головуючий у суді І інстанції Савицький О.А.
провадження № 22-ц/824/1464/2022
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 січня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Мостової Г.І.,

суддів: Березовенко Р.В., Лапчевської О.Ф.,

за участю секретаря судового засідання: Сердюк К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами Дочірнього підприємства «ДКП Тріада» та ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 02 березня 2021 року

у справі за позовом ОСОБА_2

до Дочірнього підприємства «ДКП Тріада»,

ОСОБА_1 ,

державного реєстратора Комунального підприємства «Центр правової допомоги» Мельника Дмитра Сергійовича,

державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстратор» Нікітіної Юлії Володимирівни,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Лігун Андрій Іванович,

про визнання недійсними договорів купівлі-продажу нерухомого майна та скасування рішень про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно,

в с т а н о в и в :

У травні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом до ДП «ДКП Тріада», ОСОБА_1 , Державного реєстратора КП «Центр правової допомоги» Мельника Д.С., Державного реєстратора КП «Реєстратор» Нікітіної Ю.В., приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Лігун А.І., у якому просив

визнати недійсним договір купівлі-продажу нежилого будинку (літ. В), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0, посвідченого 19 квітня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лігун А.І., зареєстрованого в реєстрі за № 1570,

скасувати рішення № 46567010 від 19 квітня 2019 року про державну реєстрацію права власності на нежилий будинок (літ. В), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0,

скасувати запис про право власності № 31270244, внесений на підставі цього рішення, витребування у відповідача копії договору купівлі-продажу нежилого будинку (літ. В), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0, посвідченого 19 квітня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лігун А.І., зареєстрованого в реєстрі за № 1570.

В подальшому позивач подав заяву про уточнення позовних вимог, яка була прийнята судом до розгляду, у якій просив

визнати недійсним правочин про перереєстрацію за ДП «ДКП «Тріада» права власності на нерухоме майно - нежилий будинок (літ. В), загальною площею 27,90 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень Державного реєстратора КП «Центр правової допомоги» Мельника Д.С. від 05 квітня 2019 року (індексний номер рішення 46343967);

скасувати рішення № 46343967 від 05 квітня 2019 року та запис про право власності № 31059821, внесений на підставі цього рішення;

скасувати рішення Державного реєстратора КП «Реєстратор» Нікітіної Ю.В. № 46552830 від 19 квітня 2019 року про скасування запису про іпотеку відносно нежилого будинку (літера В), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

скасувати рішення Державного реєстратора КП «Реєстратор» Нікітіної Ю.В. № 46553236 від 19 квітня 2019 року про скасування запису про скасування державної реєстрації обтяження відносно нежилого будинку (літ. В), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

визнати недійсним договір купівлі-продажу будинку (літ. В), загальною площею 27,90 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 0, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між ДП «ДКП «Тріада» та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лігуном А.І., зареєстрований в реєстрі за № 1570;

скасувати рішення № 46567010 від 19 квітня 2019 року та запис про право власності № 312702244, внесений на підставі цього рішення; скасувати рішення Державного реєстратора КП «Реєстратор» Нікітіної Ю.В. № 46568308 від 19 квітня 2019 року про зміну загальної площі нежилого будинку (літ. В), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 з 27,60 кв.м. до 59,60 кв.м.;

витребувати у ОСОБА_1 нерухоме майно - нежилий будинок (літ. В), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №0, загальною площею 27,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що 03 вересня 2012 року між ним як позикодавцем та ДП «ДКП Тріада» як позичальником було укладено договір позики. В якості забезпечення боргових зобов`язань ДП «ДКП Тріада» передав у іпотеку позивачу нерухоме майно - нежилий будинок (літ. В), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . ДП «ДКП Тріада» свої боргові зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим позивач 25 лютого 2013 року подав до реєстраційної служби Головного управління юстиції в м. Києві заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 183475 на об`єкт нерухомого майна та набув вказане нерухоме майно у власність.

У квітні 2019 року позивач дізнався про рішенням Шевченківського районного суд міста Києва від 25 липня 2017 року визнано недійсною перереєстрацію нерухомого майна на нього.

05 квітня 2019 року Державним реєстратором КП «Центр правової допомоги» Мельником Д.С. до Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про перехід права власності на нежитлове приміщення до ДП «ДКП «Тріада».

19 квітня 2019 року Державним реєстратором КП «Реєстратор» Нікітіною Ю.В. внесено інформацію про скасування записів про іпотеку та супутні обтяження нежитлового приміщення.

19 квітня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лігуном А.І. посвідчено договір купівлі-продажу зазначеного нежилого приміщення, укладеного між ДП «ДКП «Тріада» та ОСОБА_1

19 квітня 2019 року Державним реєстратором КП «Реєстратор» Нікітіною Ю.В. внесено інформацію щодо рішення про зміну загальної площі нежилого приміщення з 27,60 кв.м. до 59,60 кв.м.

Враховуючи вищевикладене, позивач зазначав, що всі реєстраційні дії, які були вчинені по відношенню до нежилого приміщення після набуття ним права власності є протиправними, оскільки належне йому майно незаконно без його згоди вибуло з володіння та відповідно до частини 1 статті 388 ЦК України таке майно підлягає витребуванню.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 02 березня 2021 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано недійсним правочин про перереєстрацію за ДП «ДКП Тріада» права власності на нерухоме майно, а саме на нежилий будинок (літ. В), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 27,90 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0, за яким 05 квітня 2019 року державним реєстратором КП «Центр правової допомоги» Мельником Д.С. прийнято рішення про реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 46343967, а також, скасовано вказане рішення та запис про право власності № 31059821, внесений на підставі цього рішення.

Скасовано рішення державного реєстратора КП «Реєстратор» Нікітіної Ю.В. № 46552830 від 19 квітня 2019 року про скасування запису про іпотеку відносно нежилого будинку (літера В), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Скасовано рішення державного реєстратора КП «Реєстратор» Нікітіної Ю.В. № 46553236 від 19 квітня 2019 року про скасування запису про іпотеку відносно нежилого будинку (літ. В), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнано недійсним договір купівлі-продажу нежилого будинку (літера В), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 27,90 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0, укладений 19 квітня 2019 року між ДП «ДКП Тріада» та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лігуном А.І., зареєстрований в реєстрі за № 1570, а також скасовано прийняте на підставі вказаного правочину 19 квітня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лігуном А.І. рішення про реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 46567010, та запис про право власності № 31270244, внесений на підставі цього рішення.

Скасовано рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстратор» Нікітіної Ю.В. № 46568308 від 19 квітня 2019 року про зміну загальної площі нежилого будинку (літера В), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з 27,6 кв.м. на 59,6 кв.м.

Витребувано у ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 нерухоме майно, а саме на нежилий будинок (літ. В), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 27,60 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0.

Стягнуто з ДП «ДКП Тріада», ОСОБА_1 , державного реєстратора КП «Центр правової допомоги» Мельника Д.С., державного реєстратора КП «Реєстратор» Нікітіної Ю.В. на користь ОСОБА_2 судові витрати у сумі 25 172 грн., з яких: 9 172 грн - судові витрати по сплаті судового збору; 16 000 грн - витрати на професійну правничу допомогу, в рівних частках, а саме, по 6 293 грн з кожного.

Суд першої інстанції обґрунтував свої висновки тим, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, зважаючи на те, що обставини, на які позивач посилається в обґрунтування своїх позовних вимог, що стосуються витребування майна, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що спірне нерухоме майно підлягає витребуванню у ОСОБА_1 на користь позивача, як законного власника.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ДП «ДКП Тріада» подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 02 березня 2021 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 .

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 02 березня 2021 року, а також ухвали: від 24 травня 2019 року, від 18 вересня 2019 pоку, від 10 грудня 2019 року (щодо зловживання правом), від 20 грудня 2019 року, від 15 червня 2020 року є незаконними та необґрунтованими з огляду на таке:

Щодо ухвал про відкриття провадження у справі від 24 травня 2019 року, ухвали від 18 вересня 2019 року (про відвід судді) та від 10 грудня 2019 року (щодо зловживання правом).

ОСОБА_2 , зловживаючи своїми правами, обрав потрібного йому суддю - Савицького О.А.

Обґрунтування ухвал суду першої інстанції від 16 вересня 2019 року та від 18 вересня 2019 року про відвід суду є формальною відпискою суду та свідчить про ухилення від обов`язку мотивувати прийняті рішення.

Щодо зловживання процесуальними правами.

Ухвалою суду від 10 грудня 2019 року відмовлено у задоволенні клопотання про визнання дій позивача зловживанням процесуальними правами та про залишення позову без розгляду. Суд ухилився від мотивування цього судового рішення, зазначивши в обґрунтування цієї ухвали, що «представником позивача не доведено та не підтверджено належними і допустимим доказами, а судом не встановлено будь-яких обставин, які б свідчили про наявність в діях позивача зловживання своїми процесуальними правами».

Щодо ухвали суду від 20 грудня 2021 року, якою прийнято до розгляду заяву позивача про уточнення позовних вимог від 06 грудня 2019 року.

Заява про уточнення позовних вимог від 06 грудня 2019 pоку, якою позивач фактично просить доповнити свій позов додатковими вимогами, є такою, що суперечить статті 49 ЦПК України.

Щодо ухвали суду від 15 червня 2020 року, якою поновлено строки для звернення з клопотанням про витребування доказів та витребувано низку доказів, є незаконною та необґрунтованою.

Суд першої інстанції вирішив питання про права та обов`язки нотаріуса Лігуна А.І., який не був залучений до участі у справі в якості відповідача по цій справі.

Неправильне застосування норм матеріального права.

Щодо визнання недійсним правочину про перереєстрацію за ДП «ДКП «Тріада» права власності на нерухоме майно, а саме на нежилий будинок (літера В), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 27,90 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 0, за яким 05.04.2019 р. державним реєстратором Комунального підприємства «Центр правової допомоги» Мельником Д.С. прийнято рішення про реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 46343967, а також скасувати вказане рішення та запис про право власності № 31059821, внесений на підставі цього рішення.

Державна реєстрація права власності на нерухоме майно не є правочином. Суд першої інстанції неправильно кваліфікував державну реєстрацію права власності на нерухоме майно на підставі свідоцтва про право власності як правочин.

Свідоцтво про право власності від 08 січня 2002 року на спірний будинок, не оспорюється, а тому реєстрація за ДП «ДКП Тріада» права власності на підставі цього свідоцтва є законною.

Крім того, вказане свідоцтво видане 08 січня 2002 pоку, а тому не стосується прав ОСОБА_2 , які засновуються на договорі іпотеки від 03 вересня 2012 року.

Позивач помилково зазначає, що саме у зв`язку із перереєстрацію за ДП «ДКП «Тріада» права власності на спірний будинок від 05 квітня 2019 року спірний будинок вибув з його власності.

В матеріалах справи відсутнє рішення реєстратора Мельника Д.С. про реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 46343967 від 05 квітня 2019 року.

Щодо скасування рішень державного реєстратора КП «Реєстратор» Нікітіної Ю.В. від 19 квітня 2019 року про скасування запису про іпотеку відносно нежилого будинку (літера В), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та рішення № 46553236 від 19 квітня 2019 року про скасування запису про іпотеку відносно нежилого будинку (літера В), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

ДП «ДКП Тріада» виконало свій обов`язок перед ОСОБА_2 за договором позики від 03 вересня 2012 pоку, про що свідчить наявність у ДП «ДКП Тріада» обох оригіналів цього договору.

Щодо визнання недійсним договір купівлі-продажу нежилого будинку від 19 квітня 2019 року.

Права ОСОБА_2 не порушуються оспорюваним договором купівлі-продажу від 19 квітня 2019 року.

Крім того, ОСОБА_2 не є стороною цього договору, а тому позивачем обрано неналежний спосіб захисту.

