КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
======================================================================
Справа №359/7133/21 Головуючий у І інстанції Семенюта О.Ю.
Провадження №22-ц/824/240/2022 Головуючий у 2 інстанції Голуб С.А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2022 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Київського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача Голуб С.А.,

суддів: Писаної Т.О., Таргоній Д.О.,

розглянувши у в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в приміщенні Київського апеляційного суду в м. Києві апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 вересня 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду першої інстанції з вказаним позовом, посилаючись на те, що 26 квітня 2010 року ОСОБА_1 уклав кредитний договір про надання банківських послуг № б/н. Йому було відкрито кредитний рахунок та він отримав кредитну картку з встановленим на ній кредитним лімітом, а також зобов`язався повертати грошові кошти, зняті з кредитної картки, шляхом сплати щомісячних обов`язкових платежів та відсотків за користування грошовими коштами. В порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав.

У зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості у відповідача станом на 14 червня 2016 року виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 31949 грн. 15 коп., яка складається з: заборгованість за тілом кредиту - 25891 грн. 22 коп., заборгованість за простроченими відсотками - 6057 грн. 93 коп., заборгованість за відсотками по ст. 625 - нуль грн., нарахована пеня - нуль грн., нарахована комісія - нуль грн.

На підставі викладеного в позові, банк просив суд першої інстанції позовні вимоги задовольнити, стягнути з відповідача вказану суму та вирішити питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 вересня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 26 квітня 2010 року у розмірі 25891 грн. 22 коп., а також витрати на оплату судового збору у розмірі 1839 грн. 61 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду в частин відмовлених позовних вимог, АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В доводах апеляційної скарги АТ КБ «ПриватБанк» зазначає, що суд першої інстанції не мав жодних правових підстав для відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення відсотків по кредиту, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про умови кредитування, що засвідчується підписанням анкети-заяви та довідки про умови кредитування з використання кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», які було долучені до позову.

Відповідач після отримання картки за умовами укладеного з банком договору здійснив дії щодо проведення її активації, користувався карткою, що свідчить про укладення між сторонами кредитного договору. В подальшому відповідач неодноразово звертався до відділення банку з метою пере випуску картки, що підтверджується довідкою про видані відповідачу кредитні картки.

З наданої суду виписки вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами та здійснював погашення кредитних коштів.

Також суд першої інстанції не звернув уваги на те, що основні умови кредитування, які викладені в підписаній Відповідачем довідці про умови кредитування, а тому суд не встановив дійсного розміру заборгованості за відсотками, що призвело до передчасної відмови в задоволенні позову в цій частині, тим самим безпідставно звільнивши відповідача від частини обов`язків за укладеним договором з формальних міркувань.

На підставі викладеного в апеляційній скарзі, АТ КБ «ПриватБанк» просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції в частині незадоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги щодо стягнення відсотків за користування кредитом.

В порядку визначеному ст. 360 ЦПК України, відзив на апеляційну скаргу у письмовій формі на адресу суду апеляційної інстанції не надходив. Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 25 січня 2022 року було відмовлено в задоволенні клопотання про розгляд справи з повідомленням учасників справи та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін у справі.

Вивчивши матеріали справи, доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів доходить висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з урахуванням такого.

Судом першої інстанції встановлено, що 26 квітня 2010 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання банківських послуг № б/н на отримання кредиту та платіжної кредитної картки «Універсальна», що підтверджується укладеною сторонами Анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 26 квітня 2010 року (а.с. 25).

Як встановлено зі змісту Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 26 квітня 2010 року ОСОБА_1 підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг.

З 26 квітня 2010 року АТ КБ «Приватбанк» видавав відповідачу кредитні картки, з встановленим кредитним лімітом, остання картка відкрита 06 липня 2017 року, термін дії 03/21 (а.с. 24).

АТ КБ «Приватбанк» виконав своє зобов`язання за договором, що підтверджується випискою по картковому рахунку ОСОБА_1 , згідно якої останній знімав грошові кошти та розрахувався ними (а.с. 17-22).

Крім цього, з довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти (а.с.23) вбачається, що 29 серпня 2017 року ОСОБА_1 був встановлений кредитний ліміт у розмірі 20500 гривень, станом на 01 лютого 2021 року кредитний ліміт зменшено та встановлено у розмірі 0,00 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення відсотків з відповідача, суд першої інстанції виходив з того, що відсоткова ставка по даному кредитному договору неодноразово змінювалась, доказів, щодо погодження між сторонами зміни відсоткової ставки позивачем суду не надано, а Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, та подальші зміни до нього не є частиною укладеного між сторонами договору кредиту, тому викладені у них положення не можуть застосовуватись при вирішені даної справи в частині стягнення відсотків з відповідача.

Повно та всебічно дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з такого.

Так, відповідно до положень ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги банком оскаржується рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення відсотків за користування кредитними коштами, відповідно саме в цій частині і переглядається оскаржуване рішення суду.

Згідно зі ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Виходячи з правового аналізу вищевказаних норм права вбачається, що в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення відсотків, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 26 квітня 2010 року, посилався на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ як невід`ємні частини спірного договору.

Разом з тим, як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення суду, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що підписання відповідачем Анкети-заяви не є договором-приєднання, а надані суду Умови та правила надання банківських послуг не містять підпису відповідача, таким чином відповідач не був ознайомлених з такими умовами.

Рішення суду щодо встановлених обставин справи не оскаржується позивачем, а тому судом апеляційної інстанції не ставляться під сумнів зазначені висновки суду першої інстанції та їх правильність не перевіряється.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що банком була надана суду першої інстанції підписана відповідачем довідка про умови кредитування, оцінюються судом апеляційної інстанції критично, оскільки вказану довідку було долучено лише до апеляційної скарги, а тому суд першої інстанції не міг оцінити доказ, про наявність якого суду відомо не було.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Отже, надана суду довідка про умови кредитування судом апеляційної інстанції не враховується, оскільки не була предметом дослідження судом апеляційної інстанції, при цьому банком не зазначено поважних причин, які унеможливили своєчасне подання всіх доказів на підтвердження заявлених позовних вимог до суду першої інстанції, як і не зазначено відомості про те, що судом першої інстанції було безпідставно відмовлено у прийнятті таких доказів.

Окрім того, банком було подано до суду першої інстанції заяву про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та за відсутності банку за наявними в матеріалах справи доказами (а.с. 5-6), відповідно саме на банк покладено тягар доказування заявлених позовних вимог.

Відповідно до ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку про відсутність обґрунтованих правових підстав для скасування оскаржуваного рішення суду, яке ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з підстав, що зазначені в апеляційній скарзі, таким чином апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 369, 374, 375 України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 вересня 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишити без змін.

В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржувалось та не переглядалось судом апеляційної інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, окрім випадків встановлених ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач

Судді: