Справа № 212/666/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2022 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого Чайкіна І.Б., за участю: секретаря судового засідання Новікової В.В., представника позивача - ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 розглянувши в порядку спрощеного провадження, цивільну справу за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КРИВОРІЗЬКА ТЕПЛОЦЕНТРАЛЬ» до ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за комунальні послуги, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2021 року АТ «КРИВОРІЗЬКА ТЕПЛОЦЕНТРАЛЬ» звернулося в суд з позовною заявою до ОСОБА_6 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги з централізованого опалення. Мотивуючи свою заяву тим, що позивач є постачальником теплової енергії за адресою проживання та реєстрації відповідачів: АДРЕСА_1 . Відповідачі не здійснюють оплату за отриману теплову енергію, у зв`язку із чим виникла заборгованість за період з 01.10.2013 по 01.01.2021 року у розмірі 44 755,13 грн., яку позивач просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку, також у зв`язку із невиконанням відповідачами обов`язку щодо сплати заборгованості просить стягнути з них в рівних частинах суму індексу інфляції у розмірі 10 797,60 грн., 3% річних у розмірі 3 939, 87 грн., а також відшкодувати судові витрати по справі у вигляді судового збору в сумі 2 270 грн. 00 коп.

Ухвалою суду від 03 жовтня 2021 року позовну заяву було прийнято до розгляду відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву.

Представник позивача в судовому засіданні просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Відповідач ОСОБА_4 подав до суду додаткові письмові пояснення на позов. Заперечував проти задоволення позовних вимог, оскільки: (а) відсутні договірні відносини між сторонами; (б)вартість послуг не обгрунтована тарифами, не підтверджена первинною бухгалтерською документацією, розрахунок проведено без врахування технічної документації на квартиру, (в) позивач пропустив строки позовної давності.

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав відзив на позов. В судовому засіданні та у відзиві заперечував проти задоволення позовних вимог, оскільки його довірительниця не є власником вищевказаної квартири, не мешкала уцьому житлі. Між сторонами відсутні договірні відносини, а отже підстави для задоволення позовних вимог відсутні. Просив застосувати наслідки спливу позовної давності.

Представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав викладені у запереченнях ОСОБА_4 обставини, заперечував проти задоволення позовних вимог.

Представниця АТ «Криворізька теплоцентраль» у відповіді на відзив вказала, що відсутність договору між позивачем та відповідачами ОСОБА_7 та ОСОБА_2 не може бути підставою звільнення споживачв від оплати послуг у повному обсязі. Відповідачі разом володіють та користуються квартирою, кожен з них не має відокремленого особового рахунку, відокремленого фінансового рахунку для сплати житлово-комунальних послуг, що свідчить про неподільність зобов`язання зі сплати наданих послуг, а тому обов`зок оплати є солідарним. (а.с.43-55)

У запереченні на відповідь на відзив представник відповідачки ОСОБА_2 повторно зауважив, що позивачем не надано жодних доказів мешкання відповідачів у вказаній квартирі, у справі відсутні будь-які акти складені за місцем знаходженням майна, в яких би було зафіксовано факт мешкання відповідачів за даною адресою, вважає доводи позивача щодо спільного володіння та користування нікчемними. Акцентував увагу суду, що всю повноту відповідальності за утворення заборгованості за постачання теплової енергії ща адресою АДРЕСА_1 у період з 01.10.2013р. по 01.01.2021 несе власник житла та сторона у договорі ОСОБА_4 , тому просив відмовити у задоволенні позовної заяви в повному обсязі.(а.с. 69-70)

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Правилами ч. 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 від 28.02.2012 р. зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що перебуває на обслуговуванні у АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КРИВОРІЗЬКА ТЕПЛОЦЕНТРАЛЬ», на яку відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 на послуги централізованого опалення. Власником квартири є ОСОБА_4 . (а.с.6).

Згідно відомостей ВІДДІЛУ РЕЄСТРАЦІЇ МІСЦЯ ПРОЖИВАННЯ ГРОМАДЯН ВИКОНКОМУ ПОКРОВСЬКОЇ РАЙОННОЇ В МІСТІ ОСОБА_6 , від 29.10.2020 року знята з місця реєстрації на підставі рішення суду за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку із вибуттям до нового місця проживання (а.с. 18).

Згідно статті 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Відповідно до положень статті 162 ЖК України власник зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «КРИВОРІЗЬКА ТЕПЛОЦЕНТРАЛЬ» по специфіці своєї виробничої діяльності здійснює постачання теплової енергії для потреби опалення і гарячого водопостачання населенню, яке відповідно зі ст. 67, 68, 162 Житлового Кодексу України зобов`язане робити оплату за отриману теплову енергію, згідно особового рахунка і встановлених тарифів.

Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що 2-кімнатна квартира за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 51,8 кв.м, житловою площею 29 кв.м належить на праві приватної власності в частині 1/1 ОСОБА_4 (а.с. 34-35), що сторонами не заперечувалось.

Відповідно до наданих позивачем розрахунків боргу, послуги АТ «Криворізька Теплоцентраль» за адресою АДРЕСА_1 за о/р НОМЕР_1 надавались із розрахунку на трьох споживачів: ОСОБА_8 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 . (а.с.6)

Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово- комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Статтею 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» , окрім іншого, визначено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору та обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Частиною шостою ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (№1875-IV від 24.06.2004) передбачено, що споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (№1875-IV від 24.06.2004) споживач має право на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Введений в дію з 10.06.2018 пункт 6 частини 1 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (№ 2189-VIII) передбачає, право споживача на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг.

З системного аналізу вказаних норм можна зробити висновок, що, правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги (постанова Верховного Суду від 18 березня 2019 року у справі № 210/5796/16-ц)

Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.Положенням статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 529/613/17-ц зроблено висновок, що «відповідно до частини першої статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Тлумачення як положень частини першої статті 714, так і інших норм глави 54 ЦК дозволяє стверджувати, що по своїй суті договір, на підставі якого відбувається постачання теплової енергії споживачу, є видом договору купівлі-продажу».

Відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг і фізичною особою (споживачем), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення регулюються Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630. Відповідно до пункту 8 Правил послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Відсутність укладеного договору не звільняє споживачів від сплати за фактично надані послуги (постанова Верховного Суду від 20.11.2019 № 295/12613/16-ц). Пунктом 20 Правил визначено, що плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Відповідно до пункту 21 Правил у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання - з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалюваної площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) та з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря і фактичної кількості днів надання цієї послуги в місяці, який є розрахунковим.

Підпунктом 1 пункту 29 Правил та частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (№1875-IV від 24.06.2004) передбачено два випадки, коли споживач має право на несплату вартості житлово-комунальних послуг: за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання); за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Одночасно, підпункт 14 пункту 32 Правил встановлено обов`язок виконавця послуг зменшувати розмір плати за послуги у разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі його письмової заяви та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання). Як зазначено вище, дане правило діяло до 09.06.2018, тобто до набрання законної сили статтею 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (№ 2189-VIII) . Дані про те, що відповідачі в цей період звертались до позивача із заявами про зменшення розміру оплати з наданням відповідних підтверджуючих документів у справі відсутні.

Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» по специфіці своєї виробничої діяльності здійснює постачання теплової енергії для потреби опалення і гарячого водопостачання населенню, яке відповідно зі ст. 67, 68, 162 Житлового Кодексу України зобов`язане робити оплату за отриману теплову енергію, згідно особового рахунка і встановлених тарифів.

Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року в справі №6-2951цс15.

Крім того, п.1 ч.3 ст.20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що саме споживач зобов`язаний укласти договір про надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Таким чином, позивачем доведений обов`язок ОСОБА_8 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 оплачувати вартість житлово-комунальних послуг - надання централізованого опалення.

Згідно п. 2 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» затверджених Постановою КМУ №630 від 21.07.2005 р. опалювана площа (об`єм) квартири (будинку садибного типу) це загальна площа (об`єм) квартири, а також будинку садибного типу без урахування площі лоджій, балконів, терас. Відповідачем ОСОБА_4 не надано доказів на підтвердження того, що опалювальна площа менша ніж, зазначена в розрахунку заборгованості. Посилання на те, що до корисної площі входить площа балкону не доведена лише даними з копії технічного паспорту наданого до матеріалів справи, враховуючи також і те, що при розрахунку корисної та загальної площі, площа балкону вираховується із застосуванням певного коефіцієнту, що не було враховано відповідачем, який зазначав, що площа балкону складає 0,3 та 0,8 м2. Так, відповідно до технічної документацію на зазначене житло, загальна площа складає 51,8 кв. м., а площа за вирахуваннм балконів складає 50,7 кв. м. Опалювальна ж площа складає 50,7 кв. м., а отже доводи відповідача ОСОБА_4 в цій частині спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за період з жовтня 2013 року по січень 2021 року по особовому рахунку № НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_1 за послуги централізованого опалення, загальна заборгованість станом на січень 2021 року складає 59 492, 59 гривень (а.с.4).