Щодо скасування рішення державного реєстратора Нікітіної Ю.В. № 46568308 від 19 квітня 2019 року про зміну загальної площі нежилого будинку з 27,6 кв.м. на 59,6 кв.м.

Ця вимога не є похідною від будь-яких інших вимог, заявлених позивачем. Позивач не обґрунтовує цю вимогу жодними обставинами справи. Суд першої інстанції не досліджував обставин зміни площі спірного нерухомого майна. Провадження у справі в цій частині слід закрити, оскільки зазначену вимогу слід розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Щодо витребування у ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 спірного нерухомого майна. Саме власник має право витребувати майно з чужого незаконного володіння (стаття 387ЦК України).

Вимоги про визнання договору купівлі-продажу від 19 квітня 2019 року та витребування з чужого незаконного володіння є взаємовиключними вимогами, а тому не можуть бути задоволені одночасно.

Відповідач ОСОБА_1 також подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 02 березня 2021 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 .

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим з огляду на таке.

Державна реєстрація за ОСОБА_2 права власності на спірний будинок скасована за рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 червня 2018 року. Отже, у ОСОБА_2 немає титулу на це приміщення. Витребування майна з незаконного володіння можливо особою, за якою воно зареєстроване на праві власності. Таким чином, вказане майно не зареєстроване за ОСОБА_2 і така реєстрація не поновиться, навіть якщо оскаржуване судове рішення буде повністю виконане та зареєстроване в державному реєстрі прав на нерухоме майно.

При цьому у позові ОСОБА_2 не просить поновити реєстрацію за собою права власності. ОСОБА_2 не був власником приміщення станом на момент укладення договору купівлі-продажу від 19 квітня 2019 pоку.

Спір щодо права власності ОСОБА_2 на приміщення існує з ДП «ДКП Тріада», а отже ОСОБА_2 не може витребувати у ОСОБА_1 це приміщення. У ОСОБА_2 відсутній правовстановлюючий документ, оскільки договір іпотеки припинений (цей факт визнають усі сторони справи), реєстрація права власності ОСОБА_2 скасована за рішенням адміністративного суду, яке є чинним на сьогодні.

Колегія суддів, вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційних скарг та відзиву на неї, вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що 03 вересня 2012 року між ОСОБА_2 , як позикодавцем, та ДП «ДКП Тріада», як позичальником, укладений договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського територіального округу Мироненко О.Ф. та зареєстрований у реєстрі за №3488.

За умовами вказаного договору позики позикодавець передав у власність позичальнику грошові кошти у сумі 319 720 грн, що є еквівалентом 40 000 дол США за курсом НБУ на день передачі коштів, а позичальник зобов`язувався на умовах, передбачених договором, повернути суму позики та сплатити проценти за користування нею.

Відповідно до умов пункту 1 зазначеного договору позики, позичальник зобов`язався повернути позику не пізніше третього грудня 2012 року включно у сумі у гривнях, що є еквівалентом 40 000 дол США за курсом НБУ на день повернення грошових коштів.

Із метою забезпечення виконання зобов`язань за договором позики, 03 вересня 2012 року між ОСОБА_2 та ДП «ДКП Тріада» укладений договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського територіального округу Мироненко О.Ф. та зареєстрований у реєстрі за № 3489, предметом якого є нежилий будинок (літ. В), загальною площею 27,90 кв. м, який розташований на АДРЕСА_1 , який належить на праві власності ДП «ДКП» Тріада».

За умовами пункту 5.2 укладеного між сторонами договору іпотеки від 03 вересня 2012 року, звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється такими способами: за рішенням суду; у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса; шляхом позасудового врегулювання згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до пункту 5.2.1 договору іпотеки за рішенням іпотекодержателя, звернення стягнення на предмет іпотеки може відбуватись шляхом позасудового врегулювання на підставі цього договору, статті 36-38 Закону України «Про іпотеку» таким чином: передачею іпотекодавцем іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання іпотекодавцем зобов`язань за договором позики у порядку, передбаченому статтею 37 Закону України «Про іпотеку». Ціною придбання іпотекодержателем у власність предмета іпотеки є ринкова вартість предмета іпотеки, яка визначається незалежним суб`єктом оціночної діяльності на момент прийняття майна у власність. Задоволення вимог іпотекодержателя при цьому відбувається в порядку та розмірі, визначеному статтею 37 Закону України «Про іпотеку».

