Справа № 739/1896/21
Провадження № 2/739/78/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

20 січня 2022 року м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Чепурка В.В.,

за участі:

секретаря судового засідання Лукаш Н.Я.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернігівгаз збут» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послугами з постачання природного газу,

В С Т А Н О В И В:

1. Описова частина

Стислий виклад позицій учасників справи

ТОВ «Чернігівгаз збут» (далі позивач), діючи через свого представника Козінову Г.О., звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (далі відповідач) про стягнення солідарно заборгованості за послугами з постання природного газу до належної останнім квартири АДРЕСА_1 , у розмірі 12 731 грн. 70 коп.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідачі є співвласника вказаної вище квартири, розташованої у будинку, приєднаному до газорозподільних мереж, особовий рахунок № НОМЕР_1 . Позивач здійснює постачання природного газу на території Чернігівської області. Між позивачем та відповідачами було укладено договір постачання природного газу шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору. Відповідачі належним чином користувалися послугами з постачання природного газу через приєднану мережу позивача і про припинення газопостачання не заявляли. Згідно інформації оператора ГРМ на території Чернігівської області, яким є АТ «Чернігівгаз», за період з 01 жовтня 2019 року по 30 червня 2021 року об`єм спожитого газу в квартирі, належній відповідачам, становив 2 968 грн. 962 м. куб. При цьому свої обов`язки щодо сплати за постачання газу відповідачі не виконують, у зв`язку з чим за вказаний період утворилася заборгованість у розмірі 12 731 грн. 70 коп. Посилаючись на положення статей 610, 611, 633, 641-643 ЦК України, статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» позивач просить стягнути з відповідачів солідарно на свою користь суму вказаної заборгованості.

Представник позивача, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явилася. При цьому подала заяву про розгляд справи без її участі в якій зазначила про відсутність заперечень проти заочного розгляду справи без участі відповідачів з винесенням заочного рішення.

Відповідачів у судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце судового розгляду повідомлялися належним чином, шляхом надіслання повісток про виклик за адресами їхнього проживання, зареєстрованими у встановленому законом порядку, які повернулися до суду з відмітками про відсутність відповідачів за вказаними адресами. За таких обставин, відповідно до пункту 4 частини сьомої статті 128, статті 130 ЦПК України відповідачі вважаються належним чином повідомленими про час та місце судового розгляду. При цьому останні заяв по суті справи та про розгляд справи без їх участі до суду не подали.

Заяви та клопотання учасників справи

Представником позивача подано заяву про розгляд справи без її участі та про відсутність заперечень проти розгляду справи без участі відповідачів і винесення судом заочного рішення.

Інших заяв та клопотань від представника позивача та відповідачів не надходило.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою від 10 грудня 2021 року судом відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд даної справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін у справі, при цьому роз`яснено відповідачам право подати відзиви на позов та заперечення, а позивачу, у разі подання відповідачами відзивів, право подати відповідь на відзив, а також визначено необхідні для вчинення вказаних дій строки.

У зв`язку з розглядом справи у порядку спрощеного позовного провадження, враховуючи, те, що відповідачі, будучи належним чином повідомленими про розгляд справи, у судове засідання не з`явилися, відзивів на позов та заяв про розгляд справи без їх участі не подали, беручи до уваги позицію представника позивача, суд ухвалив здійснити розгляд справи за наявними у матеріалах справи доказами з постановленням заочного рішення.

Зважаючи на неявку у судове засідання всіх учасників справи, на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося.

2. Мотивувальна частина

Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин та оцінка аргументів і доказів учасників справи

Дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено, позивачздійснює торгівлю газом через місцеві (локальні) трубопроводи, що підтверджується копією виписки з Єдиного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців та копіями типового договору постачання природного газу побутовим споживачам (а.с. 7-11).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що міститься у довідці №251939048, відповідач ОСОБА_2 є власником 2/3 частин квартири АДРЕСА_1 , (а.с. 12-13). При цьому відповідачка ОСОБА_1 є власником 1/3 частини вказаної квартири, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 09 лютого 2018 року (а.с. 14).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний, зокрема, укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом.

Частиною першою статті 12 Закону «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах,.

Згідно пункту 1 частини першої статті 7 вказаного Закону споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.

Такому праву прямо кореспондує визначений пунктом 5 частини другої статті 7 вказаного Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

У матеріалах справи міститься подана відповідачкою ОСОБА_1 19 лютого 2018 року заява-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам за адресою: АДРЕСА_2 , (а.с. 17). При цьому відповідач ОСОБА_2 аналогічної заяви-приєднання не подавав.

Частиною п`ятою статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відмова споживача від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем.

Отже, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Аналогічні правові позиції викладені у постановах Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, та від 06 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16 (провадження № 61-26204св18).

Будь-яких доказів того, що відповідач ОСОБА_2 не проживає у квартирі АДРЕСА_1 , співвласником якої він є, матеріали справи не містять.

Отже, відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зобов`язані здійснювати оплату отриманих житлово-комунальних послуг, зокрема й послуг з постачання природного газу до належної їм квартири.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку нарахувань (на підставі даних про обсяги споживання, наданих АТ «Чернігівгаз») та оплат по особовому рахунку № НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , споживачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 мають заборгованість за послугами з постачання природного газу за період з жовтня 2019 року по червень 2021 року в розмірі 12 731 грн. 70 коп. (а.с. 15).

Факт споживання послуг з постачання природного газу за вказаною адресою підтверджується відомостями щодо об`ємів (обсягу) фактично спожитого природного газу, за період з 01 жовтня 2019 року по 30 червня 2021 року, які включені в баланс ТОВ «Чернігівгаз Збут» та відображені у відповідному повідомленні РГК «Чернігівгаз» від 23 жовтня 2021 року (а.с. 18), що відповідають вищевказаному розрахунку нарахованої заборгованості споживачам ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 15).

Згідно пунктів 1, 2, частини першої статті 12 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами.

Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку. Договір на постачання природного газу постачальником є публічним.

Обов`язок споживача своєчасно сплачувати постачальнику вартість природного газу передбачений і пунктом 2.1 типового договору постачання природного газу побутовим споживачам.

Відповідно до пункту 1.3 типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, цей Договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України на невизначений строк шляхом приєднання Споживача до умов цього Договору. Фактом згоди Споживача про приєднання до умов цього Договору є отримання Постачальником поданої Споживачем заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам та/або сплачений Споживачем рахунок (квитанція) Постачальника за поставлений природний газ.

Згідно пункту 6 частини першої статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Пунктом 5 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», передбачено, що індивідуальний споживач зобов`язаний, серед іншого, оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Згідно абзацу 4 пункту 3 глави 4 розділу IX Кодексу газорозподільних систем, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30 вересня 2015 року № 2494, у разі тимчасового не проживання зареєстрованих на об`єкті споживача осіб споживач (або уповноважена ним особа) має своєчасно, але не пізніше ніж у місячний строк повідомити про це Оператора ГРМ та надати документи, які підтверджують відсутність зареєстрованої особи. Якщо період відсутності зареєстрованої особи буде перевищувати шість місяців, споживач (або уповноважена ним особа) у місячний строк з моменту закінчення кожного шестимісячного періоду має надавати Оператору ГРМ оновлену письмову заяву з відповідними підтвердними документами.

Доказів на підтвердження того, що відповідачі зверталися до Оператора ГРМ з повідомленням щодо їх тимчасового не проживання за адресою: АДРЕСА_2 , матеріали справи не містять.

Згідно статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, і яке, згідно ст. 11 ЦК України, виникає в тому числі і з договорів.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною четвертою статті 319 ЦК України визначено, що власність зобов`язує.

Оскільки судом встановлено, що відповідачі по справі є співвласниками квартири АДРЕСА_1 , яка належить їм на праві спільної часткової власності, а також користувачами послуг з постачання природного газу через приєднану мережу ТОВ «Чернігівгаз Збут», які надаються за вказаною адресою, при цьому вони не виконують свої зобов`язання щодо своєчасної оплати послуг з постачання природного газу, в результаті чого за період з 01 жовтня 2019 року по 30 червня 2021 рокуутворилася заборгованість в розмірі 12 731 грн. 70 коп., суд приходить до висновку, що кожен з відповідачів має нести відповідальність за сплату послуг з постачання природного газу відповідно до своєї частки у спільному майні, так як іншої домовленості між співвласниками щодо утримання квартири судом не встановлено і доказів визначення уповноваженого власника квартири не надано. Отже, вимоги про стягнення вказаної заборгованості з відповідачів солідарно є необґрунтованими.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 522/7683/13-ц.

За таких обставин з відповідачки ОСОБА_1 підлягає стягненню заборгованість за послугами з постачання природного газу у розмірі 4 243 грн. 90 коп., що відповідає належній їй 1/3 частці квартири, а з відповідача ОСОБА_2 підлягає стягненню заборгованість за послугами з постачання природного газу у розмірі 8 487 грн. 80 коп., що відповідає належним йому 2/3 часткам квартири. Відповідно позов підлягає задоволенню частково.

Судові витрати

Позивачем здійснено судові витрати на сплату судового збору у розмірі 2 270 грн. 00 коп., при цьому відповідачами судові витрати не здійснювалися.

За таких обставин, відповідно до вимог статті 141 ЦПК України з відповідачки ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь позивача в якості відшкодування судових витрат 756 грн. 67 коп. (2 270 грн. 00 коп. х 1/3), а з відповідача ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь позивача в якості відшкодування судових витрат 1 513 грн. 33 коп. (2 270 грн. 00 коп. х 2/3).

На підставі викладеного, керуючись статтями 81-83, 141, 258-259, 263-268, 273, 280-289, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернігівгаз збут» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послугами з постачання природного газу - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернігівгаз Збут» заборгованість за послугами з постачання природного газу до квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , за період з 01 жовтня 2019 року по 30 червня 2021 року, врозмірі 4243(чотири тисячі двісті сорок три) гривні 90 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернігівгаз Збут» заборгованість за послугами з постачання природного газу до квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , за період з 01 жовтня 2019 року по 30 червня 2021 року, врозмірі 8 487 (вісім тисяч чотириста вісімдесят сім) гривень 80 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернігівгаз Збут»судові витрати у розмірі 756 (сімсот п`ятдесят шість) гривень 67 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернігівгаз Збут»судові витрати у розмірі 1 513 (одна тисяча п`ятсот тринадцять) гривень 33 копійки.

Заочне рішення може бути переглянуте Новгород-Сіверським районним судом Чернігівської області за письмовою заявою відповідача, який має право подати її до Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У випадку залишення ухвалою суду заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, воно може бути оскаржене відповідачем шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду у загальному порядку в тридцятиденний строк з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене позивачем шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернігівгаз збут», , місцезнаходження: Чернігівська область, м. Чернігів, вул. Любецька, 68.

Відповідач 1: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач 2: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

Суддя В.В. Чепурко