Щодо строку позовної давності суд зазначає наступне.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що «позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав учасників Конвенції, виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу» (пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»).

За правилами статті 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Приписами частини четвертої статті 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Частинами першою, п`ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Представниками відповідачів було подано заяви про застосування строку позовної давності.

Представником позивача подано розрахунок заборгованості в межах позовної давності за період з 01.01.2018 року по 31.12.2020 року за адресою: АДРЕСА_1 у розмірі 23950,97гривень, який перевірено судом.

Доказів погашення заборгованості та спростування розрахунку заборгованості до суду відповідачами не надано.

АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «КРИВОРІЗЬКА ТЕПЛОЦЕНТРАЛЬ», окрім вимоги про повернення відповідачами боргу за надані ним послуги, останні мають сплатити позивачеві три проценти річних й інфляційні втрати.

Так, згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством.

Оскільки, неправомірними діями відповідачів позивачеві було завдано збитків, по суті матеріальної шкоди, яка виражена в грошовому еквіваленті, а відтак є грошовим зобов`язанням, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних узгоджуються з положеннями частини 2 статті 625 ЦК України.

Таким чином, з врахуванням що ОСОБА_6 , 29.10.2020 року знята з місця реєстрації на підставі рішення суду за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку із вибуттям до нового місця проживання (а.с. 18), з відповідачів підлягають стягненню в солідарному порядку:

- солідарно з ОСОБА_8 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КРИВОРІЗЬКА ТЕПЛОЦЕНТРАЛЬ» суму заборгованості по оплаті за централізоване опалення за період з січня 2018 року по жовтень 2020 року (момент зняття з реєстрації ОСОБА_6 ), за адресою: АДРЕСА_1 у розмірі: 20632,94 гривень, сума індексу інфляції у розмірі 796,70 гривень, 3 % річних у розмірі 1119,61 гривень, а всього 22549,25 гривень.

- солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КРИВОРІЗЬКА ТЕПЛОЦЕНТРАЛЬ» суму заборгованості по оплаті за централізоване опалення за період з 01 листопада 2020 року по 31 грудня 2020 року, за адресою: АДРЕСА_1 у розмірі: 3 318, 03 гривень 3 % річних у розмірі 0,84 гривень, а всього 3 318 гривень 87 копійок, по 1 659,21 грн.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути суму понесених ним судових витрат у розмірі частки задоволених позовних вимог, що становить (2270,00 грн. (судовий збір сплачений за подання позовної заяви) х 43,48 % (задоволені позовні вимоги у відсотковому співвідношенні) = 987 грн.), тобто по 329 гривень з кожного.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 81, 247, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст. ст.525, 625, 901, 903 ЦК України, ЗУ «Про теплопостачання», ст. ст.16, 20, 21, 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КРИВОРІЗЬКА ТЕПЛОЦЕНТРАЛЬ» до ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за комунальні послуги задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_6 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КРИВОРІЗЬКА ТЕПЛОЦЕНТРАЛЬ» суму заборгованості по оплаті за централізоване опалення за період з січня 2018 року по жовтень 2020 року, за адресою: АДРЕСА_1 у розмірі: 20632,94 гривень, сума індексу інфляції у розмірі 796,70 гривень, 3 % річних у розмірі 1119,61 гривень, а всього 22549,25 гривень.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КРИВОРІЗЬКА ТЕПЛОЦЕНТРАЛЬ» суму заборгованості по оплаті за централізоване опалення за період з 01 листопада 2020 року по 31 грудня 2020 року, за адресою: АДРЕСА_1 у розмірі: 3 318, 03 гривень 3 % річних у розмірі 0,84 гривень, а всього 3 318 гривень 87 копійок.

Стягнути в рівних частинах з ОСОБА_6 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КРИВОРІЗЬКА ТЕПЛОЦЕНТРАЛЬ» судові витрати зі сплати судового збору в сумі 987 гривень, тобто по 329 грн. з кожного.

В іншій частині позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Позивач: АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «КРИВОРІЗЬКА ТЕПЛОЦЕНТРАЛЬ», ,місцезнаходження: 50014, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Електрична,1.

Відповідач: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання невідоме, останнє місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складений 28 січня 2022 року.

Суддя: І. Б. Чайкін