Також сторони узгодили, що підписанням договору іпотеки дійшли згоди про перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя після спливу сорокаденного строку з моменту надсилання письмової вимоги на адресу іпотекодавця попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання вимоги про виконання зобов`язання, якщо іпотекодержателем обрано такий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки і в такому випадку цей договір буде виступати правовстановлюючим документом та правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки.

Таким чином, у іпотечному договорі міститься застереження, яке прирівнюється до договору про задоволення вимог іпотекодержателя та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

У зв`язку з невиконанням ДП «ДКП «Тріада» умов договору позики щодо повернення грошових коштів, 12 лютого 2013 року ОСОБА_2 подав до Реєстраційної служби Головного управління юстиції в м. Києві заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 183475 на об`єкт нерухомого майна нежилий будинок (літ. В) загальною площею 27,90 кв. м, який розташований на АДРЕСА_1 .

Рішенням державного реєстратора Реєстраційної служби Головного управління юстиції в м. Києві Каравай Н. В. від 25 лютого 2013 року № 541781 за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на нежилий будинок (літ. В) загальною площею 27,90 кв. м, який розташований на АДРЕСА_1 .

ДП «ДКП Тріада» оскаржило вказану державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 та звернулося до суду із позовом до ОСОБА_2 , треті особи: Головне територіальне управління юстиції в м. Києві в особі Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в м. Києві, Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), про визнання правочину про перереєстрацію права власності недійсним та його скасування.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва у справі № 761/5663/16-ц від 25 липня 2017 року позов ДП «ДКП Тріада» до ОСОБА_2 , треті особи: Головне територіальне управління юстиції в м. Києві в особі Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в м. Києві, Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) - задоволено.

Визнано недійсним правочин про перереєстрацію за ОСОБА_2 права власності на нерухоме майно - нежилий будинок (літера В) загальною площею 27,90 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №0, що розташований в АДРЕСА_1 , на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень Державного реєстратора Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в м. Києві Каравай Надії Володимирівни від 25 лютого 2013 року №541781.

ДП «ДКП Тріада», обґрунтовуючи позовні вимоги вказаним вище рішенням Шевченківського районного суду міста Києва у справі № 761/5663/16-ц від 25 липня 2017 року, звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про зобов`язання вчинити дії, скасування записів за № 207712 від 12 лютого 2013 року, № 207732 від 03 вересня 2012 року.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю відмови відповідача щодо скасування спірних записів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, оскільки право власності на нежилий будинок (літ. В) загальною площею 27,90 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 визнано за ДП «ДКП Тріада» на підставі рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 25 липня 2017 року у справі №761/5663/16-ц.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 червня 2018 року у справі № 826/17780/17 позов задоволено частково.

Скасовано запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 207712 від 12 лютого 2013 року про реєстрацію права власності на нерухоме майно - нежилий будинок (літ. В) загальною площею 27,90 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 0, що розташований в АДРЕСА_1 , на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 541781 від 25 лютого 2013 року державного реєстратора Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в м. Києві Каравай Н.В.

Зобов`язано Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) внести запис про скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 207712 від 12 лютого 2013 року про реєстрацію права власності на нерухоме майно - нежилий будинок (літ. В) загальною площею 27,90 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 0, що розташований в АДРЕСА_1 , на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 541781 від 25 лютого 2013 року державного реєстратора Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в м. Києві Каравай Н.В.

В подальшому рішення Шевченківського районного суду міста Києва у справі № 761/5663/16-ц від 25 липня 2017 року було скасовано Постановою Київського апеляційного суду від 25 червня 2019 року та ухвалено нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Зазначена постанова Київського апеляційного суду від 25 червня 2019 року залишена в силі постановою Верховного Суду від 07 грудня 2020 року у справі № 761/5663/16-ц.

