Єдиний унікальний номер 236/2741/21
Номер провадження 22-ц/804/116/22
П О С Т А Н О В А

Іменем У К Р А Ї Н И

27 січня 2022 року Донецький апеляційний суд колегією в складі:

Суддів Никифоряка Л.П. (доповідач), Гапонова А.В., Новікової Г.В.,

розглянувши в м. Бахмут цивільну справу без повідомлення учасників справи за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованої заробітної плати та компенсації за втрату частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати, в якій подано апеляційну скаргу Акціонерним товариством «Українська залізниця», через представника Пинзіну Юлію Олександрівну на рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 23 вересня 2021 року (головуючий у суді 1 інстанції Сердюк Н.В.),

ВСТАНОВИВ:

28 червня 2021 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця», в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» - Товариства про стягнення заборгованої заробітної плати. В обґрунтування позову заявник посилалася на те, що вона перебувала у трудових відносинах з відповідачем по 11 липня 2016 року, про що має відповідний запис у трудовій книжці та у вказаний період виконувала роботу згідно своїх посадових обов`язків і була звільнена з роботи на підставі статті 38 КЗпП України за власним бажанням. При звільненні відповідач не провів розрахунок, не сплатив заробітну платню за період з січня 2016 року по липень 2016 року в розмірі 31 511,93грн та у зв`язку з порушенням термінів її виплати повинен компенсувати втрату частини заробітної плати в розмірі 18 258,15грн.

Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 23 вересня 2021 року позовні вимоги задоволено частково, правові підстави для цього суд вбачав у тім, що нараховані суми заробітної плати з січня по липень 2016 року не виплачені позивачці в строк.

В апеляційній скарзі представник Товариства просив рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначав, що висновки суду не відповідають обставинам справи, оскільки нараховані суми заробітної плати мають бути стягнутими з ДП «Донецька залізниця», через те що ДП «Донецька залізниця» залишається юридичною особою, яка продовжує самостійно нести відповідальність за договірними та позадоговірними зобов`язаннями.

На час розгляду справи відзив не надходив.

В ході судового розгляду встановлено такі обставини, які підтверджені належними та допустимими доказами.

ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах із Товариством до 11 липня 2016 року та була звільнена за власним бажанням на підставі статті 38 КЗпП України /копія трудової книжки а.с.10-11/; працювала черговим по залізничній станції «Станції Іловайськ» Державного підприємства «Донецька залізниця» якій нарахована заробітна плата за січень 2016 року 5376,50грн (при 144 відпрацьованих годинах та всіх належних виплатах); лютий 2016 року 5279,03грн (при 159 відпрацьованих годинах та всіх належних виплатах); за березень 2016 року 5 294,87грн (при 173 відпрацьованих годинах); за квітень 2016 року 5 135,16грн (при 171 відпрацьованих годинах); за травень 2016 року 5 121,14грн (при 152 відпрацьованих годинах); за червень 2016 року 5118,25грн (при 158 відпрацьованих годинах); за липень 2016 року 186,98грн (при 59 відпрацьованих годинах)/розрахунок заробітної плати за січень-липень 2016 року а.с.13-19/.

У той же час, страхувальник «Станції Іловайськ» Державного підприємства «Донецька залізниця» надав в Пенсійний фонд України індивідуальні відомості про застраховану особу ОСОБА_1 які внесені до Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за звітний період з січня по травень 2016 року/довідка ПФУ за формою ОК-5 а.с.40-41/.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно частини 1 статті 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 , суд обґрунтовано виходив із того, що відповідач, в порушення вимог статті 116 КЗпП України не провів розрахунок з позивачем при звільненні.

Заперечуючи проти позову відповідач посилався на те, що ДП «Донецька залізниця» перебуває у стані припинення і запис про припинення у реєстрі відсутній, інвентаризація та передавальний акт відсутні, а тому АТ «Укрзалізниця» не є належним відповідачем у справі.

Правові, економічні та організаційні особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування, 100 % акцій якого належать Державі, визначено Законом України від 23 лютого 2012 № 4442-VI «Про особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування» (далі Закон № 4442-VI).

Згідно пункту 6 статті 2 Розділу ІІ Закону № 4442-VI, товариство є правонаступником усіх прав і обов`язків Укрзалізниці та підприємств залізничного транспорту.

Постановою Кабінету Міністрів України від 2 вересня 2015 року № 735 «Питання публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» затверджено Статут Публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця».

Згідно пунктів 1, 2, 12 Статуту АТ «Укрзалізниця» є юридичною особою, утвореною відповідно до Закону № 4442-VI, постанови Кабінету Міністрів України від 25 червня 2014 р. N 200 «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі Постанова № 200); Українська залізниця є правонаступником усіх прав і обов`язків підприємств залізничного транспорту. Товариство є юридичною особою з дня державної реєстрації.

Державну реєстрацію АТ «Укрзалізниця» здійснено 21 жовтня 2015 року, про що свідчить відповідний запис у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно до Закону № 4442-VI постановою № 200 утворено ПАТ «Укрзалізниця» на базі підприємств залізничного транспорту, які реорганізовуються шляхом злиття, згідно з додатком 1. До переліку, наведеного у зазначеному додатку, включено Державне підприємство «Донецька залізниця».

Відповідно до частини 4 статті 36 КЗпП України у разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується.

За змістом частини 1 статті 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

Разом з тим, фактичні дії щодо допуску працівника до роботи на новоствореному підприємстві, нарахування та виплата заробітної плати за інший період фактично складають зміст трудового договору та свідчать про існування між сторонами спору трудових правовідносин.

Отже, АТ «Укрзалізниця» є належним відповідачем у справі, доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.

Розрахунки заробітної плати ОСОБА_1 за оскаржуваний період є належними, допустимими та прийнятними доказами що оцінені судом першої інстанції з дотриманням вимог чинного законодавства.

Тому рішення в частині наявності правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по заробітній платі відповідає встановленим у справі фактичним обставинам, вимогам матеріального і процесуального права і підстав для його скасування немає.

Наведені обставини дають підстави для висновку про те, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по заробітній паті в розмірі що був визначений судом першої інстанції.

Фактично доводи апеляційної скарги за своєю суттю є ідентичними тому що було викладено у відзиві на позовну заяву та зазначені доводи були предметом перевірки судом першої інстанції який дійшов обґрунтованого та законного висновку.

Саме з такого розуміння вищезазначених обставин та норм матеріального права виходить суд апеляційної інстанції, та вважає що суд першої інстанції виконав вимоги закону про законність рішення суду, висновки суду в частині задоволення позовних вимог здійсненні з дотриманням норм матеріального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» залишити без задоволення.

Рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 23 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття та касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 27 січня 2022 року.

Судді: