єдиний унікальний номер справи 546/1175/21
номер провадження 2/546/128/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2022 року м. Решетилівка

Решетилівський районний суд Полтавської області в складі головуючого судді Зіненка Ю.В., за участі секретаря судового засідання Захарченко Л.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

встановив:

У грудні 2021 року до суду звернувся ОСОБА_1 з вищезазначеним позовом, вимоги якого обґрунтовані тим, що 01 червня 2019 між позивачем та відповідачкою було укладено шлюб. На час подачі позову подружнє життя між сторонами припинено через різні погляди на життя та на обов`язки кожного з подружжя. Відповідачка переїхала до свого місця проживання до їх шлюбу та повертатися не має наміру. У зв`язку з цим сторони не проживають разом та у кожного своє життя. Від даного шлюбу у сторін дітей не має, спільного господарства не ведуть та спору про майно відсутнє. Посилаючись на викладені обставини, позивач просив розірвати шлюб між сторонами, понесені судові витрати просив покласти на нього.

Ухвалою судді від 14.12.2021 у справі відкрите спрощене позовне провадження з викликом сторін та призначене судове засідання на 27 січня 2022 року.

У судове засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 24), в позовній заяві заначив, що просить справу розглядати за його відсутності.

Відповідачка у судове засідання не з`явилася, 05 січня 2021 року подала до суду клопотання, в якому просила справу слухати за її відсутності, позовні вимоги визнає (а.с. 23).

У зв`язку з вищевикладеним, суд вирішив проводити судове засідання, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, доходить висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 11 червня 2019 року між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,укладено шлюб, зареєстрований Нововолинським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим 11.06.2019 (а.с. 4).

Статтею 51 Конституції України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Відповідно до ст. 21 СК України шлюб є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Нормою ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Шлюбні відносини між сторонами фактично припинились, сторони проживають в різних населених пунктах. Шлюб розпався через різницю в поглядах на сімейне життя, у зв`язку з чим сторони втратили одне до одного відповідні почуття, які характерні для подружніх стосунків. Як зазначив в позові позивач, від шлюбу сторони дітей не мають, чого не заперечувала відповідачка.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд доходить висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права або інтереси інших осіб, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, тобто є передбачені ст. 112 СК України підстави для розірвання шлюбу. Таким чином, визнання позову відповідачем слід прийняти.

З огляду на зазначене суд вважає, що сім`я сторін розпалась остаточно, підстав для досягнення примирення між сторонами немає і вони про це не просили суд, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому є підстави для розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Приписами ч. 1 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Заяву про визнання позову ОСОБА_2 подано до початку розгляду справи по суті.

З квитанції про сплату судового збору ПН 55 від 23.11.2021 встановлено, що позивачем ОСОБА_1 при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір в розмірі 908,00 грн (а.с. 1).

У зв`язку із визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, враховуючи положення ст. 142 ЦПК України, позивачу підлягає поверненню з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову.

У позовній заяві позивач ОСОБА_1 просив судові витрати, які складаються з судового збору, покласти на нього та не стягувати з відповідачки. Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що вищезазначене клопотання підлягає задоволенню, оскільки дане право є виключним правом позивача.

З огляду на зазначене та у зв`язку із задоволенням позову, судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 50 відсотків слід покласти на позивача ОСОБА_1 , що становить 454,00 грн.

На підставі викладеного, та керуючись ст. 51 Конституції України, ст. 21, 105, 110, 112, 113 СК України, ст. 4, 11, 12, 13, 76-80, 81, 83, 142, 197, 206, 247, 259, 263-265, 268, 273, 280, 281 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 11 червня 2019 року Нововолинським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області, між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , розірвати.

Позивачу ОСОБА_1 повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при подачі позову, що становить 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок, за квитанцією ПН 55 від 23.11.2021.

Судові витрати, які складаються зі сплати судового збору у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок, покласти на позивача ОСОБА_1 за його клопотанням.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідачка ОСОБА_2 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Суддя Ю.В. Зіненко