Відповідно до висновків, викладених у Постанові Верховного Суду від 07 грудня 2020 року у справі № 761/5663/16-ц (між тими ж сторонами) ОСОБА_2 належним чином виконані умови договору іпотеки та положення статті 35 Закону України «Про іпотеку» щодо надіслання іпотекодавцю ДП «ДКП «Тріада» вимоги про усунення порушень.

А також, встановлено, що ДП «ДКП Тріада» не вчинив дії щодо погашення заборгованості, і за спливом 40-денного строку (за умовами договору іпотеки) з моменту отримання іпотекодавцем письмової вимоги іпотекодержателя (11 грудня 2012 року), державний реєстратор правомірно здійснив державну реєстрацію права власності на предмет іпотеки за ОСОБА_2

05 квітня 2019 року Державним реєстратором КП «Центр правової допомоги» Мельником Д.С. до Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про перехід права власності на нежитлове приміщення до ДП «ДКП «Тріада».

19 квітня 2019 року Державним реєстратором КП «Реєстратор» Нікітіною Ю.В. внесено інформацію про скасування записів про іпотеку та супутні обтяження нежитлового приміщення.

19 квітня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лігуном А.І. посвідчено договір купівлі-продажу зазначеного нежилого приміщення, укладеного між ДП «ДКП «Тріада» та ОСОБА_1

19 квітня 2019 року Державним реєстратором КП «Реєстратор» Нікітіною Ю.В. внесено інформацію щодо рішення про зміну загальної площі нежилого приміщення з 27,60 кв.м. до 59,60 кв.м.

Відповідно до частини 3 статті 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Отже, правом оспорювати правочин ЦК України наділяє не лише сторону (сторони) правочину, але й інших, третіх осіб, що не є сторонами правочину, визначаючи статус таких осіб як «заінтересовані особи» (статті 215, 216 ЦК України).

З огляду на зазначені приписи, правила статей 15, 16 ЦК України, а також статей 1, 2-4, 14, 215 ЦПК України кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права, а також цивільного інтересу, що загалом може розумітися як передумова для виникнення або обов`язковий елемент конкретного суб`єктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги за допомогою суб`єктивного права та виражатися в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав або майна в інших осіб.

Таким чином, оспорювати правочин може також особа (заінтересована особа), яка не була стороною правочину, на час розгляду справи судом не має права власності чи речового права на предмет правочину.

Як вбачається з матеріалів справи позивач ОСОБА_2 не є стороною оспорюваних правочинів.

Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, зокрема в частині вимог про визнання недійсним правочину про перереєстрацію за ДП «ДКП Тріада» права власності на нерухоме майно та про визнання недійсним договору купівлі-продажу, зазначив, що спірне нерухоме майно було відчужено особою, яка не мала права на таке відчуження, без відома та згоди дійсного власника майна, тобто за відсутності волевиявлення законного власника на відчуження вказаного майна.

Вирішуючи спір, колегія апеляційного суду враховує, що суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Колегія апеляційного суду вважає, що вимоги заінтересованої особи, яка в судовому порядку намагається визнати оспорювані правочини недійсними (частина третя статті 215 ЦК України), спрямовані на приведення сторін оспорюваних правочинів до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочинів.

Власний інтерес заінтересованої особи позивача ОСОБА_2 полягає в тому, щоб спірне нерухоме майно - предмет оспорюваних правочинів повернувся у його власність, оскільки підстави для їх укладення є незаконними та укладання вказаних правочинів було всупереч його волі та інтересам як власника.

Таким чином, враховуючи обставини, встановлені у справі № 761/5663/16-ц, колегія апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що спірне нерухоме майно неправомірно вибуло з власності позивача, як дійсного власника, тому правочин про перереєстрацію за ДП «ДКП Тріада» права власності на нерухоме майно, підлягає визнанню недійсним.

