперечення щодо підставності стягнення моральної шкоду, зумовлені незгодою відповідача із відшкодуванням шкоди, як такої. При цьому, сама подія ДТП та спричинена шкода безумовно тягне за собою незворотність змін у буденному житті та завдає негативних переживань.

Визначаючи розмір завданої позивачу моральної шкоди, суд першої інстанції правильно виходив з характеру вчиненого правопорушення, глибини і тривалості завданих позивачу душевних страждань, врахувавши при цьому вимоги розумності та справедливості, постановивши до стягнення 10 000,00 грн., що є співмірним із завданими збитками.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З огляду на викладене апеляційний суд приходить до висновку, що рішення районного суду є законним і обґрунтованим, підстави для його зміни чи скасування відсутні, а тому воно підлягає залишенню без змін, апеляційна скарга - без задоволення

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства «Полтавський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» - залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 23 листопада 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді П.С. Абрамов

Т.О. Кривчун