Також, з огляду на визнання недійсним правочину про перереєстрацію за ДП «ДКП Тріада» права власності на спірне нерухоме майно, правильним є висновок суду першої інстанції про те, що підлягають скасуванню рішення № 46343967 від 05 квітня 2019 року та запис про право власності № 31059821, внесений на підставі цього рішення, та рішення Державного реєстратора КП «Реєстратор» Нікітіної Ю.В. № 46552830 від 19 квітня 2019 року про скасування запису про іпотеку відносно нежилого будинку (літера В), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а також рішення Державного реєстратора КП «Реєстратор» Нікітіної Ю.В. № 46553236 від 19 квітня 2019 року про скасування запису про скасування державної реєстрації обтяження відносно нежилого будинку (літ. В), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до статті 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває права власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребувано у нього.

Відповідно до статті 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Згідно з пунктом 26 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5, відповідно до положень частини 1 статті 388 ЦК України власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі. При цьому суди повинні мати на увазі, що власник має право витребувати майно у добросовісного набувача лише у випадках, вичерпний перелік яких наведено в частині 1 статті 388 ЦК України.

Отже, право власності на майно, яке було відчужено поза волею власника не набувається добросовісним набувачем, оскільки це майно може бути у нього витребуване. Право власності дійсного власника в такому випадку презюмується і не припиняється із втратою ним цього майна.

Крім того, на наявність права власності на майно не впливає також і та обставина, що воно було предметом відчуження на підставі укладених іншими особами правочинів, оскільки дійсний власник не був стороною цих угод, а стаття 346 ЦК України не передбачає припинення права власності дійсного власника в зв`язку з реєстрацією договорів купівлі-продажу за іншими особами під час його перереєстрації, що відбувалося без участі та поза межами волі дійсного власника.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 11 лютого 2015 року в справі № 6-1цс15.

Підсумовуючи вище викладене, оскільки спірне нерухоме майно було відчужено без вільного волевиявлення його законного власника, особою, яка не мала права його відчужувати, колегія апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для визнання недійсним договору купівлі-продажу від 19 квітня 2019 року, укладеного між ДП «ДКП «Тріада» та ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лігуном А.І. та скасуванню рішення № 46567010 від 19 квітня 2019 року із записом про право власності № 312702244, внесеним на підставі цього рішення, та рішення державного реєстратора КП «Реєстратор» Нікітіної Ю.В. № 46568308 від 19 квітня 2019 року про зміну загальної площі нежилого будинку, оскільки вони прийняті державним реєстратором КП «Реєстратор» Нікітіною Ю.В. після неправомірного вибуття майна з власності позивача.

Захист порушених прав особи, що вважає себе власником майна, яке було неодноразово відчужене, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статтями 387 та 388 ЦК України. Вибуття майна з володіння власника на підставі судового рішення, ухваленого щодо цього майна, але в подальшому скасованого, вважається таким, що вибуло з володіння власника поза його волею (постанова Верховного Суду від 28 січня 2021 року в справі № 61?9629св19).

Колегія апеляційного суду відхиляє доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 щодо того, остання є добросовісним набувачем спірного нерухомого майна (набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач) з огляду на те, що повідомлення про порушення договору позики (основного зобов`язання) від 05 грудня 2012 року надіслане ОСОБА_2 на адресу ДП «ДКП Тріада» листом із оголошеною цінністю за місцем знаходження юридичної особи, вручено 10 грудня 2012 року уповноваженій особі ОСОБА_1.

Вказані обставини встановлені перевіркою, проведеною Південним поштамтом Київської міської дирекції УДППЗ «Укрпошта» та встановлені судом у справі № 761/5663/16-ц.

З огляду на це, судом першої інстанції правомірно задоволено позовні вимоги про витребування у ОСОБА_1 спірного нерухомого майна.

Щодо доводів апеляційних скарг стосовно незаконності ухвал про відкриття провадження у справі від 24 травня 2019 року, ухвали від 18 вересня 2019 року (про відвід судді) та від 10 грудня 2019 року (щодо зловживання правом), то колегією апеляційного суду враховується таке.

Стаття 353 ЦПК України не передбачає можливість оскарження в апеляційному порядку ухвал суду першої інстанції про відкриття провадження у справі (стаття 187 ЦПК України) та ухвали за результатами вирішення заяви про відвід (стаття 40 ЦПК України) як окремо від рішення суду так шляхом включення заперечення на ухвали до апеляційної скарги на рішення суду.

Обмеження права на апеляційне оскарження є передбачуваним, оскільки чітко регламентоване процесуальним законом. Звернувшись із апеляційною скаргою на ухвалу суду, що за законом не може бути оскаржена в апеляційному порядку, учасник справи може спрогнозувати юридичні наслідки такого оскарження.

З огляду на відсутність обставин, що підтверджують, що позивач діяв з метою маніпуляції автоматизованим розподілом справ між суддями, колегія апеляційного суду вважає, що судом першої інстанції правомірно на статті 44 ЦПК України встановлено відсутність будь-яких обставин, які б свідчили про наявність в діях позивача зловживання своїми процесуальними правами.

Щодо доводів апеляційних скарг про порушення судом першої інстанції вимог статті 49 ЦПК України та прийняття до розгляду заяви позивача про уточнення позовних вимог (ухвала суду першої інстанції від 20 грудня 2021 року), то колегія апеляційного суду встановила таке.

Відповідно до п. 2 частини 2 статті 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду першої інстанції від 24 травня 2019 року відкрито провадження у цивільній справі в порядку загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначене на 16 вересня 2019 року (а.с. 50-52 т. 1).

Ухвалою суду першої інстанції від 16 вересня 2019 року провадження у справі було зупинено до вирішення заяви про відвід судді.

Ухвалою суду першої інстанції від 23 вересня 2019 року провадження у справі було поновлено та призначено судове засідання на 10 грудня 2019 року (а.с. 213-214 т. 1).

09 грудня 2019 року позивач через канцелярію суду подав заяву про уточнення позовних вимог, якою фактично збільшено розмір позовних вимог, а саме зазначено співвідповідачами державного реєстратора КП «Центр правової допомоги» Мельника Д.С. та державного реєстратора КП «Реєстратор» Нікітіну Ю.В., а також одну додаткову вимогу майнового характеру та п`ять додаткових вимог немайнового характеру.

Судом в підготовчому судовому засіданні було поставлено на обговорення питання щодо залучення співвідповідачів та прийняття до розгляду заяви про уточнення позовних вимог.

Позивач та його представник в підготовчому судовому засіданні проти залучення співвідповідачів та прийняття до розгляду заяви про уточнення позовних вимог не заперечили.

Відповідачка ОСОБА_1 та представник відповідача ДП «ДКП Тріада» в підготовчому судовому засіданні проти залучення співвідповідачів та прийняття до розгляду заяви про уточнення позовних вимог заперечили (а.с. 37-42 т. 2).

З огляду на встановлене, вимоги п.2 частини 2 статті 49 ЦПК України судом першої інстанції дотримано.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції вирішив питання про права та обов`язки нотаріуса Лігуна А.І., який не був залучений до участі у справі в якості відповідача у цій справі, то колегія апеляційного суду відхиляє вказаний довід як не обґрунтований, з огляду на те, що сторони оспорюваних правочинів є відповідачами у справі, а приватний нотаріус не є стороною оспорюваного правочину.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що державна реєстрація права власності на нерухоме майно не є правочином, то колегія апеляційного суду враховує, що за аналогічним позовом апелянта про визнання недійсним правочину перереєстрації права власності, Верховний Суд кваліфікував державну реєстрацію права власності на нерухоме майно на підставі свідоцтва про право власності як правочин (справа № 761/5663/16-ц).

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України» рішення від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення залишено без змін, а апеляційні скарги без задоволення, то судовий збір за подання апеляційних скарг не відшкодовується та покладається на осіб, які подали апеляційні скарги.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги Дочірнього підприємства «ДКП Тріада» та ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 02 березня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді Р.В. Березовенко

О.Ф. Лапчевська